Справа № 192/921/20
Провадження № 1-кс/192/170/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000327 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, про арешт майна,
за участю: слідчого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна по внесеному 12 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000327 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.

На обґрунтування клопотання посилаються на те, що 11 червня 2020 року до Солонянського ВП надійшов рапорт оперуповноваженого Солонянського ВП про те, що в ході відпрацювання території Солонянського району від місцевих мешканців надійшла інформація про те, що не встановлена особа в АДРЕСА_1 незаконно вирощує та зберігає наркотично-вмісну рослину «Коноплі».

17 червня 2020 року до Солонянського ВП надійшло повідомлення зі служби 102 про те що в АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_6 , який знищує коноплі.

В той же день було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за участю ОСОБА_7 , під час якого на присадибній ділянці серед насаджень сільськогосподарських культур «кукурудза» було виявлено насадження рослин, які зовні схожі на рослини «Коноплі» в кількості 29 штук, які в подальшому поміщено до поліетиленового пакету та вилучено до Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно довідки виконавчого комітету Привільнянської сільської ради, за вказаною адресою зареєстрований та проживає ОСОБА_7 , 1973 року народження.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про власника вказаного майна відсутні.

17 червня 2020 року постановою слідчого, вилучені під час обшуку рослини визнано речовим доказом.

Прокурор та слідчий, враховуючи те, що виникла необхідність у збереженні речових доказів по кримінальному провадженню, а також з метою попередження можливості їх знищення, пошкодження та у зв`язку з необхідністю забезпечення подальшого належного їх зберігання та метою якого є використання вказаних речових доказів в ході подальшого досудового слідства для доведення обставин, які підлягають доказуванню, а також з метою проведення судових експертиз, просять накласти арешт на 29 рослин, які зовні схожі на рослини «Коноплі».
Прокурор, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, а тому слідчий суддя ухвалив здійснювати розгляд клопотання без його участі.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала.
Заслухавши слідчого, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ № 770 від 06 травня 2000 року канабіс віднесений до списку 1 таблиці І «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено».
За результатами розгляду слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, зокрема меті арешту. Слідчим не доведена така мета арешту, як збереження речових доказів для попередження можливості його знищення, пошкодження, належного зберігання та проведення експертизи, як зазначено в клопотанні, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом згідно постанови слідчого від 17 червня 2020 року.
Крім того, відповідно до положень Постанови КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» було затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.
На даний час вилучене майно перебуває на відповідному зберіганні в камері зберігання речових доказів Солонянського ВП, що виключає можливість такого майна бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним, перетвореним.
Окрім цього, в разі визнання, відповідно до висновку експерта, вказаного майна наркотичним засобом, таке майно не може бути повернуте його власнику.
Слід зазначити, що обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному цивільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.
Накладення арешту в даному випадку з метою підтвердження, що вказані речовини є наркотичним засобом суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації та наявності в діях особи складу вказаного кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Виходячи з принципів диспозитивності та змагальності кримінального процесу, слідчий суддя не може виконувати функції обвинувачення чи захисту, однак зобов`язаний діяти у суворій відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню своїх прав.
Слідчий суддя зазначає, що процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.
З наведених вище підстав у своїй сукупності, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки автором клопотання не доведено належними доказами законної мети арешту такого майна.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 171-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000327 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1