УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року с лідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про дозвіл на затримання у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 127 42 від 02.12.2018, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Чернігів, яка офіційно не працює, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , не судима,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 18.03.2019 винесене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до якої ОСОБА_4 30.11.2018, діючи спільно з іншою особою, перебуваючи на території автомобільної мийки за адресою АДРЕСА_2 , таємно заволоділи майном ОСОБА_5 на загальну суму 202 550 грн.

У подальшому, рішенням прокурора від 26.03.2019 підозрювану ОСОБА_4 оголошено у розшук та досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинене.

У зв`язку з тим, що встановити місце знаходження підозрюваної ОСОБА_4 не вдалося, прокурор просив надати дозвіл на затримання підозрюваної з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у клопотанні.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст.9 КПК полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Водночас, вказані вимоги прокурором виконані не у повному обсязі

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК прокурор має право звернутися з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для забезпечення його участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У силу ч.4 ст.189 КПК слідчий суддя не має права задовольняти клопотання про дозвіл на затримання, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав тримання підозрюваного під вартою.

Отже, однією з обов`язкових умов для надання дозволу на затримання є наявність передбачених процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Частиною 1 статті 194 КПК визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має встановити існування таких складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Статтею 278 КПК передбачено, що у разі неможливості вручення особі письмового повідомлення про підозру, останнє направляється їй у передбаченому главою 11 КПК порядку, тобто поштою, електронною поштою або факсимільним зв`язком.

Відповідно до ст. 136 КПК належним підтвердженням отримання особою направленого їй повідомлення про підозру є будь-які дані, які підтверджують факт вручення особі такого повідомлення або ознайомлення з його змістом.

З наведеного витікає, що лише направлення повідомлення про підозру за місцем мешкання особи, без відповідного підтвердження ознайомлення такої особи із змістом висунутої їй підозри, не може вважатись належним повідомленням про підозру.

У матеріалах клопотання відсутні будь-які дані, які б свідчили про реально вжиті слідчим заходи для ознайомлення ОСОБА_4 з оголошеною їй підозрою.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 у передбаченому КПК порядку повідомлена про підозру.

Крім того, прокурор у своєму клопотанні зазначив, що підозрювана ОСОБА_4 до органу досудового розслідування на неодноразові виклики не прибула, що стало підставою для оголошення її у розшук.

Водночас, ініціатором клопотання не долучені документи, що підтверджують систематичні виклики ОСОБА_4 до органу досудового розслідування чи прокуратури або вжиття інших заходів, передбачених ст. 139 КПК, до оголошення останньої у розшук .

Крім того, у силу п. 2 ч.1 ст. 280 КПК зупинення досудового розслідування можливе у разі оголошення підозрюваного у розшук, тобто відповідно до ст. 281 КПК, якщо підозрюваний не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, що свідчить про обґрунтованість підозр, що особа переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.

У разі зупинення слідчим розслідування з наведеної підстави, останній відповідно до ч. 2 ст. 280 КПК зобов`язаний виконати всі слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного до зупинення провадження.

Вказана норма кореспондується з положенням ст. 282 КПК, яка передбачає, що зупинене досудове розслідування відновлюється рішенням слідчого у разі потреби проведення процесуальних дій.

Зазначене свідчить, що проведення будь-яких процесуальних дій у період, коли досудове розслідування зупинено, є неможливим.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги, що копії повісток про виклик ОСОБА_4 до слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві на 21.10.2019, 22.10.2019 та 23.10.2019 здійсненні слідчим під час зупинення досудового, що суперечить викладеним вище вимогам КПК.

Також слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення не надано доказів, що свідчать про вжиття останньою заходів, спрямованих на розшук та встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_4 , що спростовує доводи ініціатора клопотання, що ОСОБА_4 свідомо вжила заходів з метою переховування від органу досудового розслідування та суду для уникнення покарання.

Факт оголошення у розшук особи за таких обставин не може саме по собі бути достатнім підтвердженням ухилення особи від слідства.

За наведених обставин слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 9, 189, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -відмовити.

На ухвалу прокурором впродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1