Справа № 216/6798/19
провадження 1-кп/216/497/20
УХВАЛА
іменем України

26 лютого 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001838 від 12 жовтня 2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючого монтером колії депо "Трампарк", не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 213 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

06 листопада 2019 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.
В підготовчому судовому засіданні, в ході розгляду кримінального провадження від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшла заява про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, на підставі ст. 45 КК України. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував та надав суду докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, зібрані в ході досудового розслідування.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході досудового розслідування було встановлено наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про металобрухт» металобрухт непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.
Операції з металобрухтом відповідно до Закону України «Про металобрухт» заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про металобрухт», заготівля металобрухту діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом.
Ст. 1 Закону України «Про металобрухт» закріплено, що купівля та/або реалізація металобрухту діяльність, пов`язана із передачею права власності на металобрухт іншому власнику в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов`язань.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про металобрухт» операції з металобрухтомздійснюютьсялишеспеціалізованимиабоспеціалізованимиметалургійнимипереробнимипідприємствами, а також їх приймальними пунктами.
Так, ОСОБА_4 , в період з початку вересня 2019 року по 23 жовтня 2019 року діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення Закону України «Про металобрухт», не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання, на території гаражу, що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , організував підпільний пункт прийому металобрухту та відповідні умови, необхідні для його нормального функціонування, заготував ваги за допомогою яких зважував металобрухт, та розраховувався грошовими коштами за принесений металобрухт чорних металів, який приймав по ціні 5 грн. за 1 кг. брухту чорних металів, тобто здійснював незаконні операції з брухтом чорних металів.
Таким чином, ОСОБА_4 , організувавши незаконний пункт прийому брухту чорних металів, використовуючи підшукані ним напільні електронні ваги з електронним таблом, 23.10.2019 в денний час, перебуваючи на території гаражу, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, достовірно знаючи, що його дії є протиправними, в порушення Закону України «Про металобрухт», не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання, особисто здійснив прийом металобрухту у гр. ОСОБА_5 , визначивши масу вказаного металобрухту на спеціально заготовлених напільних електронних вагах з електронним таблом, яка склала 10 кг. брухту чорних металів, за що надав останньому грошові кошти у сумі 50 грн.
Отже, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив здійснення прийому брухту чорних металів фізичними особами, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчинені інкримінованого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, не заперечував, що при вказаних раніше обставинах вчинив кримінальне правопорушення,
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі та він підлягає кримінальному покаранню, його дії органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 213 КК України кваліфіковано вірно, оскільки обвинувачений, не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання, здійснював прийом брухту чорних металів.
Одночасно з цим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України).
За змістом ст. 45 КК України передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів.
Підставами звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею є дійове каяття. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа: 1) щиро покаялась; 2) активно сприяла у розкритті злочину; 3) повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України.
Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе у разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.
Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчиняла злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної) не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.
Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнаня або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає у добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.
Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
З урахуванням положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною 2 ст. 284 КПК України.
Згідно з частиною 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом, що визначено у ч. 1 ст. 286 КПК України.
За приписами ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.
Злочин, який вчинив ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, жалкує про вчинене ним та засуджує свої протиправні дії, активно сприяв розкриттю злочину, оскільки розповідав правоохоронним органам про обставини добровільно, нічого не приховував та надавав всі необхідні письмові матеріали щодо скоєного ним, усвідомив скоєне та запевнив, що в подальшому не буде скоювати злочинів, його слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, в зв`язку з дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 288 КПК України, так як останній не заперечував проти цього. При цьому, суд також враховує, що матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана, в рамках кримінального провадження цивільні позови не заявлено, процесуальні витрати відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові, тому застосований в рамках даного кримінального провадження захід забезпечення, у вигляду арешту майна підлягає скасуванню.
Крім того, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Пунктом 1 вказаної вище норми КПК України передбачено, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 128, 174, 257, 286, 288, 314, 326 393, 395, 532, 533 КПК України, ст.ст. 12, 45, ч. 1 ст. 213 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд,-

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001838 від 12 жовтня 2019 року,- закрити.
Арешт тимчасово вилученого майна, накладений згідно до ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2019, а саме:
- електронні напільні ваги з електронним таблом;
- чорнові облікові записи у вигляді листків з блокноту;
- металобрухт загальною вагою 1940 кг;
- автомобіль марки "Mersedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та перебуває в користуванні ОСОБА_7 ,- скасувати.
Речові докази вилучені протоколом обшуку від 23.10.2019, які було долучено в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0001838 на підставі постанови від 23.10.2019:
- електронні напільні ваги з електронним таблом, чорнові облікові записи у вигляді листків з блокноту, металобрухт загальною вагою 1940 кг,- конфіскувати.
- автомобіль марки "Mersedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та перебуває в користуванні ОСОБА_7 , - повернути законному володільцю.
Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1