Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/245/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 212 (148-2) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Павлоград, Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, освіта вища, не одруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

замінено несплачену суму штрафу, призначеного в якості основного покарання вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2015 в сумі 2 966 017 грн, покаранням у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 07.12.2015 звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_7 , в обґрунтування якого зазначив, що вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2015 ОСОБА_7 засуджено за ст.ст. 212 ч.3, 366 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 2 966 017 грн з позбавленням права обіймати посади у господарських сферах, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 (два) роки, з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві власності. Вказаний вирок суду набрав законної сили та підлягає виконанню, проте засуджений, незважаючи на письмове повідомлення про необхідність сплати штрафу та попередження про наслідки несплати, штраф не сплатив.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016 клопотання прокурора задоволено та засудженому ОСОБА_7 замінено несплачену суму штрафу, призначеного в якості основного покарання вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2015 в сумі 2 966 017 грн покаранням у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням районного суду, захисник-адвокат ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу районного суду змінити в частині заміни несплаченої суми штрафу, замінивши ОСОБА_7 несплачену суму штрафу в сумі 2 966 017 грн, покаранням у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 20 (двадцять) днів.

Захисник вважає, що ухвала Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016 постановлена з неправильним застосуванням кримінально - процесуального закону з наступних підстав.

Так, ч. 1 ст. 53 КПК України визначено, що штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень ч.2 цієї статті.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 у виді штрафу у розмірі 2 966 017 грн, суд першої інстанції, у відповідності до ч.2 ст.53 КК України, зазначив у вироку, що саме такий розмір майнової шкоди нанесений ОСОБА_10 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Вказує на те, що частиною 3 статті 26 КВК України визначено, що у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною 1 цієї статті - у місячний строк після набрання вироком суду законної сили, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції, розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону, що кореспондується з ч 5 ст 53 КК України, якою встановлено, що у разі несплати штрафу в розмірі понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання та відсутності підстав для розстрочки його виплати, суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 5 Підрозділу 1 Розділу XX «Перехідні положення» КПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п 1 ст 169 цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", прожитковий мінімум для працездатної особи з розрахунку на місяць станом на 1 січня 2016 року становить 1378 грн, а тому податкова соціальна пільга у 2016 році становила 689 грн (50% від 1378 грн).

З врахуванням суми штрафу, призначеного вироком суду першої інстанції, станом на день винесення оскаржуваної ухвали, 2 966 017 грн становило 4 305 (2 966 017 грн / 689 грн.) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є понад 3000, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про заміну ОСОБА_7 несплаченого штрафу покаранням у виді позбавлення волі і в цій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується.

Разом з тим, ч. 5 ст. 53 КК України встановлено, що заміна штрафу на покарання у виді позбавлення волі, проводиться із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому захисник вважає, що за несплату штрафу у розмірі 2 966 017 грн, покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням податкової соціальної пільги у 2016 році, повинно становити 538 днів (2 966 017 грн / 689 грн / 8), що відповідно до ст. 115 КПК України становить 1 рік 5 місяців 20 днів.

За таких обставин заміна ОСОБА_7 несплаченої суми штрафу, призначеного в якості основного покарання вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2015, в сумі 2 966 017 грн, покаранням у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, не відповідає Кримінальному закону, в частині перерахунку суми штрафу, в покарання у виді позбавлення волі, що у відповідності до ст. 409 КПК України, дає підстави для зміни ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016.

Вказує і на те, що покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_7 , який свою вину у вчинені інкримінованих злочинів визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності притягнутий вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні матір інваліда 3 групи.

Також, захисник вважає, що ним не пропущений строк, передбачений ч.2 ст. 395 КПК України, на апеляційне оскарження ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016, оскільки вона постановлена та оголошена за відсутності ОСОБА_11 і вручена йому не була, а про її існування ОСОБА_7 стало відомо лише 20.01.2020, під час його затримання, а тому строк на оскарження встановлюється, у відповідності до ч.3 ст.395 КПК України і збігає 27.01.2020.

21.05.2020, тобто ще до початку апеляційного розгляду, від захисника -адвоката ОСОБА_6 на адресу апеляційного суду надійшло доповнення до апеляційної скарги, яке є фактично змінами до апеляційної скарги, оскільки в цьому доповненні захисник змінив свої апеляційні вимоги і просить вже не змінити, а скасувати вказану ухвалу районного суду від 03.02.2016 як таку, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а клопотання прокурора про заміну ОСОБА_7 несплаченої суми штрафу, призначити до нового розгляду у Кіровоградському районному суді Кіровоградської області.

Свої вимоги мотивує тим, що ч. 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому, захисник посилається на ч.3 ст. 539 КПК України, якою визначено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу, а ч.5 зазначеної статті визначено, що розгляд такого клопотання проводиться за обов`язкової участі засудженого, його захисника, законного представника та прокурора.

Статтею 63 Конституції України закріплено право особи на захист, яке конкретизоване ч.1 ст. 20 КПК України, якою передбачено, що засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про дату та час розгляду клопотання про заміну ОСОБА_7 несплаченої суму штрафу, призначеного в якості основного покарання вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2015, в сумі 2 966 017 грн, покаранням у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, засуджений належним чином, в порядку глави 6 розділу І КПК України, повідомлений не був, в матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення, а тому у відповідності до ч.1 ст. 323 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний був відкласти судовий розгляд такого клопотання, проте у порушення зазначених вимог закону, судовий розгляд проведено за відсутністю його підзахисного, чим порушено право на захист останнього, передбачене ст. 20 КПК України.

За таких обставин захисник вважає, що ухвала Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016, постановлена з порушенням права на захист ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та у відповідності до п.3 ч.2 ст. 412 КПК України, є безумовною підставою для її скасування.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , які підтримали змінену апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 та просили її задовольнити, а оскаржену ухвалу суду скасувати і направити справу за клопотанням прокурора на новий судовий розгляд, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника із змінами до неї, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи зміненої апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали районного суду, засуджений ОСОБА_7 не був присутнім під час розгляду клопотання прокурора про заміну покарання і не знав про зміст ухваленого в ній рішення, а в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про належне його повідомлення про час та місце судового розгляду. Також, відсутні відомості про вручення йому копії оскаржуваної ухвали суду (т. 24 а.к.п. 243-247).

Тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що скаржником не пропущений, передбачений ч.2 ст. 395 КПК України строк, на апеляційне оскарження ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016, оскільки про її існування ОСОБА_7 стало відомо лише 20.01.2020, під час його затримання, а тому строк на її оскарження у даному випадку слід рахувати у відповідності до ч.3 ст. 395 КПК України, який збігає 27.01.2020.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав до місцевого суду апеляційну скаргу 27.01.2020 (т.25 а.к.п. 1- 4), тобто в межах строку апеляційного оскарження, з урахуванням положень ч.3 ст. 395 КПК України.

По суті зміненої апеляційної скарги захисника колегія суддів вважає наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016 засудженому ОСОБА_7 замінено несплачену суму штрафу, призначеного в якості основного покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2015 в сумі 2 966 017 грн, покаранням у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років (т. 24 а.к.п. 244-245).

Частиною 1 ст. 53 КПК України визначено, що штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень ч.2 цієї статті.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 у виді штрафу у розмірі 2 966 017 грн, суд першої інстанції, у відповідності до ч.2 ст. 53 КК України, зазначив у вироку, що саме такий розмір майнової шкоди, нанесений ОСОБА_10 в наслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України.

Згідно ч.1 ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою ст. 26 КВК України, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої частини штрафу або заміни несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

13.05.2015 за вих. №1523/15 на адресу начальника Кіровоградського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції районним судом направлено розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, з якого вбачається що вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2015 стосовно ОСОБА_10 набрав законної сили 08.05.2015 та підлягає негайному виконанню (т.24 а.к.п.152).

Проте, в наданих апеляційному суду матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості щодо повідомлення ОСОБА_10 відділом кримінально-виконавчої інспекції про порядок виконання покарання у виді штрафу, зокрема, розрахунковий рахунок, терміни та порядок його сплати.

Також, від органу кримінально-виконавчої інспекції місцевому суду не надано будь-якої інформації про виконання вказаного розпорядження і з відповідним поданням про розгляд питання про розстрочку виплати несплаченої частини штрафу або заміни несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_7 відділ кримінально-виконавчої інспекції до суду також не звертався.

Лише після відповідного запиту районного суду від 09.11.2015 на адресу прокурора Кіровоградської області, з приводу можливості вжиття заходів прокурорського реагування, щодо невиконання вироку суду (т.24 а.к.п.208), від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 до суду першої інстанції надійшло клопотання про заміну засудженому ОСОБА_7 несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі (т.24 а.к.п.210-213).

Проте, розглядаючи дане клопотання процесуального прокурора, районний суд не звернув увагу на те, що воно подане прокурором вже на стадії виконання вироку, а вирішення будь яких питань на цій стадії регламентовано розділом VIII КПК України.

При цьому ч.1 ст. 539 КПК України хоч і передбачено право, в тому числі і прокурора, звернутись до суду із відповідним клопотанням про вирішення питання про виконання вироку, проте на стадії виконання вироку вказане клопотання неможливо розглядати в суді першої інстанції без залучення до участі представника кримінально-виконавчої інспекції, до якої 13.05.2015 (т.24 а.к.п.152) направлено для виконання вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2015 по даній справі стосовно засудженого ОСОБА_7 .

Також, листом від 28.05.2015 № 8/11-2349 за підписом старшого інспектора Кіровського МП КВІ УДПтС України в Кіровоградській області ОСОБА_12 до місцевого суду направлено повідомлення про прийняття вказаного вироку до виконання, яке отримано судом 08.06.2015 вхідний № 4377 (т.24 а.к.п.179).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, районний суд під час розгляду вказаного клопотання прокурора, навіть не повідомив районний відділ кримінально-виконавчої інспекції про його розгляд та не з`ясував у вказаного органу про результати виконання вказаного вироку.

Поза увагою районного суду залишились і положення ст. 26 КВК України, якою передбачено, що у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною 1 цієї статті - у місячний строк після набрання вироком суду законної сили, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції, розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону, що кореспондується з положеннями ч. 5 ст. 53 КК України, якою встановлено, що у разі несплати штрафу в розмірі понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання та відсутності підстав для розстрочки його виплати, суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, розглядаючи вказане клопотання прокурора місцевий суд взагалі не зясовував питання щодо відсутності підстав для розстрочки виплати призначеного засудженому штрафу.

Крім того ч.3 ст. 539 КПК України визначено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу, а ч.5 зазначеної статті визначено, що неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Проте, ч.2 ст. 318 КПК України, правилами якої повинен був керуватися суд і даному випадку встановлено, що судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, тобто участь засудженого, його захисника є обовязковою.

Тому, за вказаних обставин справи, з урахуванням розміру несплаченого штрафу та можливості заміни його на більш суворий вид покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, а саме до 10 років позбавлення волі, суд повинен був визнати цей випадок таким, коли участь засудженого та його захисника є обов`язковими.

Згідно п.3 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ст. 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_7 не був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду питання про заміну покарання у виді штрафу на позбавлення волі.

Більш того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які данні про те, що копія ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016 була вручена засудженому ОСОБА_7 .

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, з порушенням вимог ст. 539 КПК України та положень ст. 53 КК Україги та ст. 26 КВК України, розглянув питання про заміну покарання у вигляді штрафу на позбавлення волі за відсутністю засудженого та його захисника, чим порушив право на захист останнього, оскільки позбавив його можливості надати суду пояснення про причини несплати штрафу та щодо можливості його розстрочки, з урахуванням того, що сума штрафу, призначена для виплати засудженому ОСОБА_7 , як основне покарання, є великою сумою, а саме майже 3 000 000 гривень.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 вказав на те, що в рамках даного кримінального провадження накладено арешт на три його земельни ділянки, які розташовані на території Київської області і сума їх вартості на той час була достатньою для виплати призначеного йому штрафу, як основного покарання.

Крім того, зазначені засудженим обставини підтверджуються відповідними доказами, що містяться в наданих до суду матеріалах кримінального провадження, а саме в долученому до справи обвинувальному акті (т.1 а.к.п.4-32) вказано про те, що накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_7 на суму 832 500 грн (т.1 а.к.п.31).

Також, на підтвердження вказаних вище доводів засудженого, до матеріалів кримінального провадження долучено чотири витяги з Державного реєстру речових прав про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_7 , яке здійснено на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2014 (т.23 а.к.п.110-113). Проте, при постановленні вироку місцевий суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 374 КПК України, помилково не вирішив питання щодо вказаних в обвинувальному акті заходів забезпечення кримінального провадження (т.24 а.к.п.128-139).

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що доводи зміненої апеляційної скарги захисника знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи, а допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог ст. 539 КПК України та положень ст. 53 КК Україги і ст. 26 КВК України тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали районного суду у зв`язку з розглядом даного клопотання прокурора за відсутності засудженого, участь якого у даному випадку суду слід було визнати обов`язковою, а тому через порушення вимог п.3 ч.2 ст. 412 КПК України ухвала суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Водночас, скасовуючи ухвалу суду з підстав істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону та призначаючи новий розгляд клопотання в суді першої інстанції, колегія суддів не надає обґрунтувань іншим доводам апеляційної скарги, оскільки вище наведене порушення процесуального закону потягло за собою не виконання інших вимог КПК України.

При цьому, колегія суддів, не вирішуючи наперед питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора та звертає увагу суду першої інстанції про необхідність під час нового розгляду у відповідності до ч. 3 ст. 539 КПК України вирішити питання викладене в клопотанні згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України з урахуванням положень сьомого розділу цього Кодексу.

В зв`язку із скасуванням ухвали суду першої інстанції від 03.02.2016, на виконання якої ОСОБА_7 і взято було під варту 20.01.2020 (т. 24 а.к.п. 244-245), через що колегія суддів не вбачає підстав для тримання ОСОБА_7 під вартою, а тому вважає за необхідне звільнити його з під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Змінену апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити, а ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016, якою ОСОБА_7 замінено несплачену суму штрафу, призначеного в якості основного покарання вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2015 в сумі 2 966 017 грн покаранням у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років скасувати та призначити по даній справі новий судовий розгляд у тому ж суді.

Засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з під варти негайно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4