Номер провадження: 11-сс/813/43/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2019 р., якою відмовлено у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_8 на постанову слідчого від 24.07.2019 р. про закриття кримінального провадження №0003910, внесеного до ЄРДР 21.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_8 на постанову слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 24.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0003910, внесеного до ЄРДР 21.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вважав обґрунтованим висновок слідчого про відсутність складу злочину в діях водія ОСОБА_10 , оскільки він ґрунтується на зібраних матеріалах кримінального провадження за №0003910, і крім тверджень заявника про їх вчинення, заява не містить жодних відомостей та обставин, які б свідчили про це, а оскаржувана постанова відповідає вимогам статей 110 та 284 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
- слідчий незаконно долучив до матеріалів провадження копію іншої довіреності на право керування іншим транспортним засобом, чим приховав факт незаконного керування транспортним засобом «ВАЗ 2103» без відповідної довіреності, а слідчий суддя не з`ясував ці обставини;
- слідчим не виконано ухвалу слідчого судді від 23.09.2015 р. та не з`ясовано всіх обставин справи, в тому числі невідповідність фото та схеми місця ДТП фактичним обставинам пригоди;
- слідчим не розглянуті шість клопотань про проведення слідчий дій, порушено його право на присутність під час проведення слідчого експерименту;
- слідчий суддя безпідставно зазначив, що він є заявником, проте ним подавалась скарга, а не заява, та яка саме заява не містить жодних відомостей та обставин по справі, а також, не зрозуміло в резолютивній частині постановленої ухвали слово «відмови».
Посилаючись на наведені доводи потерпілий ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, а також скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілого ОСОБА_9 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_7 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату та час судового розгляду був поставлений до відома належним чином, однак надіслав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника потерпілого, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно із вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається із аналізу матеріалів кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні апеляційного суду, слідчий зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався, здійснив всі дії, направлені на встановлення фактичних обставин, які мали місце під час ДТП, зібрав всі необхідні по справі докази та здійснив їх належну всебічну, повну й неупереджену оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Так, відповідно до матеріалів провадження 01.11.2012 р. на лінію оператора «102» надійшло повідомлення за фактом ДТП, яка мала місце о 07 год. 35 хв. на вулиці Мельницькій, 33 з боку вул. В. Стуса в м. Одесі, під час якої водієм автомобілю «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 , здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла у лікарні. 21.12.2013 р. відомості внесено до ЄРДР за №0003910 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Дослідженими в ході апеляційного розгляду скарги доказами встановлено, що під час досудового розслідування слідчим до матеріалів провадження долучено протокол огляду місця ДТП зі схемою від 01.11.2012 р., протокол перевірки та огляду технічного стану транспортного засобу, висновок щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_10 від 01.11.2012 р., відповідно до якого останній не перебував у стані алкогольного, наркотичного, або іншого сп`яніння; витребувано акт судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_12 та проведено огляд трупу.
Постановою ст. слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_13 призначено судову автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу та отримано за результатами її проведення висновок №33-2012 від 07.11.2013 р., відповідно до якого автомобіль «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 перебував у справному стані.
Призначено судово-медичну експертизу, за результатами якої отримано висновок експерта №275-3914/2012 щодо механізму отримання та причин смерті потерпілої ОСОБА_12 .
Окрім того, з метою встановлення фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди слідчим допитаний водій ОСОБА_10 та пасажири, які перебували в автомобілі «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які пояснили, що потерпіла раптово з`явилась перед автомобілем на якому вони рухались, швидкість автомобілю була в межах дозволеної, та пішохід перетинала проїжджу частину у не встановленому для цього місці. Окрім того, вказані свідки допитані повторно, в тому числі щодо погодних умов, які мали місце під час ДТП, та які зазначили, що 01.11.2012 р. о 07 год. 35 хв. на дорозі була легка димка (незначний туман, який не заважав огляду дороги).
Вказані пояснення, а також неточності щодо погодних умов, які мали місце на момент вчинення ДТП, підтвердженні отриманою відповіддю з Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 13.08.2014 р., відповідно до якої, дійсно 01.11.2012 р. з 07 год. по 08 год. в м. Одесі спостерігалась димка, видимість до 2 км.
Водночас, допитаний як свідок ОСОБА_18 , водій автомобілю «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , який був очевидцем події, та пояснив, що бачив як потерпіла ОСОБА_12 перебігала проїжджу частину у невстановленому для пішоходів місці між його автомобілем та автомобілем «джип/мінівен», а водій ОСОБА_10 до останнього не міг бачити потерпілу, оскільки вона вибігла із-за автомобілю «джип/мінівен» та її не могло бути видно. Після чого, свідок ОСОБА_18 також допитаний щодо погодних умов, які мали місце під час ДТП, та дав пояснення, аналогічні поясненням інших свідків.
Після проведених допитів, слідчим за участі свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також статиста ОСОБА_19 проведено слідчий експеримент щодо відтворення обставин події 01.11.2012 р. з долученням схеми до протоколу слідчої дії (а.п. 110-114).
В свою чергу, окремо проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_18 , який підтвердив раніше надані ним покази та відтворив на місці події, які відбувались 01.11.2012 р. о 07 год. 35 хв. під час ДТП.
На виконання вказівок прокурора, слідчим 13.01.2014 р. допитано свідка ОСОБА_20 , який керував транспортним засобом «Дача Логан» д.н.з. НОМЕР_3 позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_18 , та надав показання, аналогічні показанням ОСОБА_18 , після чого надані показання підтвердив пд. час слідчого експерименту на місці події, що знайшло своє відображення в протоколі від 17.01.2014 р. та схемі до нього (а.п.134-142).
Окрім того, отримано висновок №7085 від 06.02.2014 р. судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобілю «ВАЗ 2103» на пішохода, відповідно до висновків якої: «водій у момент виникнення небезпеки для руху належним чином виконуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода».
Слідчим також допитані в якості свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , та ОСОБА_24 , які були присутні в якості понятих під час проведення слідчого експерименту та підтвердили добровільність надання свідками пояснень під зазначеної слідчої дії, а також свідок ОСОБА_25 , яка виконувала роль статиста під час проведення слідчих експериментів.
Під час досудового розслідування допитаний спочатку в якості свідка, а в подальшому визнаний потерпілим та допитаний в якості потерпілого ОСОБА_8 , який є братом потерпілої, однак надати пояснення щодо подій, які мали місце 01.11.2012 р. під час ДТП за участі ОСОБА_12 , останній не міг, оскільки не був їх очевидцем.
15.04.2015 р. до матеріалів провадження долучено висновок повторної судової автотехнічної експертизи №12498 від 28.11.2014 р., відповідно до якої: «водій ОСОБА_10 , при заданих вихідних даних, не мав технічної змоги своєчасним гальмуванням, тобто виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, уникнути наїзду на пішохода, і в його діях невідповідностей Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з пригодою, не вбачається».
Тобто, під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження слідчим проведено повне дослідження обставин події, яка мали місце 01.11.2012 р. під час ДТП, внаслідок якої загинула ОСОБА_12 .
Щодо доводів потерпілого ОСОБА_8 з приводу невиконання слідчим ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2015 р., апеляційний суд не погоджується з даними доводами, оскільки під час досудового розслідування встановлені всі можливі свідки, які допитані в тому числі повторно, а також з приводу уточнення погодних умов, що мали місце під час ДТП. З даними особами проведено слідчі експерименти, 15.12.2016 р. втретє призначена судова автотехнічна експертиза.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 19.10.2017 р. №1166/17-52: «В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_10 не мав технічну можливість уникнути даного наїзду шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобілю як при розрахунковій вище швидкості руху так і при швидкості руху 60 км/год (згідно пояснень водія ОСОБА_10 ) (а.п. 358-362).
Більш того, на виконання ухвали слідчого судді від 23.09.2015 р. слідчим 29.08.2016 р. витребувано з КП «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» Одеської міської ради схему розташування дорожних знаків із нанесенням дорожньої розмітки по вул. Мельницькій станом на 01.11.2012 р. (а.п. 308-309). Після чого, 30.08.2016 р. слідчим проведено огляд місця події з проведенням замірів розташування дорожніх знаків та дорожньої розмітки з долученням фото таблиці та схеми до протоколу огляду.
Неодноразово слідчим направлялись запити до головного реактору інтернет сайту «Думська. нет» щодо надання інформації відносно особи, яка могла здійснити фото фіксацію місця ДТП та надати фотознімки, зроблені нею, однак відповідей від даного інтернет ресурсу не отримано.
Натомість, фотознімки, які містяться в матеріалах провадження, на яких зафіксовано автомобіль «ВАЗ 2103» НОМЕР_1 , а також потерпіла ОСОБА_12 та інші учасники ДТП, фотознімки зроблені під час проведення слідчого експерименту від 02.12.2013 р., фототаблиці, долученої до протоколу слідчого експерименту, проведеного за участі свідка ОСОБА_18 , під час якого останній вказав на місце, з якого потерпіла почала перебігати дорогу, що до верхньої лінії найближчого пішохідного переходу склала 33,6 м., вказують на те, що місце, де потерпіла здійснювала перетин проїзної частини не містив пішохідного переходу (а.п. 121, 325, 326-332).
В свою чергу, під час досудового розслідування слідчим клопотання потерпілого ОСОБА_8 як задовольнялись, так і було відмовлено у задоволені частини з них, в тому числі у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не був очевидцем ДТП та не володіє даними, які можна використати під час проведення слідчої дії як доказ певних обставин.
При цьому колегія суддів вважає, що проведення слідчих експериментів без участі потерпілого ОСОБА_8 , який не був очевидцем події, жодним чином не вплинула на об`єктивність проведення такої слідчої дії, яка була перевірена в ході досудового розслідування іншими доказами.
З приводу доводів потерпілого ОСОБА_8 щодо долучення до матеріалів кримінального провадження копії іншої довіреності на право керування транспортним засобом, чим приховано факт незаконного керування ОСОБА_10 автомобілем «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 , колегія суддів вважає такі доводи голослівними, та які не впливають на фактичні обставини провадження.
Водночас, відповідно до довіреності, долученої до матеріалів провадження (а.п. 85) остання видана 23.02.2010 р. ОСОБА_26 строком на три роки на ім`я ОСОБА_10 з правом, в тому числі, проводити інші юридично значимі дії, пов`язані з довіреністю на транспортний засіб «ВАЗ 2103», 1974 року випуску, шасі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованого 02.06.2003 року.
В свою чергу, іншим, долученим документом є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (а.п. 84), яке містить той же номер шасі НОМЕР_6 , рік випуску, однак реєстрація здійснена 20.07.2012 р., що свідчить про те, що автомобіль, на який видана довіреність на ім`я ОСОБА_10 є одним і тим же автомобілем, який 20.07.2012 р. був перереєстрований на нові номерні державні знаки з НОМЕР_5 на НОМЕР_1 , та жодним чином не може вказувати про видачу довіреності на інший транспортний засіб.
За вищенаведених підстав, апеляційний суд доходить висновку, що слідчий ОСОБА_27 на підставі здійснення об`єктивної оцінки наявних доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку між собою, дійшла обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_8 на постанову слідчого від 24.07.2019 р. про закриття зазначеного кримінального провадження №0003910 від 21.11.2013 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, та незаконністю прийнятого слідчим рішення зводяться до незгоди з висновками слідчого судді та слідчого, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, а також ґрунтуються на власній оцінці потерпілим обставин події та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені слідчим, перевірені слідчим суддею та судом апеляційної інстанції відповідно до законодавства.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, слідчий суддя повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам КПК України, підстави для його скасування відсутні.

Судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу по суті скарги, що є складовою вимогою частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 284, 303, 304, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2019 р., якою відмовлено у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_8 на постанову слідчого від 24.07.2019 р. про закриття кримінального провадження №003910, внесеного до ЄРДР 21.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4