Справа № 127/7253/20
Провадження № 1-кп/127/262/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.06.2020 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2019 р. за № 0002708 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, який здійснює надання соціальних послуг особі похилого віку, неодруженого, який має малолітню дитину, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 19.12.2019 року близько 08 год. 30 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «ЗИЛ ММЗ 455» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Житомирське шосе, зі сторони вул. Львівське шосе в напрямку вулиці Черкаське шосе, в м. Вінниці, неподалік від повороту до смт Десна, під час зміни напрямку руху праворуч, не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль марки «ГАЗ 2705», держаний номерний знак НОМЕР_3 , та громадянина ОСОБА_5 , який в цей час знаходився біля передньої частини вищезазначеного автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 256 від 20.03.2020 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «сполучна травма тіла, закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку; закрита травма грудної клітини переломи ребер зліва з пневмотораксом, забій лівої легені та серця; закриті переломи поперечних відростків 4-го поперекового хребця та остистих відростків 4-го і 5-го поперекових хребців; закриті переломи кісток тазу (лівої лобкової та лівої сідничної кісток, правої лобкової кістки без зміщення), травматичний вивих правої стегнової кістки із переломом заднього краю вертлюгової западини, крайові переломи лівої клубової кістки; закрита травма живота без пошкодження внутрішніх органів, множинні садна нижніх кінцівок», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя, але за своїм характером такі, що тягнули за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 179 від 05.03.2020 року, в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «ЗИЛ ММЗ 455» ОСОБА_3 вбачається невідповідність дій вимогам п. п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля «ЗИЛ ММЗ 455» ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху, згідно з якими:
п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 13.3 «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».
Порушення вимог п .п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та показав, що дійсно вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Частково відшкодував потерпілому завдану шкоду, надавав допомогу при лікуванні потерпілого, завдану майнову шкоду в іншій частині буде відшкодовано страховою компанією. У вчиненому щиро кається, зробив для себе відповідні висновки. Просить суд врахувати, що він здійснює надання соціальних послуг особі похилого віку, має малолітню дитину та суворо його не карати, не позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки його діяльність потребує використання автомобілю.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що злочин було вчинено обвинуваченим за вказаних в обвинувальному акті обставин. Пояснив, що після вчинення ДТП обвинувачений дійсно частково відшкодовував завдану шкоду і претензій до обвинуваченого він не має. Просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його права керувати транспортними засобами.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, допитавши потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого та потерпілого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності їх позицій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексуУкраїни, є злочином невеликої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, непрацюючий, здійснює надання соціальних послуг особі похилого віку, має малолітню дитину.
Суд також враховує, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду.
При цьому суд враховує думку потерпілого, який в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений частково відшкодував завдану шкоду і майнових претензій до обвинуваченого на даний час немає, просить його суворо не карати.
Як вбачається з висновку медичного огляду обвинуваченого від 19.12.2019 року ознак сп`яніння у ОСОБА_3 не виявлено.
Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексуУкраїни, обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Суд зазначає, що згідно з частинами 1 та 2 статті 53 Кримінального кодексу України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного.
При цьому, статтею 53 Кримінального кодексу України не встановлено жодних обмежень, щодо призначення покарання у виді штрафу особам, які не працюють.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів буде менш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин, а саме, покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.
При визначенні розміру штрафу суд враховує тяжкість вчиненого злочину, а також майновий стан обвинуваченого, який офіційно непрацевлаштований.
Крім того, суд зазначає, що санкція ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування.
При вирішенні питання про доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує обставини злочину, який є злочином невеликої тяжкості, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, непрацюючий, здійснює надання соціальних послуг особі похилого віку, має малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, свою вину визнав та щиро розкаявся, під час вчинення злочину у стані сп`яніння не перебував, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду, суд дійшов висновку про призначення покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2019 року на автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ 455», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , та автомобіль марки «ГАЗ 2705», держаний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_5 , слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Крім того, на підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів: висновок експерта № 49 від 13.02.2020 року в розмірі 1 099 грн. 07 коп., висновок експерта № 52 від 04.03.2020 року в розмірі 1 099 грн. 07 коп., висновок експерта № 147 від 06.03.2020 року в розмірі 1 099 грн. 07 коп., висновок експерта № 179 від 05.03.2020 року в розмірі 1 099 грн. 07 коп., в загальному розмірі 4 396 грн. 28 коп.
Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів, в розмірі 4 396 (чотири тисячі триста дев`яносто шість) грн. 28 коп.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2019 року на автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ 455», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , та автомобіль марки «ГАЗ 2705», держаний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_5 , - скасувати.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ 455», державний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно постанови слідчого від 19.12.2019 року приєднаний до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та знаходиться на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32, повернути безоплатно особі, в якої він був вилучений - ОСОБА_3 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль марки «ГАЗ 2705», держаний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно постанови слідчого від 19.12.2019 року приєднаний до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та відповідно до розписки від 19.12.2019 року переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити власнику ОСОБА_5 .
Речові докази у кримінальному провадженні - чотири електролампочки з автомобіля марки «ГАЗ 2705», держаний номерний знак НОМЕР_3 , які згідно постанови слідчого від 19.12.2019 року приєднані до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя