ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0002614 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з повною професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працює, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року клопотання слідчого Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та застосовано стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19 січня 2020 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків та потерпілих, продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу на думку слідчого судді не можливе, а отже клопотання підлягає задоволенню. Розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України судом не визначається.

В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню.
Вважає, що слідчим суддею було порушено право підозрюваного на захист. Так під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_9 наполягав на участі захисника вибраного їм на власний розсуд, а саме адвоката ОСОБА_8 . Але судове засідання було проведено без його участі.
Порушення права обвинуваченого (засудженого) на вільний вибір захисника є порушенням права на захист та однозначною підставою для скасування судового рішення.
Прокурор в судовому засіданні не навів доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, судом першої інстанції не в повній мірі враховано особу підозрюваного ОСОБА_9 , який характеризується за місцем мешкання і роботи виключно позитивно, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню доньку.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що ухвала слідчого судді є передчасною, необґрунтованою і підлягає скасуванню.
Вважає, що слідчим суддею не в повному обсязі перевірені, зазначені у клопотанні слідчого про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, факти відповідно до яких йому необхідно було застосувати саме таку міру запобіжного заходу.
Також, вважає недоведеними та не доказаними ризики, на які посилається слідчий суддя в своїй ухвалі. Також в обґрунтування застосування такого сурового запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. За таких обставин слідчий суддя приходить до помилкового висновку, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчим суддею не надана відповідна оцінка наявності у ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків, а також факту офіційного працевлаштування.
Вказує, що слідчий суддя в ухвалі не зазначив, чому прийшов до висновку про недоцільність визначення застави підозрюваному.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та обставин справи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке інкримінується йому органом досудового розслідування та передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, слідчим суддею оцінено невірно, не в повній мірі та не в повному обсязі. Також звертає увагу суду, що для встановлення правильної кваліфікації злочину та в подальшому обґрунтованої підозри будь-якій особі, тяжкість отриманих тілесних ушкоджень вирішується саме медичним експертом, та зазначається ним у висновку.
Крім того, судом першої інстанції не в повній мірі враховано особу підозрюваного ОСОБА_9 , який характеризується за місцем мешкання і роботи виключно позитивно, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню доньку.

Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного ОСОБА_9 , та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційних скарг захисників та просили задовольнити їх, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційних скарг задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також характер діяння, особисті та соціальні обставини життя підозрюваного, його зв`язки з суспільством та тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.
19.12.2019 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Так, згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи невинності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_9 , має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, працює, має на утриманні дитину яка проживає разом з ним, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких. Так, ОСОБА_9 знаходячись на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
Колегія суддів зазначає, що конкретним суспільним інтересом, який превалює на принципом поваги до свободи особистості, є усунення загрози скоєння нових злочинів, та ризик переховування від органів досудового розслідування (відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність джерел доходу).
Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 на те, що слідчий суддя порушив право підозрюваного на захист, та розглянув клопотання за відсутністю захисника, спростовується наявними матеріалами справи.
Так, відповідно до оскаржуваної ухвали від 21 грудня 2019 року, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглянуто за участі захисника ОСОБА_7 .
Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді від 21 грудня 2019 року, з метою забезпечення права на захист підозрюваного ОСОБА_9 , було доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області, та призначено адвоката для здійснення захисту підозрюваного під час розгляду клопотання слідчого.
Відповідно до журналу судового засідання від 21.12.2019 року, захисник ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_9 заявив клопотання про призначення йому захисника на окрему процесуальну дію.
Доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стосовно того, що слідчим суддею не було враховано дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при обранні запобіжного заходу слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив клопотання слідчого та додані до нього документи, та прийшов вірного висновку, що запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі щодо ОСОБА_9 не може бути застосовано до останнього, оскільки такий захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, 15 січня 2020 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було задоволено клопотання слідчого Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 погоджене з прокурором, про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 . Змінено обраний відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в межах строку досудового розслідування.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею на час розгляду клопотання слідчого було прийнято вірне рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить й практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Д Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4