Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 757/25205/19-к
провадження № 51-3695 км 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 рокузадоволено клопотання ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про встановлення процесуальних строків у рамках кримінального провадження № 0000416.

Встановлено строк 1 місяць для завершення проведення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК слідчому та прокурору Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000416 від 21 травня 2014 року.
Визначений строк встановлено обраховувати з моменту отримання ухвали.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_5 та представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Прокурор вважає, що відмова у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК суперечить загальним засадам кримінального провадження, закріплених у статтях 124, 129 Конституції України та статтях 7, 9, 24 КПК, зокрема, щодо забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, у даному випадку ухвали слідчого судді, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом.
Доводи касаційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що КПК не передбачена можливість постановлення слідчим суддею рішень про встановлення процесуальних строків у кримінальних провадженнях, відомості за якими внесені до ЄРДР до введення в дію змін, внесених Законом України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року.
Прокурор зазначає, що у випадку постановлення слідчим суддею ухвали, не передбаченої кримінальним процесуальним законом, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності щодо особи, процесуальний статус якої свідок, посилаючись на ч. 4 ст. 399 КПК, що, на думку прокурора, підтверджується правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс (15) 17.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, скасувавши ухвалу Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року та призначивши новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Захисник ОСОБА_6 касаційну скаргу прокурора вважав не обґрунтованою, просив її не задовольняти.
Мотиви Суду
Відповідно до положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Згідно з ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
У поданій касаційній скарзі прокурор, крім іншого, також посилається на незаконність ухвали слідчого судді щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про встановлення процесуальних строків у рамках кримінального провадження № 0000416, тоді як у силу ст. 433 КПК її перевірку до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесено.
Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в ч. 1- 2 ст. 309 КПК, і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає. Тому колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про встановлення процесуальних строків та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК слідчому та прокурору Генеральної прокуратури України не передбачена.
Ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення узгоджується з висновком, сформованим у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 757/37346/18-к (провадження № 51-1329 кмп19), за змістом якого ухвали слідчих суддів, постановлені в порядку статей 28, 114 КПК, окремому апеляційному оскарженню відповідно до положень статті 309 КПК не підлягають.
Отже, суддя апеляційного суду, дотримуючись вимог ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК, правильно встановив, що ухвала слідчого судді про встановлення процесуальних строків не підлягає оскарженню та обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, належним чином умотивувавши своє рішення. Тому доводи касаційної скарги прокурора про те, що ухвала суду апеляційної інстанції є незаконною, необґрунтованою і невмотивованою, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Колегія суддів Верховного Суду вважає посилання прокурора на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142 кс 17, безпідставними, виходячи з наступного.
У зазначеному висновку Верховного Суду України йдеться про те, що у випадку постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.
На відміну від вищезазначеного випадку, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвала слідчого судді була постановлена на підставі інших положень закону.
Частина 2 ст. 28 КПК встановлює загальне правило, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Згідно з ч. 6 ст. 28 КПК підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Ця норма кореспондується із положеннями частини 1 ст. 116 КПК, яка передбачає, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим кодексом строки.
Частиною 2 ст. 114 КПК передбачено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, початком кримінального переслідування особи вважається не тільки момент формального повідомлення про підозру, але також і момент коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.
Враховуючи наведене, ухвалу Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження необхідно залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 9 липня 2019 року залишити без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3