Справа №361/1204/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/70/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України до 20 січня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Броварським міськрайонним судом Київської області здійснювався судовий розгляд кримінального провадження №0003380 від 08.08.2018 року щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України.
На даний час матеріали цього кримінального провадження перебувають на розгляді Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України до 20 січня 2020 року.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу скасувати та ухвали нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Вказують, що ухвала суду першої інстанції є невмотивованою.
Зокрема, захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в поданій ними апеляційній скарзі зазначають, що стороною обвинувачення не обґрунтовано достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні, а також на виконання ч.3 ст.199 цього ж Кодексу не викладені та не підтверджені обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. При цьому обов`язок доведення всіх обставин відповідно до ч.3 ст.176, ст.ст.193, 194 КПК України покладається саме на сторону обвинувачення. Крім того, прокурором в клопотанні не зазначено обґрунтування позиції з приводу продовження строку дії запобіжного заходу без визначення розміру застави.
Водночас, захисник ОСОБА_11 в апеляційній скарзі вказує що, мотивуючи ухвалу, суд зазначив лише один наявний ризик, який став підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 : запобігання його спробам переховуватися від суду. Вважає такий висновок суду припущенням, яке є необґрунтованим і не підтверджується будь-якими фактичними даними.
Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в межах Київської області, за яким характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий та на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Вказує, що судом І-ї інстанції під час вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, не враховано ті обставини, що ОСОБА_7 , перебуваючи на досудовому розслідуванні, добровільно прибув на перший виклик слідчого; добросовісно виконав покладені на нього обов`язки щодо внесення застави та інших обов`язків, визначених в ухвалі слідчого судді Броварського міськрайонного суду від 04.10.2018 року до моменту її скасування, а після скасування цього судового рішення 2 години 45 хвилин разом з братом очікував під будівлею Київського апеляційного суду приїзду поліцейських для його подальшого поміщення в умови СІЗО.
Вважає, що з урахуванням вищенаведених обставин та практики ЄСПЛ, колегією суддів І-ї інстанції повинна була розглянута можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в обґрунтування вимог та доводів поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення всіх апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисниківОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_12 а було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст.392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно та обґрунтовано наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час апеляційного розгляду суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, який продовжує існувати, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у разі доведеності його вини у вчиненому, може переховуватися від суду.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення проти статевої недоторканості неповнолітньої особи, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та за які, в разі визнання його винуватим, може бути засудженим до позбавлення волі на тривалий термін.

У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Суд І-ї інстанції цілком обґрунтовано мотивував у судовому рішенні підстави необхідності подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою та вірно вказав про наявність ризику, встановленого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, визначивши його як можливість ухилення обвинуваченого від суду, з чим погоджується і апеляційна інстанція.
Доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними. При апеляційному розгляді прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлена беззаперечна наявність ризику, визначеного п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Дійсно, як встановлено судом апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Однак, розглядаючи можливість застосування до нього альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів враховує особу обвинуваченого, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , його можливість переховуватись від суду.
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, до обвинуваченого ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Всупереч доводам апеляційних скарг, суд першої інстанції обґрунтовано та законно продовжив раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Твердження захисника ОСОБА_11 про те, що обвинувачений добровільно прибув на перший виклик слідчого; добросовісно виконав покладені на нього обов`язки щодо внесення застави та інших обов`язків, визначених в ухвалі слідчого судді Броварського міськрайонного суду від 04.10.2018 року до моменту її скасування, а після скасування цього судового рішення 2 години 45 хвилин разом з братом очікував під будівлею Київського апеляційного суду приїзду поліцейських для його подальшого поміщення в умови СІЗО, жодним чином не впливають на законність ухвали та не можуть бути підставою для її скасування.

На думку колегії суддів, посилання захисника ОСОБА_11 на те, що висновки суду І-ї інстанції про наявність такого ризику як можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду є припущенням, повністю спростовується вищенаведеними обставинами.
Натомість, захисники обвинуваченого не надали апеляційному суду жодного доказу, який би спростовував наявність ризику, визначеного п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а також подальшу необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
З огляду на це, перевіривши доводи апеляційних скарг всіх захисників, колегія суддів, за наслідками їх розгляду, вважає необхідним вказані скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331, 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України до 20 січня 2020 року без змін .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №361/1204/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції Кічинська О.Ф.
Провадження №11-кп/824/70/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

вул. Солом`янська, 2-А, м. Київ, 03110, тел./факс
e-mail: ,

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України до 20 січня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ст. 376 КПК України, вважає за можливе обмежитись складанням і оголошенням її резолютивної частини.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331, 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України до 20 січня 2020 року без змін .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде проголошено об 11 годині 00 хвилин 24.02.2020 року.

Головуючий:

Судді: