Провадження № 1-кс/947/6791/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000054 від 21.02.2020 за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, 21.02.2020 року, о 00:32 годин, надійшло повідомлення про те, що 21.02.2020 року о 00:32 годині в АДРЕСА_1 , у подвір`ї за місцем мешкання гр-на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є директором ОДО «Ренійський елеватор», невстановлені слідством особи кинули предмет в подвір`я, який призвів до вибуху.

Під час огляду місця події було виявлено та вилучено змиви на ватний тампон з країв воронки від вибуху, множинні металеві уламки вибухового пристрою, два фігурних важеля від гранати РГН-5 та кільце з чекою.

За вказаним фактом СВ Ренійським ВП Ізмаїльського ВП НУНП в Одеській області, розпочате досудове розслідування за № 0000054 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Також 11.03.2020 року, о 01:47 годин, надійшло повідомлення про те, що 11.03.2020 року о 01:47 годині в АДРЕСА_1 , у подвір`ї за місцем мешкання гр-на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є директором ОДО «Ренійський елеватор», невстановлені слідством особи кинули предмет в подвір`я, який призвів до вибуху.

В ході огляду місця події було виявлено та вилучено множні металеві осколки упаковані, металевий важіль з маркуванням « 15084 УЗРГМ- 583», металеве кільце з чекою, зразок кіптяви з вирви.

За вказаним фактом СВ Ренійським ВП Ізмаїльського ВП НУНП в Одеській області, розпочате досудове розслідування за № 0000076 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

16.03.2020 року, прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, відповідно ч. 1 ст. 217 КПК України, матеріали досудового розслідування за № 0000054 від 20.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та матеріали досудового розслідування за № 0000074 від 11.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, об`єднане в одне провадження за № № 0000054.

Під час досудового слідства, з метою повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування оперативному підрозділу УСР в Одеській області ДСР НПУ в порядку п.3 ч.2 ст. 40 та ст. 41 КПК України, скероване доручення на проведення розшукових дій осіб які причетні до вказаних злочинів.

В рамках проведення розшукових заходів та бесіди з потерпілим ОСОБА_5 , було встановлено, що на його мобільний телефон надходили дзвінки з абонентських номерів Румунських та Болгарських мобільних операторів з яким спілкувався кримінальний авторитет - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на теперішній час знаходиться в міжнародному розшуку та в ході розмови вимагав сплати грошових коштів.

Відповідно рапорту оперативного підрозділу УСР в Одеській області ДСР НПУ, в ході виконання доручення щодо встановлення можливої причетності осіб до скоєння зазначених злочинів, проведеними заходами та аналізуючи отриману інформацію було встановлено особу, яка входить до коло злочинної групи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , рішення Ренійського районного суду Одеської області від 17.06.2011 року.
Під час розслідування керуючись ст. 236 КПК України щодо виконання ухвал про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, з метою збереження та недопущення знищення речей і документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, фіксації вчинення кримінальних правопорушення, обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування, збору доказів, які мають значення для кримінального провадження, 20.05.2020 проведено обшуки за місцем проживання підозрюваних, їх родичів, транспортних засобах, а також за місцем мешкання осіб, які ймовірно причетні до скоєння вказаних та аналогічних злочинів, можуть приховувати речові докази та засоби вчинення злочинів.
Так, на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси 20.05.2020 було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 - АДРЕСА_2 , під час я кого було вилучено зазначене у клопотанні майно.

Постановою слідчого від 20.05.2020, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.
Враховуючи, що на вилучених під час обшуку сім картах операторів мобільного зв`язку може міститься інформація, яка носить доказових характер у зазначеному кримінальному провадженні (номери телефонів осіб, які причетні до скоєння злочинів); на банківських картках можуть міститись грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, в зв`язку з чим накладання арешту на вилучене майно є необхідним для проведення додаткових, детальних оглядів, аналізу, проведенні слідчих дій, призначенні судових експертиз, з метою отримання доказів, виявлення та сприяння розкриттю аналогічних злочинів, оскільки вилучені предмети та речі можуть містити інформацію, яка викриває незаконну діяльність групи, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.

З метою забезпечення збереження вилученого майна, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання за її відсутності.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, що підтверджується наявною в матеріалах клопотання заявою слідчого.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з клопотання та долучених до нього матеріалів, досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000054 від 21.02.2020 року здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення в тій частині, що на вилучених під час обшуку сім картах операторів мобільного зв`язку може міститься інформація, яка носить доказових характер у зазначеному кримінальному провадженні (номери телефонів осіб, які причетні до скоєння злочинів); на банківських картках можуть міститись грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, в зв`язку з чим накладання арешту на вилучене майно є необхідним для проведення додаткових, детальних оглядів, аналізу, проведенні слідчих дій, призначенні судових експертиз, з метою отримання доказів, виявлення та сприяння розкриттю аналогічних злочинів, оскільки вилучені предмети та речі можуть містити інформацію, яка викриває незаконну діяльність групи, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.

Відтак, викладене свідчить, що підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлені під час вищевказаного обшуку речі та документи є речовими доказами в рамках даного кримінального провадження, в свою чергу метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також проведення відповідних процесуальних дій.

Оскільки слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності відповідних осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, на думку слідчого судді, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
Таким чином, враховуючи суспільний інтерес, який існує в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування в рамках такого кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, якого буде завдано в результаті дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, при цьому завдання кримінального провадження, які відповідають завданню дії арешту майна, свідчать про можливість досягнення мети застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відтак, подане стороною обвинувачення клопотання відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки останнє містить підставу і мету, та, відповідно, обґрунтування необхідності арешту майна.
З огляду на викладене, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000054 від 21.02.2020 за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

1.2 сім карти операторів мобільного зв`язку «Лайфсел» та «Київстар»;

2.5 пластикових карт від сім карт операторів мобільного зв`язку «МТС», «Лайфсел», «Білайн» та «Київстар» «

3.Банківську карту «Сбербанк» № НОМЕР_2 ;

4.Банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає виконанню старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1