Провадження № 1-кп/643/1341/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
запасного судді - ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
перекладача - ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 00004084 від 26.07.2019 року, відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велиховка Ленінського району Актюбинської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Кегичівка Кегичівського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді у Московському районному суді м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.
16.12.2019 року прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено та ризики, які були враховані судом при обрані запобіжного заходу, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і не зникли.
Також, прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у разі зміни запобіжного заходу обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть переховуватись від суду, можуть незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризиками, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, у зв`язку з його необґрунтованістю. Просив суд застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку з його необґрунтованістю. Просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачені у судовому засіданні підтримали думку захисників.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому засіданні, дослідивши надані до суду матеріали, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.11.2019 року продовжено дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківській слідчий ізолятор», строком на 60 днів до 11.01.2020 року включно.
Відповідно до положень статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризиків, визначених статтею 177 КПК України.
ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке є злочином середньої тяжкості, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким злочином та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Судом враховується існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- у разі зміни запобіжного заходу обвинувачені можуть переховуватись від суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності;
- обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань на свою користь та уникнення кримінальної відповідальності;
- обвинувачені можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачені, до арешту офіційно ніде не працювали, тобто не мали постійного стабільного джерела доходу, та з метою забезпечення елементарних життєвих потреб можуть вчинити інший злочин проти власності.
Судом враховується реальне існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливості обвинувачених переховуватись від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання можуть вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке інкримінується ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме того, що дане кримінальне правопорушення вчинено з метою заволодіння чужим майном, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинене за попередньою змовою групою осіб та спрямоване на заволодіння майном у особливо великих розмірах колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Таким чином, оцінюючи сукупність обставин, що враховуються при дії запобіжного заходу, які визначені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у разі визнання їх винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених, які тяжких захворювань чи інвалідності не мають; відомості про особу обвинувачених, які стійких соціальних зв`язків за місцем проживання не мають, до арешту обвинувачені офіційно не були працевлаштованими, за місцем реєстрації постійно не проживали та постійного джерела доходу не мали, тому колегія суддів приходить до висновків, що менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначені судом ризики не зменшились та не відпали, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у відношенні обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , внаслідок чого клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, 372, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження дії відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 13 лютого 2020 року включно.
Продовжити дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 13 лютого 2020 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особових справи.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів після її оголошення, а для особи, що перебуває під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 17.12.2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3