Номер провадження: 11-кп/813/1203/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року про продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000078 від 17 квітня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Автоматизованою системою документообігу Одеського апеляційного суду в провадження судді-доповідача ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розподілено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000078 від 17 квітня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року про продовження ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви про самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження.

Заслухавши доводи заяв про самовідвід суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , думку прокурора, який не заперечували проти їх задоволення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 ч.1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В ході підготовки до апеляційного розгляду було встановлено, що судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року за заявою ОСОБА_7 вже були відведені від розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000078 від 17 квітня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року про продовження йому строк тримання під вартою.

Крім того, на теперішній час членом Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_8 , в порядку визначеному ст.43 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», проводиться попередня перевірка дисциплінарних скарг ОСОБА_7 на дії суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Остаточне рішення за вказаною перевіркою станом на 17 березня 2020 року не прийнято.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, з метою виключення сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості вказаних суддів під час розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року про продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяв вказаних суддів про самовідвід.

Згідно з абз.5 підпункту 2.3.25 пункту 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 у разі задоволення відводу або самовідводу заміна судді здійснюється автоматизованою системою на підставі рішення про відвід (самовідвід) у порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне передати матеріали кримінального провадження заапеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2020 року до апарату Одеського апеляційного для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 82, 376, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяви суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід.

Відвести суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2020 року про продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000078 від 17 квітня 2018 року.

Матеріали провадження №11-кп/813/1203/20 передати до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4