Справа № 464/2047/19
пр.№ 1-кп/464/104/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.02.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/2047/19, внесене 13.03.19. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000694, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, без визначеного місця реєстрації та проживання, українця, громадянина України, з освітою 9 класів, невійськовозобов*язаного, неодруженого, непрацюючого, згідно із ст.89 КК України судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту: обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 ;

учасник провадження - потерпілий ОСОБА_6 ,

з участю прокурора, обвинуваченого та захисника, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 12 березня 2019 року о 12.30 год. біля будинку № 101 по вул.Стрийська в м.Львові з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , який не усвідомлював, що проти нього вчиняються протиправні дії, а саме: з правої зовнішньої кишені куртки мобільний телефон «Huawei» модель «Р Smart» вартістю 8047,80 грн. та з безіменного пальця правої руки золоту обручку овальної форми діаметром 21 мм 585 проби вагою 4,87 г вартістю 4600 грн., чим завдав останньому матеріальну шкоду на загальну суму 12647,80 грн.

Таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та дав суду наступні показання. 12.03.19. посварився із співмешканкою, випив біля 100 г горілки. О 12-12.30 год. проходив по вул.Стрийській в м.Львові, де на землі побачив потерпілого, який лежав у нетверезому стані. Спочатку вирішив допомогти останньому, підвів і провів його за будинок АДРЕСА_1 . По дорозі побачив, що з правої зовнішньої кишені останнього стирчить мобільний телефон «Huawei». Що сталось з ним, не розуміє, але вирішив викрасти у потерпілого, який не усвідомлював його дій, цей мобільний телефон. Потім зауважив на безіменному пальці правої руки потерпілого золоту обручку, яку зняв з останнього і поклав до кишені. Потерпілого після крадіжки його майна залишив під будинком, а сам поїхав на вул.Наукову в м.Львові. Там, по дорозі, продав невідомому викрадений мобільний телефон за 800 грн., а обручку по дорозі загубив. Гроші від викраденого витратив на власні потреби. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суд врахувати, що останні 10 років правопорушень не вчиняв, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину, який відтворив чітко під час проведення слідчого експерименту, та суворо не карати, надавши можливість швидше працевлаштуватись і за наявності коштів відшкодувати потерпілому вартість викраденого. Цивільний позов заперечив щодо відшкодування моральної шкоди і разом з захисником просили такий залишити без розгляду.

Крім визнавальних показань обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК Україна, його винуватість підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

даними витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей даного кримінального правопорушення 13.03.19. о 19:23:28 год. за заявою ОСОБА_6 ;

біркою від придбаної потерпілим обручки з вказанням ваги, проби та розміру останньої та довідкою про її вартістю 4600 грн.;

відомостями про мобільний телефон «Huawei», що належить потерпілому, чеком про його вартість від 07.04.18. та довідкою № 01/19 відповідно;

даними протоколу пред*явлення особи для впізнання від 21.03.19. з фототаблицею до нього, де свідок ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого під номером 4, як особу, яка підняла потерпілого з землі і повела за будинок АДРЕСА_1 , - складеного в присутності понятих, що підтвердив і сам обвинувачений в суді;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.03.19. з диском до нього, де обвинувачений добровільно показує і розповідає про обставини вчинення ним крадіжки майна потерпілого, що підтвердив і під час судового слідства.

Відтак в процесі розгляду справи суд при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу та в їх сукупності з точки зору достатності і взаємозв`язку, дійшов до переконання про наявність в діяннях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Щодо кваліфікації діянь обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, то така не знайшла свого підтвердження під час судового провадження з урахуванням, що:

1/ обвинувачений згідно із ст.89 КК України судимості не має;
2/ наявність щодо обвинуваченого інших нерозглянутих кримінальних проваджень, не дає підстав для кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України, оскільки відповідно до положень ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; 3/ вирок Городоцького районного суду Львівської області від 21.02.20., яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.190 КК України, законної сили не набрав.

За вимогами ст.532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення. У ст.533 КПК України передбачено наслідки набрання законної сили судовим рішенням. Вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, як беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всіх території України. З урахуванням, що останній за часом постановлення вирок не набрав законної сили, суд з урахуванням недопущення погіршення становища засудженого позбавлений можливості враховувати такий та призначати покарання у даній справі. Питання про застосування покарання за наявності кількох вироків можливо вирішити під час їх виконання в порядку ст.ст.537, 539 КПК України.

Відтак дії ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з частини 2 на частину 1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який згідно із ст.89 КК України судимості не має; не працює більше 2 років, неодружений, не має на утриманні осіб, не має місця реєстрації та постійного місця проживання (останні два місяці, зі слів, перебував у притулку по вул.Кирилівська,3а) та відсутність соціальних зв*язків; хронічних захворювань не має; на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом*якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин; та висновок досудової доповіді, за наслідками якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оціюється як високий, а небезпеки для суспільства середній, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії - за ч.1 ст.185 КК України, арешт на строк 6 місяців за відсутності підстав, визначених ч.3 ст.60 КК України.

Підстав для призначення ОСОБА_3 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Саме такий вид покарання, який полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції, та розмір покарання (максимальний - шість місяців) з урахуванням вартості викраденого та значимості такого для потерпілого; бездоганної поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування і перебування в розшуку із застосуванням неодноразового приводу під час судового слідства, - є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої злочином, матеріальної в розмірі 12647,80 грн. та моральної 20000 грн., суд дійшов до наступного.

Ухвалою суду від 05.08.19. цивільний позов ОСОБА_6 прийнято до розгляду, а потерпілого визнано цивільним позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.326 КПК України, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадку, коли цивільний позивач, його представник чи законний представник подали клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред*явлений позов.

Судом під час розгляду провадження встановлено, що потерпілий цивільний позивач ОСОБА_6 на неодноразові виклики та повідомлення у судове засідання не з*являвся і від нього не надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності. Крім того обвинувачений пред*явлений позов повністю, як це передбачено вимогами ч.1 ст.326 КПК України, не визнав.

З урахуванням викладеного заявлений цивільний позов ОСОБА_6 слід залишити без розгляду.

Проте відповідно до ч.7 ст.128 КПК України потерпілому слід роз*яснити його право пред*явити цивільний позов, що залишено без розгляду, в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання арешт на строк шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу набрання вироком законної сили та фактичного його звернення до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, залишити без розгляду. Роз*яснити ОСОБА_6 право пред*явлення такого цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1