Справа №211/1270/20 Провадження № 1-кп/211/469/20
28 квітня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб не має, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 приблизно 12 лютого 2020 року в денну годину доби у невстановлений слідством час, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Взуттєва фабрика» по вул. Дніпровське шосе в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, знайшов військовий квиток серії НОМЕР_1 виданий 02.02.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_6 . В цей момент у гр. ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на підроблення знайденого військового квитка, з метою подальшого використання цього документа для безкоштовного проїзду в громадському транспорті та посвідчення особи військовослужбовця, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року (далі Закон), наділяє передбаченими Законом правами, в тому числі згідно п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону надає право військовослужбовцям строкової військової служби на безоплатний проїзд в транспорті загального користування міського, приміського та міжміського сполучення (за винятком таксі).
В подальшому приблизно 12.02.2020 року в денну годину доби у невстановлений слідством час гр. ОСОБА_4 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Взуттєва фабрика» по вул. Дніпровське шосе в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи свій злочинний умисел на підроблення документа, використовуючи наявний при ньому тюбик клею, власноручно вклеїв у військовий квиток серії НОМЕР_1 виданий 02.02.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_6 фотокартку зі своїм зображенням, яка була при ньому, попередньо відокремивши первісне фото, тим самим підробив військовий квиток.
Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 19/104-17/1/340 від 20.02.2020 року бланк військового квитка серії НОМЕР_1 виданий 02.02.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідає за способами друку та наявністю спеціальних елементів захисту бланкам військових квитків, що виготовлялися на підприємствах ПК «Україна». На другій сторінці обкладинки бланку військового квитка внесені зміни первинного змісту первинна фотокартка була відокремлена, після чого на її місце вклеєна нова.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 на угоді наполягали та просили суд її затвердити, захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти затвердження судом вищевказаної угоди.
Виходячи із змісту даної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначених в обвинувальному акті діяннях, прокурор і обвинувачений погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробувальним терміном на один рік, з покладенням обов`язків передбачених відповідно до п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що він підтримує укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, вину визнає в повному обсязі з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до злочинів невеликої тяжкості, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст. 358 КК України та положенням ст. 75,76 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4,5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Судові витрати стягнути з обвинуваченого у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст.76 ч.1 п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: військовий квиток серії НОМЕР_1 виданий 02.02.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_6 , диск DVD-R марки «Videx» обємом 4,7 Gb, 120 хв з цифровим відеозаписом, який здійснював криміналіст від 15.02.2020 року та диск CD-R марки «Videx Mamba» обємом 700 Mb, 80 хв з цифровим відеозаписом нагрудних відео-реєстраторів патрульних поліцейських від 15.02.2020 року, що долучені до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у справі в розмірі 1256 ( одна тисяча двісті пятдесят шість) гривень 08 копійок, за проведення судово-технічної експертизи документів № 19/104-17/1/340 від 20.02.2020 року.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1