Справа №359/3148/20
Провадження №1-кп/359/477/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000852, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно вимог ст. 89 КК України, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
Так, 29.03.2020 року о 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 проходив повз домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , на території якого побачив металеві вироби.
В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний намір на вчинення крадіжки металевих виробів.
Цього ж дня, о 12 години 15 хвилин, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та з корисливих мотивів, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , з якої через отвір в паркані перемістив металеві вироби загальною вагою 200 кг на зовнішню частину подвір`я.
В подальшому, ОСОБА_4 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до пункту прийому металобрухту, завдавши своїми незаконними діями майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 720 гривень.
Крім того, 01.04.2020 року, близько 10 години 40 хвилин, у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел на вчинення крадіжки металобрухту з домоволодіння АДРЕСА_2 .
В цей же день, о 11 години 00 хвилин, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та з корисливих мотивів, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , з якої через отвір в паркані перемістив металеві вироби загальною вагою 225 кг на зовнішню частину подвір`я.
В подальшому, ОСОБА_4 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до пункту прийому металобрухту, завдавши своїми незаконними діями майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 810 гривень.
Крім того, 04.04.2020 року, близько 11 години 40 хвилин, у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел на вчинення крадіжки металобрухту з домоволодіння АДРЕСА_2 .
Цього ж дня, о 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та з корисливих мотивів, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , з якої через отвір в паркані перемістив металеві вироби загальною вагою 200 кг на зовнішню частину подвір`я.
В подальшому, ОСОБА_4 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до пункту прийому металобрухту, завдавши своїми незаконними діями майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 720 гривень.
Також, 06.04.2020 року, близько 13 години 00 хвилин, у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел на вчинення крадіжки металобрухту з домоволодіння АДРЕСА_2 .
В цей же день, о 13 години 15 хвилин, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та з корисливих мотивів, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , з якої через отвір в паркані перемістив металеві вироби загальною вагою 225 кг на зовнішню частину подвір`я.
В подальшому, ОСОБА_4 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до пункту прийому металобрухту, завдавши своїми незаконними діями майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 810 гривень.
Крім того, 10.04.2020 року, близько 13 години 00 хвилин, у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел на вчинення крадіжки металобрухту з домоволодіння АДРЕСА_2 .
В цей же день, о 13 години 15 хвилин, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та з корисливих мотивів, переліз через паркан, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , з якої через отвір в паркані перемістив металеві вироби з алюмінію загальною вагою 21 кг на зовнішню частину подвір`я.
В подальшому, ОСОБА_4 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до пункту прийому металобрухту, завдавши своїми незаконними діями майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 315 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, тобто скоїв кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, потерпілого та думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочинів, їх епізодів, завданого матеріального збитку потерпілому).
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав пред`явлене обвинувачення та зазначив про відсутність відповідних заяв про відшкодування завданої шкоди обвинуваченим в ході судового розгляду, однак зазначив, що має відповідні претензії з приводу пошкодження відповідного майна, оскільки вироби з металу та алюмінію йому були повернуті працівниками поліції. З цього приводу, обвинувачений погоджувався на відшкодування завданих збитків в подальшому.
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, підтримав обставини викладені в обвинувальному акті, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Зазначив, що злочин вчинено внаслідок скрутного матеріального становища. Має намір повністю відшкодувати завдану ним шкоду.
Пояснив, що дійсно в першій половині квітня 2020 року він неодноразово (близько 5-6 разів) проникав до будинковолодіння потерпілого, розташованого в с. Гора Бориспільського району, звідки через отвір в паркані витягнув металобрухт будівельних металів, а в подальшому за допомогою гужової повозки (тачки) перевозив останній до пункту прийому металобрухту в с. Гора, що був розташований неподалік. В подальшому викрадений ним металобрухт, що він завозив до пункту прийому, було повернуто потерпілому. Вартість викраденого ним не оспорює та вважає її такою, що відповідає дійсності.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази у справі та процесуальні витрати.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
Наведення в обвинувальному акті обставин повторності вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, знайшло своє підтвердження, оскільки відповідне викрадення майна шляхом проникнення до території домоволодіння (сховища) здійснювалось обвинуваченим неодноразово. Вартість викраденого в кожному випадку перевищувала розмір дрібної крадіжки, визначеної на 1 січня 2020 року 210 грн. 20 коп.
Таким чином, кваліфікація дій обвинуваченого за ознакою повторності не змінюється.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті. У цьому зв`язку відповідальність обвинуваченого передбачена за ч.3 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання йому покарання, визначеного санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Так, санкцією ч.3 ст. 185 КК України передбачено покарання до шести років позбавлення волі, а тому вчинений обвинуваченим злочин є тяжким злочином.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено, оскільки вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння прокурором не інкримінувалось.
Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обвинувачений раніше судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, однак має погашену судимість у відповідності до вимог ст. 89 КК України; за місцем свого проживання характеризуються посередньо, скарг на останнього до сільської ради не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, офіційно не працевлаштований та незареєстрований.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального закону.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особи.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини обвинуваченого, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього під час вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, способу та умов його життя, а також те, що останній в судовому засіданні засуджував власний вчинок, що свідчить про усвідомлення власної протиправної поведінки та наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, а також із урахуванням думки потерпілого, який просив призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону не пов`язане з реальним відбуттям покарання, обмежившись іспитовим строком, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України (обов`язки за ч.1 та ч.2 ст. 76 КК України), призначивши покарання з іспитовим строком терміном в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що саме таке покарання є пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи обставини вчиненого злочину, його тяжкість та дані про особу обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні, про них не зазначив і прокурор в ході судового розгляду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання не встановлено і судом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67, 75, 76, 100, 160-178, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1