КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1270/2020 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка, Черкаського р-ну, Черкаської обл., українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 , 05.05.2016 року, близько 20:30 год., разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 щодо якого закрито провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст.284 КПК України, у зв?язку із смертю обвинуваченого, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, 16. ОСОБА_7 поруч із вказаним будинком побачив припаркований автомобіль марки «ЛУАЗ» моделі «968М», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 та у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення незаконного заволодіння вищевказаним автомобілем за попередньою змовою з ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи згідно розподілених ролей, ОСОБА_7 , сів за кермо належного йому автомобіля марки «Газ 2410», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому з метою подальшого буксирування, під`їхав до припаркованого автомобіля марки «ЛУАЗ» моделі «968М», д.н.з. НОМЕР_1 , прикріпив один кінець автомобільного тросу для буксирування до фаркопу свого автомобіля, а інший до автомобіля, що належить ОСОБА_10 , в салон якого за кермо, згідно обумовленого плану сів ОСОБА_9 . У подальшому ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, спільно з ОСОБА_11 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, незаконно заволодівши належним ОСОБА_10 автомобілем марки «ЛУАЗ» моделі «968М», д.н.з. НОМЕР_1 .
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого, та просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфіскації майна; в іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував тяжкість злочину, особу обвинуваченого та безпідставно застосував положення ст.ст. 75,76 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
Крім цього, на день винесення вироку не перевірено, чи перебуває ОСОБА_7 на обліках у лікарів нарколога та психіатра, як характеризується за місцем проживання та інші відомості щодо особи обвинуваченого.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу; думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 , у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив йому покарання, яке відповідає засадам призначення покарання та його меті у розумінні ст. 50 КК України, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Також, з урахування того, що ОСОБА_7 , 1963 року народження, працевлаштований, має сім`ю, сталі соціальні зв`язки, зробив для себе належні висновки, матеріальна шкода потерпілому фактично не заподіяна, потерпілий будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_7 не має, після вчинення кримінального правопорушення у 2016 році і станом на час перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку даних щодо наявності негативних тенденцій у поведінці ОСОБА_7 суду не надано, на переконання колегії суддів застосування положень ст. 75 КК України у даному випадку є обґрунтованими.
Підстав для посилення основного покарання, як на цьому наполягає прокурор з наведених ним у апеляційній скарзі підстав, колегія суддів не вбачає.
Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо перебування ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога та психіатра, - є не спроможними, оскільки функція збирання доказів не властива суду, при цьому сторона обвинувачення наділена таким процесуальним правом.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
Підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених прокурором мотивів, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скаргапрокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - без зміни.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
___________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3