У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 16.08.2020 р. включно, з визначенням застави у розмірі 42 040 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього відповідних обов`язків.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу винесеною із порушенням вимог КПК України та відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Вважає, що прокурор у своєму клопотанні не довів того, що відносно ОСОБА_5 необхідно продовжити такий винятковий запобіжний захід, адже те, що постійне місце проживання підозрюваного знаходиться не в Миколаївській області, на думку захисника, не може свідчити про його можливе перешкоджання досудовому розслідуванню.
Судом не мотивовано недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, не враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Зазначає, що ОСОБА_5 має місце проживання, яке знаходиться на межі Голованівського району Кіровоградської області та Первомайського району Миколаївської області і ця відстань становить близько 30 км від органу досудового розслідування. Автобусне сполучення між м. Первомайськ та смт. Побузьке дозволить ОСОБА_5 безперешкодно прибувати за першим викликом слідчого.
Окрім того, апелянт зазначає, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживає батько ОСОБА_5 , де він може знаходитись у разі обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002619, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження на строк 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підозра відносно обвинуваченого є обґрунтованою, про що свідчать зібрані у межах кримінального провадження докази, раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, судимість не знята і не погашена, крім того наявні ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжують існувати та не зменшились ризики переховування від суду, перешкоджання здійсненню процесуальних дій, впливу на свідка та інших учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що зазначеним ризикам неможливо запобігти на даній стадії, застосувавши до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002619, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого кримінального правопорушення, офіційно не працює, постійного джерела доходів не має. Судове провадження на даний час триває та не всі свідки по справі допитані.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що зазначені ризики продовжують існувати та не зменшились.
Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта стосовно необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості злочину та наявністю ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для змінити запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що просить апелянт.
Наявність місця проживання на території Миколаївської області та можливість безперешкодно прибувати за першою вимогою до слідчого, на що посилається захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3