Справа № 309/222/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/227/20 за апеляційною скаргою прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 02. 04. 2020.

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 19 год. по 07 год. наступної доби, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копашнево, Хустського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; в період з 19 год. до 07 год. наступного дня не залишати місце постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 без дозволу слідчого прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали два місяці з дня винесення ухвали.
Клопотання слідчий обґрунтував тим, що в провадженні СВ Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000093 від 27. 01. 2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27. 01. 2020 приблизно о00 год. 05 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Фольцваген Джетта», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в с. Нанково Хустського району, біля будинку №8, грубо порушив вимоги п. п. 1.5, 1.7, 1.10 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на громадянина ОСОБА_10 , який перебував

-2-

у лежачому положенні на проїжджій частині дороги, в результаті чого останній помер на місці події. Згідно висновку судово-медичного експерта №12-трупа від 27. 02. 2020, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок травматичного розчалення голови з видаленням речовини головного мозку, яке виникло внаслідок дії тупих твердих предметів, що діяли за механізмом тиснення та тертя - ковзання в результаті перекочування колеса легкового автомобіля через тіло з послідуючим волочінням його по твердих підлеглих покривах дороги.

Також, 27. 01. 2020 приблизно о 00 год. 05 хв. ОСОБА_6 , вчинивши за

вказаних обставин дорожньо-транспортну подію, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_10

отримав тілесні ушкодження небезпечні для життя та від яких помер на місці події,

нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині,

яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до

самозбереження через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити

заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до

медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та з

метою уникнення від кримінальної відповідальності, після скоєння даного наїзду з місця

події зник. ОСОБА_6 грубо порушуючи вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України, завідомо залишив без допомоги у небезпечному для життя стані травмованого ОСОБА_10 , не надав йому допомогу та не доставив його у медичний заклад, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

26. 03. 2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
Крім того, клопотання обґрунтоване і тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, та за яке КК України передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років, офіційно не працює, покинув місце ДТП, не надав допомоги потерпілому, в той час, коли сам поставив його у небезпечний для життя стан, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує за скоєння вказаних кримінальних правопорушень, може покинути своє місце проживання, може перешкоджати органу досудового розслідування та суду, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, потерпілу, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, що у відповідності до ст. 177 КПК України є реальними підставами застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, і тому слідчий просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Також слідчий суддя вказав, що наведені у клопотанні доводи про те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є припущенням органу досудового розслідування, які будь-якими фактичними даними не обґрунтовані. За таких обставин один лише характер діянь, у вчиненні яких підозрюється, не може вважатися достатньою підставою для взяття його під варту. При цьому, слідчий суддя вказав, що існують наявні підстави для застосування
-3-

до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор Хустської місцевої прокуратури просить ухвалу слідчого судді від 02. 04. 2020 - скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає дане судове рішення незаконним. Зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України. 26. 03. 2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру. Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке Законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Також прокурор зазначає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно пливати на потерпілу та свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказує і на те, що у органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, за вчинення яких йому загрожує покарання у виді позбавлення волі. Підозрюваний офіційно не працює, покинув місце ДТП, не надав потерпілому допомогу, поставивши останнього у небезпечний для життя стан, а тому є всі підстави вважати, що останній усвідомлюючи покарання яке йому загрожує може покинути місце свого проживання, чим буде перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора та законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 03. 04. 2020 відповідає.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 27. 01. 2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
26. 03. 2020 ОСОБА_6 вручено повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 02. 04. 2020 відмовлено у задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце свого проживання в нічний період доби - з 19 по 07 год. наступної доби.

-4-

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

-5-

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні старшого слідчого СВ Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, ініціатора клопотання та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовомузасіданні не доведено.
Обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 свідчать про те, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, не може вважатись виключною підставою для попереднього ув`язнення підозрюваного.
Разом з тим, з урахуванням існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 і певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 в нічний період доби, а саме: з 19 по 07 год. без дозволу слідчого прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального паровадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 саме такого виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній

-6-

скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні №7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Крім того, апеляційний суд враховує і те, що відповідно до ухвали слідчого судді від 21.05.2020, підозрюваному ОСОБА_6 продовжено обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту до 26. 06. 2020.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 02. 04. 2020 про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: