Справа № 204/3191/20
Провадження № 1-в/204/619/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року, відносно ОСОБА_7 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 446 від 08 травня 2020 року, зазначено про те, що під впливом терапії та реабілітаційних заходів з вересня 2018 року в психічному стані пацієнтки відмічається позитивна динаміка: маячні ідеї переслідування, впливу, буденних відносин відносилися пацієнткою до подій минулого, втрачали емоційне забарвлення. Стабільний стан пацієнтки спостерігається з березня 2019 року: маячні ідеї (переслідування, впливу, буденних відносин) залишались неактуальними, були скеровані у минуле, не мали афективного забарвлення. Поведінка зовні залишалась спокійною, упорядкованою, були відсутні агресивні та аутоагресивні тенденції, конфліктних ситуацій не створювала. В рамках дефектного стану прогресували когнітивні порушення (MMSE 20б), відмічається зниження розумових здібностей, всіх видів пам`яті, інтелекту, збідненість мови за змістом та сповільненість за темпом; сповільненість рухової активності, втрата навичок до самообслуговування, виконання навичок гігієни, потреба у сторонній допомозі. Виявляє спустошення емоційно вольової сфери, що підтверджується патопсихологічним обстеженням. Приймаючи до уваги вищевикладене, пацієнтка на даний час не становить особливої небезпеки для оточуючих. Таким чином, ОСОБА_7 за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує.
Від особи, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 до суду надійшла заява, в якій вона відмовилася приймати участь у судовому засіданні, просила розглянути заяву без її участі.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просила задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення розглядуваної заяви.
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного: з висновку комісії лікарів-психіатрів вбачається, що з вересня 2018 року в психічному стані пацієнтки намітилася позитивна динаміка: маячні ідеї переслідування, впливу, буденних відносин відносилися пацієнткою до подій минулого, не мали емоційного забарвлення. Виявлялися виражені формальні порушення мислення у вигляді паралогічності, докладності, тугорухомості. Емоційно була сплощеною, одноманітною. Поведінка носила спокійний, впорядкований характер. Стабільний стан пацієнтки спостерігається з березня 2019 року: маячні ідеї (переслідування, впливу, буденних відносин), залишались неактуальними для пацієнтки, скерованими у минуле, не мали афективного забарвлення. В рамках режиму відділення утримувалася, конфлікти не провокувала, агресивних, аутоагресивних тенденцій не виявляла. Емоційних спалахів, дратівливості, психомоторного збудження не спостерігалось. Мислення було непродуктивним, аморфне. В результаті психофізичного одряхління потребувала сторонньої допомоги у побуті. Відмічалась загальна астенізація, зниження прагнення до спілкування, втрата інтересів, цілеспрямованості. Стала більше пасивною, безініціативною. Посилаючись на «занепад сил», постійне відчуття втоми, уникала прогулянок, спілкування з іншими пацієнтками, вільного вечірнього дозвілля мотивуючи це необхідністю економії сил. Загальний стан пацієнтки погіршувався: зростала поліорганна недостатність з вираженою астенізацією, обмеженням життєдіяльності і потребою у сторонній допомозі, навіть для задоволення основних фізіологічних потреб, виконання навичок самообслуговування. Потребувала допомоги при прийомі їжі, виконанні повсякденних побутових дій, для забезпечення своєї життєдіяльності на потрібному рівні. Погоджується з необхідністю прийому підтримуючої терапії та спостереження у лікаря психіатра.
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки у хворої достатньо тривалий час зберігається стабільний психічний стан і на теперішній час вона не становить особливої небезпеки для оточуючих, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 94 КК України.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Змінити примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і перевести її для подальшого примусового лікування до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1