Номер провадження: 11-сс/813/568/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6

представника цивільного позивача - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ТОВ «Украгродім ХК», на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 31.03.2020 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 31.03.2020 року, було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та накладено арешт на земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :52:020:0120, та земельну ділянку, кадастровий номер :52:020:0121.

Рішення суду мотивоване тим, що вказані земельні ділянки визнанні речовим доказами у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, є об`єктами злочинних дій, право власності на які набуте протиправним шляхом, зберігають сліди та інші відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому накладення арешту на майно необхідне з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах власника майна ТОВ «Украгродім ХК», подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою, безпідставною та недоведеною з підстав викладених нижче:

- клопотання цивільного позивача не є достатньо обґрунтованим, оскільки всупереч вимог ст. 171 КПК України не містить конкретного визначення правових підстав і мети на обґрунтування необхідності арешту майна;

- вказані земельні ділянки не були знаряддям вчинення злочину, не зберегли на собі його сліди та не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження;

- клопотання не містить належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Украгродім ХК», є недобросовісним набувачем арештованих земельних ділянок;

- слідчий суддя не звернув увагу, що відсутні докази факту завдання шкоди та її розмір;

- слідчий суддя проігноровав, що цивільний позивач ОСОБА_8 з 21.06.2012 року не являється власником арештованих земельних ділянок;

- досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, триває 4 роки та про підозру так і не повідомлено жодній особі;

- арешт накладений на земельні ділянки, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Посмитного, 9, перешкоджає здійсненню господарської діяльності ТОВ «Украгродім ХК», оскільки позбавляє можливості використовувати своє майно за цільовим призначенням.

У зв`язку з викладеним адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах власника майна ТОВ «Украгродім ХК», просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 31.03.2020 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_7 .

На вказану апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 , подав заперечення, в яких вказував на те, що апеляційна скарга ТОВ «Украгродім ХК» є необґрунтованою та безпідставною, такою що не підлягає задоволеню, з таких підстав:

- вказані земельні ділянки є об`єктом кримінально-правових дій, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, а тому відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Ці ж відомості давали підстави припустити існування ризиків їх псування, знищення та перетворення;

- земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0607 га, була передана ОСОБА_8 на підставі рішення Одеської міської ради № 1536-ХХІІ від 10.08.2000 року. Однак внаслідок ланцюга шахрайських дій, незаконно вибувала з права приватної власності останнього.

Позиції учасників судового розгляду.
У судовому засідання апеляційного суду адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ТОВ «Украгродім ХК», підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

У судове засідання апеляційного суду прокурор не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертався, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження доводи апеляційної скарги, та заперечень на неї, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, перевірені слідчим суддею, досліджені матеріали провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя під час розгляду клопотання дотримався вимог кримінального процесуального закону та дійшов до обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення поданого клопотання.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, Шевченківським ВП Приморського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шахрайським шляхом земельною ділянкою, загальною площею 0, 0607 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :52:020:0119) шляхом надання завідомо підроблених документів, що завдало істотної шкоди.

ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні визнаний потерпілим, відповідно до постанови слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , від 23.03.2020 року (а.с.10).

Відповідно до матеріалів досудового розслідування 17.10.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :52:020:0119, за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстрація права власності проведена на підставі договору дарування земельної ділянки № 86, від 03.02.2005, укладеного між представником ОСОБА_8 громадянином ОСОБА_12 (який діяв на підставі довіреності) та громадянином ОСОБА_13 , посвідченого приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу ОСОБА_14 .

Допитаний ОСОБА_8 повідомив, що ніколи довіреності на ім`я ОСОБА_12 не підписував та ніколи не наділяв вказану особу правом розпоряджатись його майном, така особа йому не знайома.

Про факт дарування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , йому також нічого не відомо, громадянин ОСОБА_13 йому також не знайомий.

Крім того, органом досудового розслідування допитано нотаріуса ОСОБА_14 , яка пояснила, що зразок договору, підпису, печатка (на договорі дарування земельної ділянки № 86 від 03.02.2005) їй не належать, а під зазначеним номером № 86 міститься інший договір.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що 01.07.2011 року рішенням Приморського районного суду міста Одеси задоволено позов прокуратури Приморського району міста Одеси в інтересах держави, в особі Одеської міської ради, до ОСОБА_8 , та визнано недійсним свідоцтво про право власності на дачні будівлі від 20.07.2000 № 477 на 14/100 дачної будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_8 та державний акт на право приватної власності на землю № 4451 від 25.10.2000 за адресою: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_8 . Зазначене рішення 21.06.2012 року Апеляційним судом Одеської області залишено без змін.

16.04.2013 року Приморським районним судом міста Одеси винесено додаткове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_8 до Одеської міської ради про визначення недійсним рішення сесії Одеської міської ради № 425-ІV від 15.07.2005 року відмовлено.

Також, встановлено, що 18.11.2016 року проведено реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 433, укладеного між представником ОСОБА_13 громадянина ОСОБА_15 (який діяв на підставі довіреності) та громадянином ОСОБА_16 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 .

В подальшому ОСОБА_16 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та складання відповідних документів, передбачених Порядком ведення Державного земельного кадастру, що будуть результатом видачі відповідних документів, що підтверджують реєстрацію права власності на такі новосформовані дві земельні ділянки з виділом їх в натурі, площею 0,0577 га та площею 0,0030 га.

На підставі зазначеної заяви, 27.12.2016 року державним реєстратором Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» ОСОБА_19 внесено відповідні зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме зареєстровано право власності на новосформовані дві земельні ділянки з виділом їх в натурі, площею 0,0577 га та площею 0,0030 га, при поділі земельної ділянки загальною площею 0,0607 га, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9.

В межах вказаного кримінального провадження, в порядку ст.ст. 61, 127, 128 КПК України, ОСОБА_8 заявлений цивільний позов до ТОВ «Украгродім ХК» (а.с.51-57).

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.06.2019 року скасовано ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 03.06.2019 року якою було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_20 про арешт земельних ділянок, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9, земельну ділянку - кадастровий номер :52:020:0120, та земельну ділянку - кадастровий номер :52:020:0121, у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Постановлено нову ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_20 та накладено арешт на земельні ділянки, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9 , а саме: - земельну ділянку, кадастровий номер :52:020:0120, та земельну ділянку - кадастровий номер :52:020:0121, шляхом заборони розпорядження ними, у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Рішення суду мотивоване тим, що зазначені земельні ділянки визнані речовими доказами та відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів, що свідчить про наявність необхідності в забезпеченні їх збереження.

Однак, підставою для звернення з вказаним клопотанням стало те, що 18 березня та 19 березня 2020 року невідомі особи проникли на територію зазначених земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , розібрали та вивезли паркан, вирізали понад 20 дерев і, із застосуванням спеціальної техніки, проводили дії по підготовці вказаних земельних ділянок під будівництво. На підтвердження зазначених фактів адвокат ОСОБА_7 долучив: фототаблицю та диск відеозапису будівельних робіт на арештованих земельних ділянках.(а.с.58-64)

Згідно положень ч. 1 ст. 171 КПК України цивільний позивач має право звернутися до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Також апеляційним судом встановлено, що, незважаючи на існування ухвали апеляційного суду про арешт зазначених земельних ділянок шляхом заборони їх відчуження, зазначені земельні ділянки були внесені в статутний фонд підприємства, та фактично були відчужені шляхом придбання цього підприємства іншими особами.

Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин провадження, апеляційний суд вважає, що існують об`єктивні ризики відчуження вказаних земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 а саме: площею 0,0577 га, кадастровий номер :52:020:0121 та площею 0,003 га, кадастровий номер :52:020:0120, що були сформовані при поділі земельної ділянки, загальною площею 0,0607 га, кадастровий номер :52:020:0119.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати речового доказу, шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на земельні ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9 ,шляхом заборони користування ними, проведення державної реєстрації, зміни та присвоєння кадастрових номерів, зміни меж, зміни конфігурації, зміни цільового призначення, переоформлення, використання земельних ділянок не по цільовому призначенню, внесення змін до державної реєстрації, будь-яких нотаріальних дій, подальшої забудови, проведення будь-яких будівельних та підготовчих до будівельних робіт, перетворення, переоформлення об`єктів нерухомого майна, земельних ділянок та об`єктів незавершеного будівництва, які розташовані на вказаній земельній ділянці.

Щодо доводів апелянта, що цивільний позивач ОСОБА_8 з 21.06.2012 року не являється власником арештованих земельних ділянок а клопотання не містить належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Украгродім ХК», не є добросовісним набувачем, апеляційний суд зазначає таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Рішенням Одеської міської ради № 1536-ХХІІІ від 10.08.2000 року земельна ділянка площею 0, 0607 га за адресою: м. Одеса, вул. Посмітного, 9, була вилучена із землекористування ДБК «Нова Аркадія» (за згодою ДБК) та передана у приватну власність ОСОБА_8 для дачного будівництва. 25.10.2000 року Одеською міською радою було видано ОСОБА_8 державний акт серії І-ОД № 012661 на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0607 га (кадастровий номер :52:020:0119).(а.с.11-13)

Предметом досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні, є обставини, пов`язані з вибуттям зазначених земельних ділянок з власності ОСОБА_8 , а також з`ясування питань щодо правомірності набуття права власності на зазначені земельні ділянки іншими фізичними та юридичними особами.

Апеляційний суд погоджується з тим, що існують обставини, які можуть свідчити про те, що земельна ділянка, загальною площею 0, 0607 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_21 , протиправно вибула з його володіння, відповідно існують підстави, що можуть свідчити про протиправне набуття права власності на зазначену земельну ділянку ОСОБА_13 та подальший її перепродаж ОСОБА_16 , а також, відповідно її поділ ОСОБА_16 і передачу у якості внеску до статутного капіталу ТОВ «Украгродім ХК».

При цьому, апеляційний суд зазначає, що на стадії судового розслідування, слідчий суддя та суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх і допустимості достовірності та достатності для встановлення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в межах цього кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Твердження апелянта про те, що арешт на майно ТОВ «Украгродім ХК» тягне за собою для товариства негативні наслідки, не може бути визнано підставою для скасування оскарженої ухвали, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце, крім того, з огляду на ненадання апелянтом, всупереч вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, відомостей про настання таких наслідків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя встановив належну мету, передбачену ст. 170 КПК України, та відповідну їй правову підставу, для задоволення клопотання і накладення арешту на майно, врахував при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги.

Крім того, з огляду на обмежувальний характер такого заходи як арешт майна, особа не позбавлена можливості, у разі зміни обставин, звернутись із заявою про його скасування у подальшому, в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Щодо відсутності відсутні розміру завданої школи, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч. 8 ст. 170 КПК, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Апеляційний суд вважає, що розмір шкоди, завданої потерпілому внаслідок злочину, та арешт вказаного нерухомого майна є розумним і співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з п.1) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ТОВ «Украгродім ХК», залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 31.03.2020 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0008561, внесеному до ЄРДР 09.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4