Справа № 487/4900/19
Провадження № 1-кп/487/300/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002332 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, що має середньо спеціальну освіту, раніше не судимого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002332, за обвинуваченням ОСОБА_4 надійшло до суду з Миколаївської місцевої прокуратури №1 разом з угодою про примирення.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у тому що 10.06.2019 року о 16 год. 20 хв., перебуваючи на пляжі "Намив", розташованому по вул. Лазурній в місті Миколаєві, діючи умисно з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та потерпілої ОСОБА_5 , таємно дістав із сумки останньої телефон марки "Samsung J3", вартістю 3500 грн. та грошові кошти у сумі 100 грн., одночасно тримаючи в іншій руці сумку, в якій знаходилися мобільні телефони "Bravis C184", "Huawei U5" вартістю 279 грн. та 3200 грн. відповідно, а також банківська картка ПАТ КБ "ПриватБанк" і 62 грн.. Однак злочинна діяльність ОСОБА_4 була виявлена потерпілою, яка в цей момент підійшла до нього ззаду. Зрозумівши, що його дії стали явними, ОСОБА_4 повернув речі ОСОБА_5 , не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Органами досудового слідства зазначені дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на теємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі та він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

19.06.2019 р. між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку передбаченому ст.ст. 468,469, 471 КПК України, по даному кримінальному провадженню укладено угоду про примирення.

Враховуючи те, що обвинувачений та потерпіла, досягли угоди про примирення, підписали її, при чому обвинувачений, у судовому засіданні беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин, та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання, прокурор не заперечував щодо затвердження даної угоди - суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст. ст. 468-475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, виходить з наступного.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора, судді).

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час досудового розслідування, суд розглядає угоду під час підготовчого судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Судом в судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом (ч. 5 ст. 474 КПК України). Потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для нього, як потерпілого, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд, заслухавши обвинуваченого, потерпілу, переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції статті 185 ч. 1 КК України, тобто умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Так згідно даної угоди потерпіла з однієї сторони та обвинувачений з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, узгодили покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., яке повинний понести обвинувачений за вчинений злочин, отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілій.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою і обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 350, 369, 370, 373, 374, 394, 395, 468-476 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
Затвердити угоду від 19.06.2019 року укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002332 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України, за яким призначити йому, узгоджене між сторонами угоди про примирення від 19.06.2019 року, покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень в дохід держави.

Речові докази по справі - жіноча сумка, в якій знаходиться: мобільні телефони "Samsung J3", "Bravis C184", "Huawei U5", грошові кошти у сумі 162 грн., банківська картка ПАТ КБ "ПриватБанк", передані на зберігання ОСОБА_5 - залишити ОСОБА_5 ..
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_1