233 № 233/274/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 19 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-
в с т а н о в и в :
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, посилаючись на те, що слідчим відділенням Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000077 від 19 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, за фактом пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

В ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, 19 січня 2020 року об 11 год. 44 хв., водій транспортного засобу «ДАФ», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою уникнення адміністративної відповідальності, за порушення ним п.2.9 ПДР України «Водієві забороняються керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінняабо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції», перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля буд. № 256 по вул. Олекси Тихого, м. Костянтинівка Донецької області, під час складання поліцейським СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_6 «Постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно нього, розуміючі, що його може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою уникнення адміністративної відповідальності намагався надати поліцейському СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанту поліції ОСОБА_6 , який є службовою особою, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 5000 гривень України, за не винесення стосовно нього «Постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», та не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що останній відповів категоричною відмовою.

19 січня 2020 року в період часу з 12 годин 35 хвилин до 13 годин 20 хвилин, відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, було проведено огляд ділянки місцевості біля будинку № 256 по вул. Олекси Тихого, м. Костянтинівка Донецької області, під час якого у поліцейського сектору реагування патрульної поліції Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 , до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області було вилучено належну ГУНП в Донецькій області цифрову нагрудну бодікамеру, інвентарний номер 106, на якій зафіксовано надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 поліцейському сектору реагування патрульної поліції Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанту поліції ОСОБА_6 у розмірі 5000 грн.

Відповідно ч.7 ст.237 КПК України вищезазначену цифрову нагрудну бодікамеру опечатано і вилучено до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області та визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до обставин кримінального провадження вилучений вищезазначений предмет під час проведення слідчих дій є речовим доказом, та має суттєве значення по кримінальному провадженню, а також, що незастосування заборони на користування вищезазначеним майном, а також заборони розпоряджатися таким майном призведе до пошкодження, псування, знищення вищезазначеного майна (зокрема відеозаписів на цифровій нагрудній бодікамері), слідчий просив накласти арешт на вказане майно.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити, наклавши арешт на вказане майно з метою збереження його як речового доказу, з метою запобігання можливості їх пошкодження, псування, знищення та тимчасового позбавлення можливості осіб, у володінні та власності яких перебувають вказані предмети відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Представники володільця майна Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд клопотання за їх відсутності, проти задоволення клопотання не заперечували.
Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000077 від 19 січня 2020 року відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Згідно з ч.3 ст.233 КПК України, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, достатні підстави вважати, що воно, зокрема, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України, з метою арешту майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається, зокрема, підозрюваний, треті особи.
Згідно з ч. 3 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Слідчим доведено підстави необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно, тому, вважаю, що клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000077 від 19 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, підлягає задоволенню та слід накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місцевості, біля буд. № 256 по вул. Олекси Тихого, м. Костянтинівка Донецької області, від 19.01.2020 року, а саме цифрова нагрудна бодікамера, інвентарний номер 106, яка перебуває у володінні Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, власником якої є ГУНП в Донецькій області, яка знаходиться в Костянтинівському ВП по вул.Злагоди 2 м.Костянтинівка з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення та тимчасового позбавлення можливості особи, у володінні та власності якої перебуває вказана цифрова нагрудна бодікамера, відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, оскільки остання має суттєве значення речового доказу по кримінальному провадженню, є доказом кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 167,170-173 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000077 від 19 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасове вилучене майно, яке перебуває у володінні Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, власником якої є ГУНП в Донецькій області, саме - цифрова нагрудна бодікамера, інвентарний номер 106, вилучена 19 січня 2020 року під час огляду місцевості, біля будинку № 256 по вул. Олекси Тихого, м. Костянтинівка Донецької області, яка зберігається в камері схову речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення та тимчасового позбавлення можливості особи, у володінні та власності якої він перебуває відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, оскільки остання має суттєве значення речових доказів по кримінальному провадженню та є доказом кримінального правопорушення.

Вищевказане арештоване майно зберігати за адресою вул.Злагоди, 2 м. Костянтинівка Донецької області (Костянтинівський ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області).

Копію ухвали направити слідчому ОСОБА_3 , прокурору ОСОБА_4 , володільцю майна Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, власнику майна ГУНП в Донецькій області.
На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1