СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2507/20
ун. № 759/7496/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2020 року м. Київ
Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого Святошинського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Святошинського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 ,про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001952 від 18.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
12.05.2020 р. до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події 11.05.2020 в салоні автомобіля марки «Тойота Кемрі», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи дане клопотання, слідчим зазначено, досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 23 год. 30 хв. 17.04.2020 по 08 год. 00 хв. 18.04.2020 ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, 24, незаконно заволодів автомобіем марки «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування, 11.05.2020 року, по вул. Соборності в м. Києві, ОСОБА_5 був затриманий під час керування вищезазначеним автомобілем. В ході огляду місця події в салоні автомобіля марки «Тойота Кемрі», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , були виявлені речі, які ймовірно були здобуті злочинним шляхом, на яке слідчий просив накласти арешт, оскільки майно має істотне значення у кримінальному провадженні, та має значення речового доказу.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані матеріали, заслухавши доводи слідчого, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Пунктом 15 ч.1 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно ч.1, ч. 2 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

11.05.2020 року вищезазначі речі були визнані речовими доказами по кримінальному провадженні, про що була винесена відповідна постанова.

Оскільки стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та враховуючи, що майно не яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є речовими доказами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та з метою попередження пошкодження майна або настання інших наслідків, вважаю за необхідне накласти арешт на майно шляхом накладення заборони на його користування, відчуження, та розпорядження, яке є співрозмірним обмеженням права власності, яке відповідає завданням кримінального судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Святошинського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 ,про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001952 від 18.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 289 КК України, - задовольнити. Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події в салоні автомобіля марки «Тойота Кемрі», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , шляхом накладеня заборони на його користування та відчуження, а саме:

1.Мобільний телефон «Айфон S» модель А1687;

2.Мобільний телефон «Самсунг» з двома сім картками «Диоз» та «Водафон» 5805-0563-1211, 3203-08-70-9132;

3.Грошові кошти в сумі 251 (двісті п`ятдесят одна) грн.;

4.Картка «Приватбанк» універсальна 5168-7422-1461-1059;

5.Картка клубна № НОМЕР_4 ;

6.Картка клубна «Спортлайф» № НОМЕР_5 ;

7.Наручний годинник «Лакосте»;

8.Договір про надання правової допомоги № 0828-01/17 від 28.08.2017;

9.Пластикова картка «Київ Стар» без сім картки з надписом НОМЕР_6 ;

10.Пластикова картка «Водафон» без сім картки з надписом НОМЕР_7 ;

11.Металевий предмет (пристрій) з металу сірого кольору з антеною та кнопкою жовтого кольору;

12.Страховий поліс № АР/0001555;

13.Свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_7 ;

14.Свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Лексус GS 300», д.н.з. НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_8 ;

15.Свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Тойота RAV4», д.н.з. НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_9 ;

16.Посвідчення водія НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_5 ;

17.Сумка чорного кольору з набором ключів для ремонту;

18.Сумка чорно-синя з шуруповертом «Black decbet 12v»;

19.Автомобільна сигналізація «Шериф» та дріт до нього;

20.Чоловічі речі: штани, футболки, кросівки, бейсболки;

21.Автомобільний преобразувач напруги;

22.Автопрограмер червоного кольору «X-100 Pro» з дротом до нього;

23.Предмети зовні сході на автомобільні ключі в кількості 10 шт.;

24.Відеорегістратори 2 шт.;

25.Серцевини дверних замків (личинки) 2 шт. та замок від багажного відділення 1 шт.;

26.Пасатижі (кусачки) в чохлі з насадками;

27.Зв`язка ключів у кількості 5 шт. та 1 ключ від гомофонної системи;

28.Заготовки для ключів в кількості 2 шт.;

29.Коробка з під сирників з радіодеталями (мікросхеми);

30.Лед монітор чорного кольору;

31.Пульт до автомобіля «Тойота»;

32.Замок запалювання;

33.Блок електро-керування «Тойота»;

34.Шуруповерт;

35.Кнопка «Старт/стоп»;

36.Центральний замок;

37.Блокувальний пристрій для керма;

38.Державні номерні знаки НОМЕР_8 2 шт.,

для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні №0009311 від 17.11.2018 року.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1