Справа № 754/2777/17
У Х В А Л А
Іменем України

18 грудня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0014156 від 30.11.2016 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сабірабад Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 125 КК України, -
за участю сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_4 ,
за участю сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_3 ,
- захисника ОСОБА_5 ,
за участю перекладача: - ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що 23.12.2019 року закінчується строк дії запобіжного заходу, продовженого ОСОБА_3 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2019 року у вигляді тримання під вартою, а тому заявив клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому, прокурор зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що така процесуальна дія не передбачена положеннями діючого КПК України та суперечить стадії кримінального провадження. Посилаючись на те, що обвинувачений має постійне місце проживання в м. Києві, просила змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_3 думку захисника підтримав.
Заслухавши доводи прокурора, думку захисника та обвинуваченого, судом встановлено наступне.
Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2019 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено до 23.12.2019 року. На даний час, обставини, які послужили підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти із конфіскацією майна, його стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, обвинувачений не має визначеного постійного місця проживання на території України, постійного місця роботи та доходу, а також не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, продовжують існувати ризики, що обвинувачений спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджатиме кримінальному провадженню, ухилятиметься від виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_3 обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження. При цьому підстав для зміни обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу на більш м`який суд не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається.
Окрім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав та зазначив, що йому зрозуміло віднесення даної підстави закриття до нереабілітуючих підстав.
Прокурор ОСОБА_4 проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності відносно ОСОБА_3 в частині пред`явленого останньому обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, не заперечувала.
Заслухавши доводи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минув строк три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 30.11.2016 року приблизно о 03 годині 15 хвилин дістав ніж та умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді різаних та колото-різаних ран поблизу зовнішнього кінця лівої брови, по задній поверхні шиї зліва в верхній третині, в лівій лопатковій ділянці, по задній поверхні стегна в середній третині, на боковій поверхні проксимальної фаланги 3-го пальця правої кисті з переходом на долонну поверхню середньої та дистальної фаланг, на долонній поверхні правої кисті в проекції діафізів 3-4 п`ясних кісток, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, санкцією якої передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або у виді арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років
Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, вчинення якого інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_3 , є злочином невеликої тяжкості.
Як вбачається з обвинувального акту, подія злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мала місце 30.11.2016 року.
Будь-яких даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався, судом не встановлено.
За таких обставин, строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, станом на 18.12.2019 року закінчились.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження судом закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
При таких обставинах, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підлягає закриттю в зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Статтею 285 КПК України передбачено можливість продовження судового розгляду відносно особи, яка може бути звільнена від кримінальної відповідальності, передбачена тільки в разі, коли обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього. Для звільнення особи від кримінальної відповідальності КПК України передбачає тільки наявність згоди обвинуваченого на це і наявність підстав для такого звільнення.
Враховуючи вищевикладене, а також згоду обвинуваченого ОСОБА_3 на його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, зважаючи на наявність підстав, передбачених ст.49 КК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України підлягає закриттю в зв`язку зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 290, 291, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, - до 24 години 00 хвилин 15 лютого 2020 року включно.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України закрити у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Копію ухвали надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, - для відома.
Ухвала суду в частині продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1