Дата документу 01.04.2020 Справа № 554/2701/20
Провадження № 1кс/554/4265/2020
У Х В А Л А
іменем України
01 квітня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000283 від 26 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

30 березня 2020 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшло вищевказане клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що вилучене під час огляду від 27 березня 2020 року у гр. ОСОБА_5 , а саме пластикову картку «Укргазбанк» № НОМЕР_1 та сім-карту оператора Водафон № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 24 березня 2020 року близько 22 год. невідома особа, чоловічої статі, перебуваючи за адресою м. Полтава, вул. Богдана Хмельницького 11, біля першого під`їзду, шляхом обману, під приводом зателефонувати, заволоділа мобільним телефоном Huawei Y6 2019 model MRD-LX1 imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , із сім-карткою оператора Водафон № НОМЕР_2 та банківською карткою «Укргазбанк» № НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_6 , чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4100 грн.

26 березня 2020 року відомості про дану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000283, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування 27 березня 2020 року за адресою: м.Полтава, вул. Стрітенська, 16, в приміщенні ВП № 2 ПВП ГУНП в Полтавській області, гр. ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції пластикову картку «Укргазбанк» № НОМЕР_1 та сім-карту оператора Водафон № НОМЕР_2 , які в подальшому у присутності запрошених понятих оглянуто та вилучено.

27 березня 2020 року постановою слідчого вказані речі визнано та залучено в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги, що вилучене майно має значення речового доказу по кримінальному провадженню, необхідним є належне збереження речового доказу з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, а також вилучення речового доказу, так як є предметом вчинення злочину, тому слідчий просить накласти арешт на вказане майно та задовольнити клопотання.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. У заяві зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Також до суду надійшла заява слідчого, у якій він повідомив ОСОБА_6 про розгляд клопотання, на що останній повідомив слідчого, що до суду з`явитись не може за станом здоров`я, проти арешту майна не заперечував.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, що визначено ч.1 ст.172 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання про арешт майна за відсутності учасників процесу.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що в провадженні ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000283 від 26 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

З копії витягу з ЄРДР вбачається, що 24 березня 2020 року близько 22 год. невідома особа, чоловічої статі, перебуваючи за адресою м. Полтава, вул. Богдана Хмельницького 11, біля першого під`їзду, шляхом обману, під приводом зателефонувати, заволоділа мобільним телефоном Huawei Y6 2019 model MRD-LX1 imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , із сім-карткою оператора Водафон № НОМЕР_2 та банківською карткою «Укргазбанк» № НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_6 , чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4100 грн.

На обґрунтування доводів клопотання слідчим долучені копії протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25 березня 2020 року від ОСОБА_6 , протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 від 26 березня 2020 року, заяви ОСОБА_5 , згідно з якою він добровільно видав працівникам поліції банківську картку «Укргазбанк» та сім-картку оператора «Водафон»; а також копію протоколу огляду речей від 27 березня 2020 року, якими у сукупності підтверджуються викладені слідчим обставини.

З копії протоколу огляду від 27 березня 2020 року вбачається, що під час огляду було вилучено (добровільно видано гр. ОСОБА_5 ) пластикову картку «Укргазбанк» № НОМЕР_1 та сім-карту оператора Водафон № НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.5 ст.237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Зі змісту ч.7 ст.237 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено, що встановлено ч.5 ст. 171 КПК України.

Відповідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого,засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим доведено, що виявлені та вилучені під час огляду 27 березня 2020 року пластикова картка «Укргазбанк» № НОМЕР_1 та сім-карта оператора Водафон № НОМЕР_2 мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, об`єктом кримінально протиправних дій, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Крім того, постановою слідчого від 27 березня 2020 року зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000283.

Таким чином, пластикова картка «Укргазбанк» № НОМЕР_1 та сім-карта оператора Водафон № НОМЕР_2 підлягають арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчим у клопотанні доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна шляхом позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування. При цьому враховує можливість використання його як доказу в даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, зважаючи на відсутність обґрунтованих припущень, що власник майна ОСОБА_6 може будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає можливим, з метою недопущення порушення прав власника, після проведення необхідних досліджень та слідчих дій у кримінальному провадженні передати вищевказане майно на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 131,132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду 27 березня 2020 року у гр. ОСОБА_5 , а саме на пластикову картку «Укргазбанк» № НОМЕР_1 та сім-карту оператора «Водафон» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування, передавши його після проведення необхідних слідчих дій на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України і зобов`язати його забезпечити належне зберігання пластикової картки «Укргазбанк» № НОМЕР_1 та сім-карти оператора Водафон № НОМЕР_2 після їх отримання, та надавати вказане майно на першу вимогу органу досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000283, слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1