печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт майна.
Вказане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Київською місцевою прокуратурою №6 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000118 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358, ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України.
Як зазначає прокурор, невстановлені особи подали до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільськогосподарського господарства України договір про передачу виключних прав на знак для товарів і послуг України від 19.09.2019 в якому міститься підроблені підписи директора та співзасновника ТОВ «Нововодолазський абразивний завод» - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Під час допиту співзасновника ТОВ «Нововодолазський абразивний завод» ОСОБА_5 та директора ТОВ «Нововодолазський абразивний завод» ОСОБА_4 встановлено, що підписи від їх імені на угоді про передачу виключних прав на знак для товарів і послуг України від 19.09.2019, який був поданий невстановленими досудовим розслідуванням особами до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільськогосподарського господарства України з метою здійснення публікації в бюлетні та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу права власності на знак для товарів і послуг по свідоцтву України №188698 їм не належать.
Відповідно до свідоцтва України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу права власності на знак для товарів і послуг по свідоцтву України № НОМЕР_1 торгівельна марка «НовоАбразив» належить ТОВ «Нововодолазський абразивний завод» в особі директора на праві власності.
Відповідно до листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільськогосподарського господарства України №2311-12/54372-07 від 18.12.2019 до Департаменту інтелектуальної власності Міністерства подано «договір про передачу виключних прав на знак для товарів і послуг в Україні від 19.09.2019.
Таким чином, оригінал вищевказаного договору, що знаходяться в Департаменті інтелектуальної власності Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільськогосподарського господарства України, самостійно і в сукупності з іншими фактичними даними мають важливе значення для встановлення істини і можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.
Крім того, оригінали вказаних документів, у подальшому, можуть бути використані для призначення та проведення ряду судових експертиз, зокрема технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи документів, з метою встановлення ознак підробки документів наданих для реєстрації права власності.
Таким чином, в розрізі положень ст. 98 КПК України дані містять ознаки речових доказів, у зв`язку з чим прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 , 06.04.2020 року, прийнято рішення про визнання майнових прав інтелекутальної власності на знак для товарів і послуг «НовоАбразив», на який видано свідоцтво № НОМЕР_1 від 25.07.2014 - речовим доказом.
В судове засідання прокурор не з`явився, враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Згідно положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину та наявність обґрунтованої підозри, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб (п. 2, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на слідчого та/або прокурора.

Слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність з боку прокурора необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки стороною обвинувачення не доведено та слідчим суддею не встановлено ознак речових доказів.
Крім того, даний захід є неспівмірним із засобами і метою яку прагне досягти орган досудового розслідування, а відтак правова підстава для арешту майна відсутня, у зв`язку з чим клопотання підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСАНОВИВ :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвала про може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1