Справа № 488/3892/17
Провадження № 1-кп/488/48/20
У Х В А Л А

04.05.2020 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, вказуючи, що продовжують мати місце ризики переховування останнього від суду, незаконно впливу на потерпілих і свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинення нового кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, при цьому обвинувачений частково погодився із ризиком вчинення нового кримінального правопорушення; захисник обвинуваченого висловила думку про наявність підстав для зміни її підзахисному запобіжного заходу на домашній арешт.

Заслухавши думки інших учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливого та насильницького злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, на даний час обвинувачується у вчиненні корисливо-насильницького кримінального правопорушення, санкція за яке передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На час затримання обвинувачений не мав офіційного місця роботи, як не мав й іншого стабільного джерела доходів.
До того ж ОСОБА_6 інкримінується вчинення нового злочину лише через два місяці після звільнення з місць відбування покарання.
У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є, зокрема, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому такий ризик може вимірюватися, у тому числі, наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.
Крім того, як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, національний суд повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що ризик вчинення ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення до цього часу не зменшився, навіть з огляду на тривалість даного провадження, відтак, останньому має бути продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, позаяк в даному конкретному випадку саме суспільні інтереси правопорядку переважають над правом обвинуваченого на свободу і особисту недоторканість, передбаченим ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Можливість звільнення ОСОБА_6 під час судового провадження забезпечена судом ухвалою від 24 липня 2019 року, якою останньому зменшений розмір застави до мінімально можливого, передбаченого п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Керуючись ст.ст.331, 372 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» на строк шістдесят днів до 03 липня 2020 року включно.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1