САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2149/19
Провадження № 1-кп/726/28/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000327 від 07.07.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця по національності, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, із професійно-технічною освітою, працюючого продавцем, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 06.07.2019, близько 00 годин 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1 , рухався заднім ходом по території автостоянки неподалік магазину «День і Ніч», яка розташована по вул. Ярослава Мудрого, 192-М, в м. Чернівці.

Під час здійснення маневру руху заднім ходом для виїзду на проїзну частину дороги, видимість якої була обмежена іншими транспортними засобами, водій ОСОБА_6 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявив самовпевненість у своїх діях і не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху на всій протяжності зазначеного маневру, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по території автостоянки.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо суглобового скалкового перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки, які у відповідності до висновку СМЕ № 748 екс від 20.08.2019, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли довготривалий розлад здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.9 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно

реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, надав покази в судовому засіданні, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, зазначив, що у скоєному щиро розкаюється та просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 спрямувала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність просила покарати обвинуваченого згідно чинного законодавства Також потерпіла ОСОБА_7 подала заяву згідно якої просить цивільний позов в рамках кримінального провадження не розглядати, бажає звернутися з цивільним позовом в цивільному провадженні.

Крім повного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_6 повністю погодився із пред`явленим йому обвинуваченням та з всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його вину у вчиненні інкримінованого злочину; просив справу розглянути в спрощеному порядку

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам, які, відповідно ніким з учасників кримінального судового провадження, не оспорюються.

Відповідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, в силу даної норми закону, судом роз`яснено обвинуваченому, іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини в апеляційному порядку за пред`явленим обвинуваченням.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України, як у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковані правильно.

Аналіз норми статті 286 КК свідчить, що цей злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і отже, перебувають із ними у причинному зв`язку, тобто, законодавець визначив, що предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.286 КК, - причинного зв`язку між допущеними обома учасниками дорожнього руху порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та суспільно небезпечними наслідками (заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень). Це питання висвітлено в правових позиціях Верховним Судом, зокрема, у (постанові ВСУ від 20.11.2014р.), в якій зазначено про необхідність з`ясування ступені участі (внеску) кожного з учасників ДТП у спричиненні злочинного наслідку (постанова у справі №5-18кс14).

Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при і призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог ст.65,66,67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого. Судом також враховуються вимоги ст.50 КК України, згідно покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" суди повинні призначати покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу винного, звернуто увагу на те, що судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, має постійне зареєстроване місце проживання, та судом враховуються обставини що пом`якшують та обтяжують його покарання.

На думку суду, призначене основне покарання у даному випадку є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з урахуванням обставин вчинення злочину та його наслідків, строком на 1 (один) рік, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі останнього, а також меті покарання, якою є запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлявся, однак потерпіла ОСОБА_7 подала заяву про залишення цивільного позову без розгляду.

Процесуальні витрати в загальному розмірі 2198 грн. 14 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого з огляду на таке. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому, слід зазначити, що дана норма закону не передбачає можливості стягнення таких витрат на користь конкретної експертної установи, оскільки такі витрати згідно з ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету України.

Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження містять документальне підтвердження витрат держави на проведення експертизи, то є підстави для стягнення з обвинуваченого суми таких витрат.

Питання щодо процесуальних витрат в кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази в кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.85, 86, 94, 100, 128, 368, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому за даною нормою закону, основне покарання у виді штрафу - 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 5100 грн.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає реальному виконанню та строк його виконання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави суму процесуальних витрат на залучення експертів на загальну суму 2198 грн. 14 коп..;

Речові докази:

- автомобіль марки «Фольцваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 залишити власнику ОСОБА_6 , ,

Цивільний позов залишити без розгляду згідно заяви потерпілої ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1