Справа № 202/976/20
Провадження № 1-кс/202/2058/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

13 березня 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання cлідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000956,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000956, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 22 листопада 2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000956 здійснюється прокуратурою Дніпропетровської області.
11 березня 2020 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання cлідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000956.

Дане клопотання, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 11 березня 2020 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, 30.08.2019 року співробітниками СУ ГУНП спільно із співробітниками УПН ГУНП в Дніпропетровській області було проведено обшук за адресою: м. Нікополь, вул. Патріотів України, 175 А (складське приміщення) в ході обшуку якого було виявлено та вилучено: рослинну речовину зеленого кольору схожу на «марихуану» у великих розмірах. Згідно з отриманих результатів досліджень маса вилученої наркотичної речовини «канабіс» становить 775,097, що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» становить великі розмірі.
Крім того в ході проведення обшуку, було встановлено що дане приміщення було спеціально обладнано для вирощування, висушування, подрібнення та в подальшому збуту наркотичного засобу - «канабіс», про що свідчить вилученні електронні ваги, зафіксована обстановка у приміщенні, сільськогосподарські предмети для вирощування рослин, хімічні препарати для пошвидшення росту рослин.
В ході проявлення заходів направлених на встановлення осіб, які причетні до скоєння вище вказаного злочину, було допитано власників складських приміщень, в ході чого встановлено особу яка орендувала вказане приміщення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт підтверджується показами свідків у кримінальному провадженні та проведеними за їх участі впізнанням осіб по фотознімках. Після проведеного обшуку за місцем виготовлення, зберігання наркотичного засобу «канабіс» з метою його подальшого збуту, ОСОБА_5 став на нелегальне положення, за місцем мешкання та реєстрації не з`являється, переховуються від співробітників поліції на конспіративних адресах членів групи.
Так згідно із отриманої інформації від УПН ГУНП в Дніпропетровській області - ОСОБА_5 входить до злочинного угрупування «біле братство» яке діє на території Нікопольського регіону Дніпропетровської області. Злочинне угрупування спеціалізується на незаконному виробництві, виготовленні, зберіганні та в подальшому збуті наркотичних засобів, психотропних речовин з метою отримання грошового прибутку. Лідером та організатором злочинного угрупування є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
06.03.2020 року слідчим на підставі ухвали слідчого судді Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 , за результатом якого було виявлено та вилучено три комп`ютерні системні блоки, сервер для запису відео, пластиковий пристрій з рукояткою та раковиною, предмет схожий на пістолет, три мотоцикли без номерних знаків.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що з метою збереження та запобігання можливої втрати речей, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що було вилучене під час обшуку від 06.03.2020 року.
Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки слідчому судді не повідомив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

В силу вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку про невідповідність клопотання слідчого вказаним вимогам кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

В ході ознайомлення з матеріалами клопотання встановлено, що слідчим не надано доказів на підтвердження того, що майно, вилучене в ході проведення обшуку 06.03.2020 року за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000956 та таким чином слідчим не доведено необхідність арешту зазначеного майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешти майна. Не обґрунтовано і наявність обставин, передбачених частинами 3-6 ст. 170 КПК щодо випадків, у яких накладається арешт з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 170 КПК.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та формального посилання на положення ст. ст. 131, 132, 170, 171 КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність повернення клопотання прокурору із встановленням йому строку для усунення недоліків строком в сімдесят дві години.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання cлідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000956 повернути прокурору для усунення недоліків у строк, протягом семидесяти двох годин з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1