ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 324/475/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/528/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Пологівського районного суду Запорізької області),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Токмацького районного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи Запорізької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю до 9 червня 2020 року включно, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він приблизно у жовтні 2019 року в денний час (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені), знаходився у лісосмузі, яка розташована неподалік від його домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час він побачив зростаючі рослини коноплі. Після цього ОСОБА_7 , діючи незаконно та в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи раптово виниклий умисел на незаконне придбання, виготовлення, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, діючи умисно, зірвав вищевказані рослини роду коноплі, чим незаконно придбав наркотичний засіб, та відніс їх додому за адресою: АДРЕСА_2 . Не зупиняючись на скоєному, він висушив та подрібнив принесені рослини роду коноплі, тим самим привів у форму, готову для виживання шляхом куріння, чим незаконно виготовив наркотичний засіб, частину якого при нижче викладених обставинах збув, а іншу частину, яка залишилася, у подальшому незаконно зберігав з метою збуту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , до 11 квітня 2020 року.

11 квітня 2020 року в ході проведення санкціонованого обшуку в домоволодінні за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , поліцейськими вилучено полімерний пакет з подрібненою речовиною рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта №16-61 від 11 квітня 2020 року є подрібненою рослинною речовиною сіро-зеленого кольору та яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом масою в перерахунку на висушену речовину 33,924 г. Отже, ОСОБА_7 своїми протиправними діями скоїв незаконне придбання, виготовлення, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Крім того, 9 квітня 2020 року приблизно о 13 годині ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно, діючи умисно та протиправно, посягаючи на суспільні відносини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, з метою незаконного збагачення продав, тобто повторно збув за 1200 гривень 00 копійок, ОСОБА_10 частину подрібненої речовини сіро-зеленого кольору рослинного походження в полімерному пакеті, яку зберігав за місцем мешкання та яка є наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 31,775 г, що підтверджується висновком експерта №16-60 від 10 квітня 2020 року. Отже, ОСОБА_7 своїми протиправними діями скоїв збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Крім того, 11 квітня 2020 року приблизно о 12 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно, діючи умисно та протиправно, посягаючи на суспільні відносини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, з метою незаконного збагачення продав, тобто повторно збув за 1200 гривень 00 копійок, ОСОБА_10 частину подрібненої речовини сіро-зеленого кольору рослинного походження в полімерному пакеті, яку зберігав за місцем мешкання та яка є наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 32,003г, що підтверджується висновком експерта №16-61 від 11 квітня 2020 року. Отже, ОСОБА_7 своїми протиправними діями скоїв збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, а також у збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

6 лютого 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 7-8).

11 квітня 2020 року о 14 годині ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 75-78).

12 квітня 2020 року о 12 годині ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 83-84).

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є обґрунтованою, а також наявні ризики, передбачений п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але слідчим не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з незастосуванням судом закону, який підлягав застосуванню, істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні 3 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вважає, що розуміючи тяжкість вчинених злочинів та передбачену за них кримінальну відповідальність, перебуваючи на волі підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування.

Крім того, всі епізоди злочинної діяльності ОСОБА_7 вчиняв саме за місцем свого фактичного проживання, де він проживає разом зі свідками по даному кримінальному провадженню своїми батьками, що свідчить про наявність ризиків продовження злочинної діяльності та незаконного впливу на свідків, які проживають за місцем обрання запобіжного заходу та є родичами обвинуваченого.

За таких обставин, слідчий суддя порушив вимоги ст. 178 КПК України та помилково визначив ступінь небезпеки наявних ризиків як незначний, у зв`язку з чим, необґрунтовано обрав більш м`який запобіжний захід.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі, але зазначив, що доказів недостатності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, про факти порушень підозрюваним покладених на нього обов`язків стороні обвинувачення не відомо.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечував, зазначив, що підозрюваний виконує всі покладені на нього обов`язки, цілодобового домашнього арешту достатньо, підозрюваний є інвалідом, у нього ампутована одна нога, немає одної легені, тому тяжке захворювання не дасть йому змоги переховуватись чи впливати на свідків.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що умов застосованого у відношенні нього запобіжного заходу він не порушує, а за станом здоров`я не може знаходитись під вартою, оскільки проходить курс лікування, не має ноги.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і наявність певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання можливим ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його фактичної процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, за наявності ризику переховування від органів досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недоведеності неможливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, рішення слідчого судді було виваженим та прийнятим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 визнає свою вину, в силу закон є раніше не судимим, є інвалідом 3 групи, у нього ампутована ліва нижня кінцівка, пересувається за допомогою милиць, не одружений, малолітніх дітей не має, має місце реєстрації, проживає разом з батьками похилого віку, а тому підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилань на тяжкість злочину та суворість покарання, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання, тому що тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків колегія суддів до уваги не бере, оскільки зі змісту клопотання слідчого та мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий не посилався на наявність такого ризику та обґрунтував необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виключно ризиками переховування від органу досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, особливо враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурор не вказав, чому цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю є недостатнім видом запобіжного заходу та не зможе забезпечити досягнення цілей кримінального провадження.

Відомостей про те, що підозрюваний після обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на потерпілу чи свідків; вчинив інше кримінальне правопорушення прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 324/475/20