Провадження № 1-кс/760/941/20
Справа № 760/1974/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувають матеріали скарги потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні № 0000686 (справа № 760/1974/20, провадження № 1-кс/760/879/20).

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 заявила самовідвід у цій справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки в даному кримінальному провадженні було двічі задоволено заяви потерпілого ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_3 від розгляду скарг, поданих потерпілим ОСОБА_4 на рішення та бездіяльність детективів НАБ України та прокурорів САП в кримінальному провадженні № 0000686.

Крім того, слідчий суддя ОСОБА_3 в поданій заяві про самовідвід зазначила, що в ухвалі судді від 05.12.2019р. основною підставою для задоволення заяви потерпілого ОСОБА_4 про відвід слідчого судді зазначено те, що слідчий суддя ОСОБА_3 не може брати участь в кримінальному провадженні № 0000686 від 23.03.2018р., оскільки її вже було відведено від розгляду іншої скарги потерпілого ОСОБА_4 , але в рамках одного і того ж кримінального провадження.

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні та особа, яка заявила самовідвід, у судове засідання не з`явились.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, суддя приходить до наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. (Постанова Верховного Суду від 17.09.2019р., справа № 277/599/15-к, провадження № 51-9889км18).

Як встановлено в ході судового розгляду заяви про самовідвід, у провадженні слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , на даний час перебуває скарга потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, подана ним в рамках кримінального провадження № 0000686 від 23.03.2018р. (справа № 760/1974/20, провадження № 1-кс/760/879/20), в якому вже двічі ухвалами суддів Солом`янського районного суду м. Києва від 15.01.2019р. та від 05.12.2019р. було відведено слідчого суддю ОСОБА_3 , тому слідчим суддею ОСОБА_3 було заявлено самовідвід в даній справі.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 21 КПК України, суддя вважає, що з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності слідчого судді ОСОБА_3 , оскільки її вже було відведено від розгляду іншої скарги потерпілого ОСОБА_4 , але в рамках одного і того ж кримінального провадження, тому виходячи з приписів п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя вважає, що наведені в заяві про самовідвід підстави є обґрунтованими та достатніми для її задоволення.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні № 0000686 від 23.03.2018р. (справа № 760/1974/20, провадження № 1-кс/760/879/20).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1