єдиний унікальний номер справи 546/348/15-к
номер провадження 1-в/546/1/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.12.2015 ОСОБА_4 був засуджений за ст. 368 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах державної влади строком на один рік без спеціальної конфіскації.
Вирок набрав законної сили 26.02.2016.
07.08.2019 засуджений звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання у виді штрафу за цим вироком, оскільки сума несплаченого штрафу становить 16050 грн, строк давності виконання обвинувального вироку, передбачений п.1 ч.1 ст. 80 КК України, минув. Він не ухилявся від виконання вироку суду, штраф не сплатив через скрутне матеріальне становище, тяжку хворобу дружини.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, пояснивши, що штраф у повному обсязі не сплатив через скрутне матеріальне становище. Є пенсіонером, однак розмір пенсії є незначним. У 2015-2017 роках пенсія складала приблизно 2000 грн. Протягом 2015-2017 років ніс витрати у зв`язку з хворобою дружини, якій зробили хірургічну операцію. Коштів, окрім лікування дружини, вистачало лише на харчування, однак він все ж частково сплатив штраф. Не ухилявся від сплати штрафу. Вважає, що на цей час строк виконання вироку суду, визначений ст. 80 КК України, сплив.
Захисник підтримав клопотання, зазначивши, що докази на підтвердження ухилення засудженого від сплати штрафу відсутні. Оскільки засуджений не ухилявся від виконання вироку, то строк давності виконання покарання минув, внаслідок чого засуджений повинен бути звільнений від відбування покарання у виді штрафу.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений знав про покарання у виді штрафу та про обов`язок його сплатити. За цей час мав можливість сплатити штраф. Військовою прокуратурою Полтавського гарнізону не внесено до ЄРДР відомостей щодо ухилення ОСОБА_4 від призначеного вироком суду покарання. Органом пробації інформація щодо ухилення від покарання на адресу прокуратури не направлялась. Строк давності виконання вироку суду минув. Не стверджує, що засуджений ухилявся від сплати штрафу.

Суд, вислухавши засудженого, захисника, прокурора, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість клопотання з огляду на наступне.
Пунктом 1 частини 1 статті 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
При цьому, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч.3, 4 ст. 80 КК України).
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.
Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК, у даному випадку статтею 389 ч.1 КК України.
Ухилення від відбування покарання характеризується умисною формою вини.
Ухилення від сплати штрафу може полягати у відмові сплатити штраф, призначений вироком суду як основне або додаткове покарання; у його несплаті у встановлений ст. 26 КВК або ч. 4 ст. 53 КК строк; у приховуванні доходів або майна, на яке може бути звернене стягнення для примусового погашення заборгованості по сплаті штрафу, тощо. Ухилення від сплати штрафу необхідно відрізняти від випадків, коли особа не має можливості його сплатити і настають наслідки, передбачені ч. 5 ст. 53 КК.

Судом встановлено, що строк давності виконання вироку щодо ОСОБА_4 не переривався і формально минув, оскільки з дня набрання законної сили обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років.
Прокурором не надано суду доказів на підтвердження умисного ухилення засудженим від відбування покарання. Відомості до ЄРДР про ухилення від відбування покарання прокурором не внесено.
Суд приходить до висновку, що засуджений об`єктивно не мав можливості сплатити визначений вироком штраф, оскільки є пенсіонером, розмір його пенсії до виплати після відрахування за виконавчим провадженням згідно довідки пенсійного органу в 2015-2017 роках складав від 1727,02 грн до 1873,54 грн (а.с.9-10).
Засуджений ніс витрати у зв`язку з хворобою дружини, яка з 11.08.2015 є особою з інвалідністю ІІІ групи, з 08.01.2020 особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, медичними довідками (а.с.11, 12-15, 42-44).
Даних про наявність у засудженого інших доходів стороною обвинувачення суду не надано.
Орган пробації звертався до суду з поданням про заміну штрафу згідно ч.5 ст. 53 КК України, за межами строку давності виконання покарання. Ухвалою Решетилівського районного суду від 21.05.2019 у задоволенні подання було відмовлено, оскільки строк давності виконання покарання минув, доказів щодо ухилення або відсутності ухилення засудженого від відбування покарання суду не надано (а.с.7-8).
З огляду на викладене, аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд вважає клопотання засудженого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
При цьому, слід звернути увагу, що прокурор зазначив, що штраф міг бути стягнутий шляхом звернення стягнення на майно тощо.
Відповідно до ст. 26 КВК України (у редакції, яка була чинною станом на день набрання вироком суду законної сили - 26.02.2018 та протягом двох років з цієї дати) штраф як основний вид покарання за вироком суду не підлягав передачі на виконання органам державної виконавчої служби, кримінально-виконавчим інспекціям.
Судові рішення щодо заміни виду покарання за ч.5 ст. 53 КК України, ст. 26 КВК України в межах строку виконання покарання відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 80 ч.1 п.1 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за вироком суду.
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтава, громадянина України, звільнити від відбування основного покарання, призначеного вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.12.2015 за ст. 368 ч.1 КК України, у виді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Суддя : ОСОБА_1