Справа № 632/639/20
провадження № 1-в/632/94/20

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році».

Під час судового засідання ОСОБА_4 просив застосувати до нього ст. 1, 3, 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» та врахувати, що він відбув частину призначеного покарання, має мати похилого віку, 1954 року народження та сестру інваліда 2 групи.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_4 22 червня 2016 року засуджений Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 407 КК України до 03 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 01 рік. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16 травня 2017 року ОСОБА_4 направлено для відбування покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 22 червня 2016 року. Відповідно до протоколу затримання особи, ОСОБА_4 фактично був затриманий 17 травня 2019 року.
Надаючи оцінку наявності підстав застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»від 22 грудня 2016 року (далі за текстом Закон № 1810-VIII), до ОСОБА_4 , суд відзначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

07 вересня 2017 року набув чинності Закон № 1810-VIII.

Статтями 1-5 Закону № 1810-VIII встановлено підстави звільнення осіб від відбування покарання у виді позбавлення волі за наявності сукупності певних обставин тяжкості злочину, у вчиненні яких особа визнана винною та наявності інших фактів (статусу особи, його сімейного стану, строку відбутого покарання на момент набрання Законом № 1810-VIII чинності тощо).

Судовим розглядом встановлено, що вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 22 червня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 407 КК України, тобто за вчинення умисного злочину середньої тяжкості. Проте, ОСОБА_4 не доведено наявності обставин, на які він посилався у своєму клопотання, якими Закон № 1810-VIII обумовлює підстави звільнення особи від покарання.

Матеріали судового провадження та особової справи не містять належних та достатніх доказів, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі пунктів «а»-«є» статті 1 Закону № 1810-VIII. Зокрема, під час судового розгляду засуджений пояснив, що має мати ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на день набрання чинності Закону № 1810-VIII вона не досягла 70-річного віку.

Покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 22 червня 2016 року ОСОБА_4 почав відбувати після набрання чинності Законом №1810-VIII, зокрема з моменту фактичного його затримання, тобто з 17 травня 2019 року, тому стаття 3-5 Закону № 1810-VIII не підлягають застосуванню до ОСОБА_4 .

Статтею 6 Закону № 1810-VIII передбачено звільнення від відбування покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, а статтями 7 вказаного закону підстави його застосування до осіб, засуджених до обмеження волі, тому вони також не поширюються на ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, судовим розглядом не встановлено підстав застосування до ОСОБА_4 положень Закону №1810-VIII, а тому в задоволенні його клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженогоОСОБА_4 про застосування щодо нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, а для засудженого, який утримується під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя:ОСОБА_1