Справа № 509/1125/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ;

слідчого - ОСОБА_4 ;

підозрюваного - ОСОБА_5 ;

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молдаванина за національністю, громадянина України, уродженець м.Чорноморськ Одеської області, офіційно не працюючого, офіційно не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000944, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено героїну, в невстановлений час у невстановленому місті в невстановленої особи при невстановлених обставинах придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено героїн, який став незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений героїну, приблизно о 15 год. 20 хвл., 24.07.2019 ОСОБА_5 знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись корисними мотивами здійснив незаконний збут гр. ОСОБА_7 , який проводив санкціоновану оперативну закупку, поліетиленовий прозорий пакетик з червоною вставкою (стрічкою) в якому знаходився наркотичний засіб - героїн, загальною масою 0,649 грама, отримавши від закупника грошові кошти в сумі 2500 гривень.

Згідно з висновком експерта № 1253-Х від 12.09.2019 порошкоподібна речовина жовтого кольору загальною масою 0,649 грама, яку ОСОБА_5 незаконно збув ОСОБА_7 містить особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено героїн (діацетилморфін), 6-моноацетилморфін та наркотичні засоби, обіг яких обмежено морфін та ацетилкодеїн. Кількісний вміст героїну(діацетилморфін) в порошкоподібній речовині жовтого кольору становить 0,146 г, 6-моноацетилморфіну 0,003г, морфіну 0,021г та ацетилкодеїну 0,039г.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Крім того, ОСОБА_5 повторно маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено героїну, в невстановлений час у невстановленому місті в невстановленої особи при невстановлених обставинах придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено героїн, який став незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений героїну, приблизно о 15 год. 30 хвл., 02.08.2019 ОСОБА_5 знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись корисними мотивами здійснив незаконний збут гр. ОСОБА_7 , який проводив санкціоновану оперативну закупку, поліетиленовий прозорий пакетик з фіолетовою вставкою (стрічкою) в якому знаходився наркотичний засіб - героїн, загальною масою 0,490 грама, отримавши від закупника грошові кошти в сумі 2700 гривень.

Згідно з висновком експерта № 1395-Х від 12.09.2019 порошкоподібна речовина жовтого кольору загальною масою 0,490 грама, яку ОСОБА_5 незаконно збув ОСОБА_7 містить особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено героїн (діацетилморфін), 6-моноацетилморфін та наркотичні засоби, обіг яких обмежено морфін та ацетилкодеїн. Кількісний вміст героїну(діацетилморфін) в порошкоподібній речовині жовтого кольору становить 0,146 г, 6-моноацетилморфіну 0,002г, морфіну 0,014г та ацетилкодеїну 0,029г.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення вручене ОСОБА_5 . 16.01.2020 о 18 годині 00 хвилин.
Пред`явлена ОСОБА_5 підозра обґрунтовується зібраними доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прямо вказує на особу, що вчинила кримінальне правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прямо вказує на особу, що вчинила кримінальне правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який прямо вказує на особу, що вчинила кримінальне правопорушення; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої та оперативної закупівлі наркотичного засобу «героїн» від 24.07.2019 року; висновком судової експертизи наркотичних засобів №1253-Х від 12.09.2019; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої та оперативної закупівлі наркотичного засобу «героїн» від 02.08.2019 року; висновком судової експертизи наркотичних засобів №1395-Х від 12.09.2019.

17.01.2020 слідчим суддею Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 години 30 хвилин 16.03.2020.

!0.03.2020 р. до суду надійшло клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , яке слідчий обґрунтовував наступним.

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню проведені негласні слідчі (розшукові) дії, протоколи про результати яких на теперішній час не розсекречені та не долучені до матеріалів кримінального провадження.

Постановою керівника Іллічівської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 15.04.2020.

Строки досудового розслідування по кримінальному провадженню за № 0000944 від 28.05.2019 закінчуються 16.03.2020, однак завершити досудове розслідування до зазначеного терміну не надається можливим, оскільки необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження: протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої та оперативної закупівлі наркотичного засобу «героїн».

Крім того, для прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню необхідно: виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та вручити підозрюваному, його захиснику обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Провести вказані вище слідчі дії передбачені законом строк не надається можливим.

Слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та заслуженого покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування, може скоїти нове кримінальне правопорушення, та вже вчинив тяжке, умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи пред`явлену підозру необґрунтованою, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, так як підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має низку тяжких захворювань та є інвалідом 2 групи, надали суду письмові докази в обґрунтування зазначеного клопотання, а саме: висновок Овідіопольської ЛКК №451 від 06.03.2020 р.; виписку із медичної карти амбулаторного хворого №2054 від 11 березня 2015 р.; довідку до акту огляду МСЕК від 12.06.2018 р.; характеристику з місця проживання; ксерокопії паспортів ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши додані до клопотання докази, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України судом встановлена наявність ризиків, а саме: ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як вчинив тяжкий злочин, веде аморальний образ життя, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, однак певних висновків для себе не зробив та вчинив аналогічний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів; ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме в зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може таємно від слідства знищити сховати або спотворити, поки ще не знайдені, а відомі лише йому, не встановлені на даний час - речові докази, які можуть мати значення для розслідування в подальшому; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України: може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, та для можливого відвернення покарання, може вчинити новий злочин для приховування попереднього, а також продовжить займатися злочинною діяльністю у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимою особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ). Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Неистяк проти Словаччини», заява №65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі проти Польщі» (Ladentv. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (v.Ukraine),заява № 38717/04, п. 86).

На підставі досліджених матеріалів провадження, суд вважає встановленим наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд вважає, що слідчим та прокурором ні в клопотанні, ні в поясненнях в судовому засіданні не надано аргументованого обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного інших, передбачених КПК України видів запобіжних заходів крім тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 196, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000944 від 28.05.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15.04.2020 р.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту припиняє свою дію 15.04.2020 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського Апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Повний текст ухвали оголошено 16.03.2020 р. о 08.30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1