Справа № 711/8990/2012
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

представника ТзОВ «Ованго» - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляцією, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 27 лютого 2019 року поновлено адвокату ОСОБА_7 строк на оскарження постанови слідчого, скаргу, подану в інтересах ТзОВ «Ованго», задоволено й скасовано постанову старшого слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 15.12.2012 про припинення кримінального переслідування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України злочину (далі - постанови).

З матеріалів провадження вбачається, що 22 червня 2018 року до Тячівського районного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_7 , подана в інтересах ТзОВ «Ованго», в якій скаржник просить поновити йому строк на оскарження постанови та її скасування. В обґрунтування вимог посилається на те, що оскаржуваною постановою припинено кримінальне переслідування щодо ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України злочину. В обґрунтування доводів вказується на те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді виконавчого директора ТзОВ «Ованго», зловживаючи службовим становищем, привласнив та використав на особисті потреби грошові кошти, які належали ТзОВ «Ованго», у сумі 195 000 (сто дев`яносто п`ять тисяч) доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 1601647 (один мільйон шістсот одна тисяча шістсот сорок сім) гривень. Вважає, що постанова слідчого є незаконною у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи, оскільки правової підстави припинення кримінального переслідування за відсутністю в діях особи складу злочину нормами кримінально-процесуального закону не передбачено й у резолютивній частині постанови слідчий не послався на норми закону, які б передбачали закриття кримінальної справи з підстав встановлення відсутності в діянні особи складу злочину, а мотивувальна частина постанови містить надумані мотиви для припинення кримінального переслідування щодо ОСОБА_5 , зокрема, те, що такі дії ОСОБА_5 міг учинити тільки за змовою з іншими невстановленими слідством особами й довести його причетність до вчинення даного злочину не є можливим. При цьому, зазначає, що в мотивувальній частині постанови не вказується на факт спричинення злочинними діями ОСОБА_5 потерпілому - ТзОВ «Ованго», майнової шкоди в особливо великих розмірах. Крім того, вказує на те, що: постановою прокурора Тячівського району від 19.06.2012 скасовано постанову слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 та порушено кримінальну справу за ч. 5 ст. 191 КК України й указану постанову рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій залишено в силі; за заявами потерпілих від 23.05.2011 у подальшому 02.06.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР ) внесені відомості про вчинення ОСОБА_5 передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України кримінального правопорушення за фактом привласнення ним грошових коштів, належних ТзОВ «Ованго» в сумі 195 000 доларів США шляхом зловживання службовим становищем на посаді виконавчого директора цього Товариства; вироком Тячівського районного суду від 07.06.2016, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 13.09.2016, ОСОБА_5 засуджено за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років ; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.06.2017 ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13.09.2016 скасовано, а кримінальне провадження направлено до апеляційного суду на новий розгляд, і до цього часу не розглянуто. Разом із тим, стверджує, що копію оскаржуваної постанови слідчого отримав тільки 18.06.2018 в апеляційному суді, що свідчить про те, що строк на її оскарження ним пропущено з поважних причин.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що в ході судового розгляду встановлено, що копію оскаржуваної постанови адвокат ОСОБА_7 отримав в апеляційному суді 18.06.2018, а до суду першої інстанції звернувся зі скаргою 22.06.2018, тобто в межах строку, передбаченого ст. 236-5 КПК України (у редакції Закону 1960 року), у зв`язку із чим, адвокату ОСОБА_7 поновлено строк на оскарження постанови слідчого як такого, що пропущений із поважних причин. Також вказується на те, що постанова слідчого не відповідає вимогам 130 КПК України (1960 року), не містить обґрунтування прийнятого рішення і, при цьому, доказів чи зазначення про те які слідчі дії були проведені у кримінальній справі, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про неможливість довести причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у постанові не вказано, а також у постанові не міститься посилань на статті КПК України (1960 року), на підставі яких слідчим її прийнято. Крім того, вказується на те, що постанова слідчого не містить передбачених ст. ст. 6, 213, 214 КПК України (1960 року), підстав, відповідно до яких закрито кримінальну справу щодо ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 191 КК України, а також обґрунтування прийнятого рішення про закриття кримінальної справи з посиланням на відповідні норми кримінально-процесуального закону. З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи. При цьому, вказується і на те, що кримінально-процесуальний закон, який діяв на час винесення оскаржуваної постанови, не передбачав такого визначення як «припинення кримінального переслідування». Тому, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність скасування постанови слідчого як необґрунтованої, невмотивованої і такої, що ґрунтується виключно на припущеннях слідчого, не підтверджених жодними належними та допустимими доказами. Разом із тим, в ухвалі вказується на те, що оскільки кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 222 КК України перебуває на розгляді в Закарпатському апеляційному суді, тому, скасовуючи оскаржувану постанову, відповідно до вимог ст. 236-6 КПК України (1960 року), слідчий суддя не вбачає підстав для направлення кримінальної справи прокурору для відновлення досудового слідства, так як досудове слідство у кримінальному провадженні завершено й справу з обвинувальним актом направлено до суду на розгляд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, судове слідство є неповним і однобічним, а висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні. Посилається на те, що постанова старшого слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 15.12.2012 про припинення кримінального переслідування щодо ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України злочину, знаходилась у матеріалах кримінальної справи № 307/118/15-к. Ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 13 вересня 2016 року в даній справі скасована ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року, а кримінальна справа щодо ОСОБА_5 направлена на новий апеляційний розгляд. Вважає, що слідчим суддею необґрунтовано поновлено адвокату ОСОБА_7 строк на оскарження постанови слідчого, оскільки ще на період 25 липня 2016 року адвокат ОСОБА_7 володів копією постанови, що у свою чергу спростовує твердження адвоката ОСОБА_7 про те, що копію постанови слідчого отримав лише 18 червня 2018 року. Тому, вважає, що причини пропуску адвокатом ОСОБА_7 строку на оскарження постанови слідчого не є поважними, а слідчим суддею порушені вимоги ст. 235-5, 236-6 КПК України у редакції Закону України 1960 року. Разом із тим, стверджує, що постанова слідчого відповідає вимогам ст. ст. 130, 213, 214 КПК України, є законною, а тому скасована необґрунтовано. Просить постановити ухвалу, якою скасувати постанову слідчого судді Тячівського районного суду від 27 лютого 2019 року в справі № 711/8990/2012 і відмовити в розгляді скарги в зв`язку із пропуском строку на оскарження постанови.

Заслухавши доповідь судді про суть постанови, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, основні доводи апеляції, пояснення ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляції, представника ТзОВ «Ованго» - адвоката ОСОБА_7 , та прокурора ОСОБА_4 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 236-5 КПК України 1960 року постанова органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи може бути оскаржена особою, інтересів якої вона стосується, або її представником до районного (міського) суду за місце розташуванням органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову, протягом семи днів з дня отримання її копії чи повідомлення прокурора про залишення скарги на цю постанову без задоволення.

Частиною 1 статті 236-6 КПК України 1960 року передбачено, що скарга на постанову органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи розглядається суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 236-2 цього Кодексу, одноособово не пізніше п`яти днів, а у разі складності справи десяти днів з дня надходження закритої справи до суду.

Разом із тим, зміст статті 236-6 КПК України 1960 року свідчить про те, що за наслідками розгляду скарги на постанову про закриття справи приймається судове рішення у формі постанови.

Однак, як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення таке прийнято слідчим суддею, тобто посадовою особою, до повноважень якої не віднесено розгляд скарг, поданих у порядку ст. ст. 236-5, 236-6 КПК України ( у редакції Закону 1960 року).

При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що таке прийнято у формі ухвали, що також є порушенням вимог передбачених ст. ст. 32, 236-6 КПК України (1960 року).

Колегія суддів також зазначає, що, розглядаючи скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в порядку ст. ст. 236-5 та 236-6 КПК України 1960 року, посадова особа суду першої інстанції, яка здійснювала розгляд скарги, не врахувала, що слідчий суддя розглядає скарги, подані в порядку ст. ст. 303-305 КПК України (у редакції Закону України 2012 року).

Частиною 3 статті 236-6 КПК України 1960 року передбачено, що при розгляді скарги ведеться протокол судового засідання, однак, як убачається з матеріалів справи, у порушення вказаної норми, під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Ованго» вівся журнал судового засідання.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 статті 236-6 КПК України 1960 року, розглянувши скаргу, суддя залежно від того, чи були при закритті справи виконані вимоги статей 213 і 214 цього Кодексу, приймає одне з таких рішень: залишає скаргу без задоволення; скасовує постанову про закриття справи і направляє справу прокурору для відновлення слідства або дізнання. Скасовуючи постанову про закриття справи і направляючи справу прокурору для відновлення досудового слідства або дізнання, суддя вказує, які обставини належить з`ясувати при проведенні досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що вищевказані порушення, які допущені під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_7 є істотними, перешкодили повно та всебічно розглянути подану адвокатом ОСОБА_7 скаргу та вплинули на прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, що в свою чергу зумовлює скасування ухвали слідчого судді з поверненням матеріалів за скаргою адвоката ОСОБА_7 до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України 1960 року, скасовуючи вирок (постанову), апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги

одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання.

За таких обставин, під час нового розгляду скарги адвоката ОСОБА_7 необхідно врахувати наведене вище, ретельно перевірити її доводи та дати їм відповідну оцінку, і в залежності від здобутого, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

Разом із тим, під час нового судового розгляду скарги адвоката ОСОБА_7 підлягають до ретельної перевірки та належної оцінки й доводи, які містяться в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 щодо часу отримання адвокатом копії оскаржуваної постанови слідчого, з приєднанням доказів (документів), які достовірно підтверджують час отримання копії постанови.

Тому, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідні положення Кримінально- процесуального кодексу України та ст. ст. 365, 366, 382 КПК України (у редакції Закону України 1960 року), апеляційний суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду від 27 лютого 2019 року, якою адвокату ОСОБА_7 поновлено строк на оскарження постанови слідчого, подану ним в інтересах ТзОВ «Ованго» скаргу задоволено й скасовано постанову старшого слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 15.12.2012 про припинення кримінального переслідування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України злочину, - скасувати, призначивши новий розгляд скарги в Тячівському районному суді.

Судді: