Дата документу 21.01.2020 Справа № 554/6289/16-к
Провадження 1-кс/554/526/2020

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Октябрського районного суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим від 17.11.2016 року в кримінальному провадженні № 0001385 від 01.06.2016 року,-

В С ТА Н О В И В:

До Октябрського районного суду м. Полтави звернувся зі скаргою ОСОБА_3 , у якій просить слідчого суддю скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 17.11.2016 року у кримінальному провадженні № 0001385 від 01.06.2016 року та зобов`язати виконати вимоги ст. 55 КПК України. Скаржник просив поновити строк на подання скарги на вказану постанову, який пропущений з поважних причин.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 просив поновити строк на подання скарги як пропущений з поважних причин та задовольнити його скаргу. Пояснив, що 28.11.2016 він звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави зі скаргою про скасування постанови від 17.11.2016 року про відмову у визнанні потерпілим. Проте вказану постанову неможливо було розглянути через те, що у подальшому слідчими та прокурорами неодноразово вказане кримінальне провадження закривалося, а саме постановами від 16.12.2016, 30.08.2018, 31.05.2019, 09.10.2019 року, які були скасовані ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави. У зв`язку з цим, змушений був повторно звернутися зі скаргою на постанову від 17.11.2016 року про відмову у визнанні потерпілим. Вказана постанова є незаконною, оскільки нічим немотивована. Попри це психологом зроблено висновок про те, що вказана ситуація, а саме неправомірні дії прокурора ОСОБА_5 , є психотравмуючою та завдала моральну шкоду.

В судове засідання прокурор, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду скарги, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

ТУ ДБР, розташоване у м. Полтави, кримінальне провадження № 0001385 від 01.06.2016 року на вимогу суду не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що у провадженні СВ прокуратури Полтавської області перебувало кримінальне провадження № 0001385 від 01.06.2016 року. До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2015 року за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 про вчинення злочину окремими працівниками прокуратури Полтавської області.

Постановою слідчого прокуратури Полтавської області від 18.07.2016 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Вказана постанова скасована ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.10.2016 року.

ОСОБА_3 14.11.2016 року, повторно, звернувся до прокуратури Полтавської області про визнання його у даному кримінальному провадженні потерпілим.

Прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 винесено постанову від 17.11.2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

28.11.2016 року ОСОБА_3 оскаржив вказану постанову до Октябрського районного суду м. Полтави.

У подальшому ОСОБА_3 неодноразово звертався з оскарженням постанов, які виносилися прокурором прокуратури Полтавської області, про закриття кримінального провадження № 0001385 від 01.06.2016 року, а саме:

постанови від 16.12.2016 року, яка скасована ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.11.2017 року;

постанови від 30.08.2018 року, яка скасована ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.10.2019 року;

постанову від 31.05.2019 року, яка скасована ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2019 року;

постанови від 09.10.2019 року, яка скасована ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29.11.2019 року.

У зв`язку з цим ОСОБА_3 повторно 14.10.2019 року звернувся зі скаргою на постанову прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 від 17.11.2016 року про відмову у визнанні його потерпілим, оскільки попередня скарга внаслідок закриття кримінального провадженні не була розглянута.

Згідно витягів з ЄРДР, наданих прокуратурою Полтавської області, кримінальне провадження № 0001385 від 01.06.2016 року за ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 , ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 372 КК України на даний час передано для здійснення досудового розслідування до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи вищевикладене, а саме, що скарга, подана 28.11.2016 року, внаслідок закриття кримінального провадженні № 0001385 від 01.06.2016 року не була розглянута, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку звернення зі скаргою до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Набуття статусу потерпілого можливо двома шляхами:

- подання фізичною чи юридичною особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення;

- подання фізичною чи юридичною особою заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Положеннями чинного КПК України надано уповноваженій особі органу досудового розслідування здійснювати, виходячи з обставин кожного конкретного кримінального провадження, фактичну їх оцінку з метою вирішення питання щодо надання певній особі статусу потерпілого та залучення її в якості учасника кримінального провадження.

Частиною 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно зі ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Аналіз постанови прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 від 17.11.2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, на думку слідчого судді, свідчить, зокрема, про формальну констатацію факту ведення досудового розслідування та про відсутність даних про завдання моральної, фізичної чи майнової шкоди ОСОБА_3 . Отже, законодавча вимога щодо вмотивованості постанови прокурора при її винесенні не була дотримана з огляду на те, що вказана постанова носить лише формальний характер без відповідної належної мотивації, без посилання на встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини справи.

Відповідно до п.1 та п.3 ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора і зобов`язання вчинити певну дію.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що вимога про скасування оскаржуваної постанови є законною та обґрунтованою, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 117, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С ТА Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на подання скарги на постанову про відмову у визнанні потерпілим від 17.11.2016 року в кримінальному провадженні № 0001385 від 01.06.2016 року.

Скасувати постанову прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 17.11.2016 року в кримінальному провадженні № 0001385 від 01.06.2016 року.

Зобов`язати слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001385 від 01.06.2016 року, розглянути заяву ОСОБА_3 від 07.11.2016 року про визнання потерпілим з дотриманням вимог статті 55 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 27.01.20209 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1