№ провадження 1-кс/495/267/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2020 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И В:
05.02.2020 року слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на DVD-R диск з позначенням Kaktuz» 4.7 GB з відеозаписом за 12.11.2019 у період часу з 17.00 по 19.00 год. з камери зовнішнього відео спостереження магазину «Мрія» по вул. Портовій, 12 «а» в м. Білгород-Дністровський Одеської області, для проведення необхідних слідчих дій та/або проведення експертиз.
В клопотанні слідчого зазначено, що 12.11.2019 приблизно о 18.30 год. невстановлена особа, перебуваючи за адресою по АДРЕСА_1 , спричинила тілесні ушкодження гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчим Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області за № 0002773 від 12.11.2019 розпочато досудове розслідування.
04.02.2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , через письмову заяву добровільно надав DVD-R диск з позначенням Kaktuz» 4.7 GB з відеозаписом за 12.11.2019 у період часу з 17.00 по 19.00 год. з камери зовнішнього відео спостереження магазину «Мрія» по вул. Портовій, 12 «а» в м. Білгород-Дністровський Одеської області.
На підставі наведеного слідчий просить задовольнити клопотання.

Слідчий надав заяву, відповідно до якої просив розглянути дане клопотання у його відсутність. Клопотання просив задовольнити.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту є збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Слідчим суддею встановлено, що слідчий у клопотанні зазначає, що метою арешту, про який він клопоче, є забезпечення збереження речових доказів.
У такому випадку, відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до цієї норми речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберегли на собі його сліди.
Слідчий суддя вважає, що у клопотанні не доведені будь які ризики щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення DVD-R диску з позначенням Kaktuz» 4.7 GB з відеозаписом за 12.11.2019 року у період часу з 17.00 по 19.00 год. з камери зовнішнього відео спостереження магазину «Мрія» по вул. Портовій, 12 «а» в м. Білгород-Дністровський Одеської області, арешт на які просить накласти слідчий, оскільки ОСОБА_5 добровільно видав вказане майно, у зв`язку з чим у слідчого не має обов`язку повертати їх власнику після вилучення.
Крім того, відчуження вказано майна, оскільки, як вже зазначалося раніше воно не належить будь-кому як матеріальний об`єкт, у зв`язку із чим не має необхідності у позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування таким майном
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України).
На підставі вищенаведеного слідчий суддя вважає , що у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.
Слідчий суддя