ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6124/19 Номер провадження 11-кп/814/604/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 12 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого
та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - до 11 квітня 2020 року. в рамках кримінального провадження № 0000681.
Згідно з клопотанням та ухвалою, у провадженні Октябрського районного суду м.Полтави перебуває кримінальне провадження № 0000681 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України,
Продовжуючи дію запобіжного заходу обвинуваченим, колегія суддів вказала, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжних заходів продовжують існувати на даний час, а тому дійшла до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора. Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Не погоджуючись з рішенням колегії суддів, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_8 , в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.
Вказує, що він має ряд тяжких невиліковних хвороб, які потребують постійного лікування та яке в умовах ізоляції є неможливим.
Інші учасники кримінального провадження ухвалу не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, заперечення прокурора проти її задоволення, вивчивши матеріали п ровадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла наступного висновку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати всі обставини з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, з чим погоджується і колегія суддів.
На підтвердження зазначених судом ризиків вказує те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими та вчинені за попередньою змовою групою осіб із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, мають високий ступінь суспільної небезпеки, а тому існує ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання. Зважаючи на обставини за яких вчинено кримінальне правопорушення, ОСОБА_8 може вчинити дії щодо незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни їх показань в суді або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 не працює, не має постійного джерела прибутку, раніше судимий за вчинення умисного вбивства, що вказує на його схильність до протиправної поведінки, також перебуває на лікуванні в наркологічному диспансері з приводу зловживання опіатами, стимуляторами, канабіноїдами, алкоголем, неодноразово засуджувався за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , оскільки ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.
Підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні відсутні.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу особистого зобов`язання, на якому наполягає обвинувачений є неможливим, оскільки він передбачає перебування ОСОБА_8 на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та об`єктивне встановлення істини у кримінальному провадженні.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на ряд тяжких захворювань як на підставу для зміни йому запобіжного заходу є безпідставними, так як в матеріалах провадження відсутні дані про неможливість ОСОБА_8 за станом здоров"я утримуватися під вартою. Окрім того, таких даних не надано ні обвинуваченим, ні його захисником в ході апеляційного розгляду.
За таких обставин, ухвала колегії суддів першої інстанції винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 12 лютого 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4