05.06.2020
Справа № 627/2882/20
Провадження 1кс/642/1154/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м.Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в скаргу представника заявника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

05 червня 2020 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга, подана представником заявника ОСОБА_3 на рішення слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 21.05.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000661 від 18.03.2020 року, скасування даного рішення та зобов`язання визнати потерпілим ОСОБА_4 .
В судове засідання представник заявника - ОСОБА_3 не з`явилась, надала до суду заяву з проханням слухати у її відсутність.
Слідчий СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку про те, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Ч. 1 ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Ч.1ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора - рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

В силу завдань кримінального провадження, визначених вст. 2 КПК України, слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності. Згідно з ч.2ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Згідно положеньст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Відповідно до ч. 4ст.55 КПК Україниза наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ "Шмалько проти України" та п.44 рішення ЄСПЛ "Далбан проти Румунії" визначено, що термін «потерпілий» у сенсіст.. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободозначає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності,яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

У п.4 Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно дост. 55 КПКє наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому, відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя, на якого кримінально-процесуальним законодавством покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Слідчим суддею встановлено, що старшим слідчим СВ Холодногірського ВП у Харківській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000661 від 18.03.2020 року.
Заявником у вказаному провадженні був ОСОБА_6 .

Старший слідчий СВ Холодногірського ВП у Харківській області ОСОБА_5 виніс постанову від 21.05.2020 про відмову у визнанні потерпілого. В обґрунтування відмови зазначив, що адвокатом ОСОБА_7 до матеріалів кримінального провадження долучено тільки копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер. Договір із захисником або доручення органу, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги ним не надано, у зв`язку з цим, розглянити клопотання не надається можливим.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність достатніх підстав вважати, що заява подана особою, яка не має повноважень представляти інтереси ОСОБА_8 .

Отже, можна зробити висновок, що у випадку відмови у визнанні особи потерпілою, обов`язком слідчого, прокурора спростувати вище вказане з наведенням очевидних та достатніх підстав, що підтверджується конкретними доказами. Проте, дана постанова не містить жодного посилання на конкретні матеріали кримінального провадження, а отже не є вмотивованою.

Обмеження у кримінальному провадженні прав потерпілого є протиправними. Обставини заподіяння шкоди необхідно перевірити, оскільки за правилами ст.ст. 91-93 КПК Україниці обставини підлягають обов`язковому доказуванню.

Відповідно до положень ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги постановляється ухвала про: скасування рішення слідчого; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги, а саме щодо скасування рішення старшого слідчого ОСОБА_5 в частині відмови у визнанні потерпілою.

Щодо зобов`язання Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області визнати заявника ОСОБА_4 потерпілим, то дані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки вирішення даного питання відноситься до дискреційних повноважень керівника слідчого відділу, слідчого та прокурора, прийняття слідчим суддею процесуального рішення про зобов`язання слідчого визнати потерпілим в регламентованому § 1Глави 26 КПК України не передбачена та виходить за межі повноважень слідчого судді.

За зазначених обставин, слідчий суддя вважає, що не підлягає задоволенню скарга в частині зобов`язання ОСОБА_4 визнати потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки права та обов`язки потерпілої особи виникають з моменту подачі заяви про визнання її потерпілою. При цьому суд керується Узагальненням ВССУ від 12.01.2017№ 9-49/0/4-17, в якому зазначається, що покладення слідчим суддею на слідчого зобов`язання визнати заявника потерпілим не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим.

Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55,303-309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив :

Скаргу представника заявника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Холодногірського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001160 від 02.06.2020 року.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1