Дата документу 24.03.2020 Справа № 310/3529/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/3529/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/707/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 в режимі відео конференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2019 року, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 11 березня 2019 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, однак на менший строк ніж призначений йому вироком суду першої інстанції.
В обґрунтування скарги обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про його особу, обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він щиро розкаявся, сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, відшкодував шкоду потерпілому, надав першу допомогу, раніше не судимий, має двох неповнолітніх дітей від цивільного шлюбу.
Також зазначає, що суд не врахував поведінку потерпілого перед вчиненим, те що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, сторона потерпілих до нього претензій не має.

Згідно з вироком суду, 11 березня 2019 року приблизно о 01:30 годині, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс потерпілому 3 удари кулаками в область голови та не менше 3 ударів ногами в область верхніх кінцівок та тулубу, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження, у вигляді: внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливу під м`якою мозковою оболонкою лівої скроневої частки, пухких крововиливів в м`яких оболонках лівої потиличної частини головного мозку, крововиливів в скроневих м`язах та м`яких тканинах тім`яно-скроневих ділянок з обох сторін, множинних саден м`яких тканин голови, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; множинних саден та синців м`яких тканин верхніх кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; закритої тупої травми грудної клітки у вигляді повних косо-поперечних переломів 2-9 ребер між лівими передньою та середньою пахвовими лініями, з розривом пристінкової плеври в ділянці 6-7 ребер, ушкодження нижньої частки лівої легені, лівостороннього гемо-пневмотораксу, повних косо-поперечних переломів 2-8 ребер по правій передній пахвовій лінії та 10-12 ребер по правій задній пахвовій лінії, правобічного пневмотораксу, забою легень, крововиливів в м`яких тканинах грудної клітки, підшкірної та міжм`язової емфіземи грудної клітки, які ускладнились розвитком у післятравматичному періоді небезпечного для життя стану гострої легенево-серцевої недостатності та кваліфікуються як тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, в зв`язку з чим мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
20 березня 2019 року о 22:50 годині від отриманої закритої тупої травми грудної клітки у вигляді двосторонніх переломів ребер з розривом пристінкової плеври зліва, лівостороннього гемо-пневмотораксу та правостороннього пневмотораксу, яка ускладнилась розвитком у післятравматичному періоді небезпечного для життя стану - гострої легенево-серцевої недостатності та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, настала смерть ОСОБА_9 у приміщенні КУ БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання».

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.121 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до тяжких; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується негативно, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
З врахуванням фактичних обставин та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі.
Обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, фактично були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 вищевказаного покарання на мінімальний строк.
З огляду на викладене, доводи апелянта про надмірну суворість призначеного покарання не є слушними.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і достатніх підстав для пом`якшення призначеного покарання та застосування положень ст.69 КК України не вбачає.

Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що потерпілий до нього претензій не має, правильності висновків суду не спростовують, окрім того, спростовуються заявою потерпілого ОСОБА_9 від 23 квітня 2019 року на адресу суду першої інстанції, в якій останній, вказуючи про те, що подавати цивільний позов він не буде, в той же час просить притягти ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності та тримати його під вартою /т.1, а.с. 23/.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4