БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/315/2020
Провадження №1-кп/497/48/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
на підставі угоди про визнання винуватості

10.03.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Болград угоду про визнання винуватості від 28.02.2020 року між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000215 від 01.07.2019 року з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Виноградне Болградського району Одеської області, зі слів - з середньою спеціальною освітою, не одружений, дітей не має, офіційно непрацевлаштований - працює періодично комбайнером за наймом, зареєстрований за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,
- який обвинувачується за ст.335 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у супереч виконання Указу Президента України №22/2019 від 30.01.2019р. «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів і чергові призови громадян України та строкову військову службу у 2019 році», будучи військовозобов`язаним, 24.04.2019р. ухилився від призову на строкову військову службу за наступних обставин.
Так, 12.04.2019р. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 , де проходив медичний огляд у зв`язку з подальшим призовом на строкову військову службу, отримав особисто повістку про необхідність його явки 24.04.2019 року до цього ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою подальшого направлення його для проходження військової служби, про що власноручно здійснив запис на корінці повістки.
Проте, 24.04.2019 року, у порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1,3,9,15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.01.1992р. та вищевказаного Указу Президента України №22/2019 від 30.01.2019р.», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2002р. №352 «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», маючи умисел на ухилення від призову на строкову військову службу, навмисно, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для застосування щодо нього відстрочки від призову на військову службу, будучи належним чином попередженим про необхідність та обов`язковість його явки до вказаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаний ОСОБА_4 не з`явився, чим без поважних причин не прибув у вказаний у призивному документі час, до призовного пункту, чим ухилився від призиву на строкову військову службу, незважаючи на те, що рішенням призовної комісії від 17.04.2019 року він був визнаний придатним для проходження строкової військової служби (протокол засідання районної призовної комісії з питань призову №13 від 17.04.2019р.) і поданий на контрольний медичний огляд на обласну медичну комісію, якою також був визнаний придатним для проходження строкової військової служби.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ст.355 КК України за кваліфікуючими ознаками: ухилення від призову на строкову військову службу.
28.02.2020р. між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 з іншого, було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до положень ст.472 КПК Згідно вказаної угоди прокурор та підозрюваний у присутності його захисника дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.335 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке має понести обвинувачений - у виді у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки,
На підставі ст. 75 КК України узгоджено, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що боявся, що його направлять в АТО, він не бажає служити в лавах армії, свідомо ухилився від явки до пункту призначення для уникнення направлення і проходження до місця служби. Увесь цей час він переховувався від отримання судових повісток, в чому розкаюється,

Прокурор у судовому засіданні, надавши суду для долучення до матеріалів судової справи письмові докази, здобуті в ході досудового розслідування кримінального провадження, що були досліджені у судовому засіданні, які підтверджують наявність вини обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст.335 КК України, а також характеризують особу обвинуваченого, просив затвердити угоду про визнання обвинуваченим його вини та призначити узгоджене угодою покарання, до якого дійшли прокурор та обвинувачений у присутності захисника.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду та не заперечували проти призначення судом узгодженого угодою покарання.

Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, надані суду та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.335 КК України, - за кваліфікуючими ознаками: ухилення від призову на строкову військову службуі який, згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, потерпілий у кримінальному провадженні відсутній, діями обвинуваченого не спричинено будь-яких збитків будь-кому. При цьому обвинувачений цілком розуміє права, визначені йому ст.474п.1ч.4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора, оцінивши надані прокурором докази, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст.335 КК України, оскільки обвинуваченим дійсно скоєні протиправні дії за кваліфікуючими ознаками: ухилення від призову на строкову військову службу, та враховуючи, що вина обвинуваченого повністю підтверджена в ході судового засідання окрім пояснень самого підсудного, також наданими прокурором матеріалами і доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд має враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, його суспільну небезпеку, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у скоєнні інкримінованого йому злочину, суд дійшов висновку, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором в угоді покарання враховує: характер суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, те, що він вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, також враховує відсутність тяжких наслідків від скоєного.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: визнання обвинуваченим вини, співпрацю з органом досудового розслідування, а також те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, позитивно характеризується з місця проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставин, що обтяжує покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, - судом не встановлено.

Беручи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, та, надавши оцінку усім обставинам цього кримінального провадження, враховуючи характеристику обвинуваченого за місцем проживання, відсутність тяжких наслідків від злочину, твердження обвинуваченого у суді про те, що він періодично працює, має дохід, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

В ході судового засідання суд переконався, що укладення угоди між обвинуваченим та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, оскільки обвинувачений підтвердив цю обставину та стверджував, що скарги на органи досудового розслідування в нього відсутні. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема, вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до будь-яких видів відповідальності, повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, стверджує, що розкаюється, і це підтверджується його активним сприянням у розкритті злочину, та погоджується на призначення йому покарання, визначеного угодою за ст.335 КК України між ним і прокурором. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури з одного боку, та підозрюваним - з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду й міри покарання.

Витрати у кримінальному проваджені відсутні
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався, не вбачаються для цього підстав й наразі.

Керуючись ст.ст.335 КК України, ст.ст.100,122,368-371,373,374,475 КПК України суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.02.2020 року, що була укладена між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.335 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного даним вироком, з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили по закінченню цього строку в разі, якщо він не оскаржений.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1