Справа № 202/7993/19
Провадження № 1-кс/202/2572/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

01 квітня 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_3
розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000460,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000460, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 31 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000460 здійснюється прокуратурою Дніпропетровської області.
30 березня 2020 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000460.
Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 30 березня 2020 року.
Згідно з матеріалами клопотання, під час досудового розслідування, на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, 26.03.2020 року проведено обшук автомобіля «CHEVROLET AVEO», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення якого зазначений автомобіль було вилучено.
26.03.2020 року автомобіль «CHEVROLET AVEO», державний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він є знаряддям вчинення злочину.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що з метою збереження та запобігання можливої втрати речового доказу у кримінальному провадженні №0000460, а саме автомобіля «CHEVROLET AVEO», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до ст. 98, 167 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначений автомобіль, вилучений під час обшуку 26.03.2020 року у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна.
Слідчий в судове засідання не з`явилась, натомість до матеріалів клопотання додала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд клопотання без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити.
Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_6 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, в рамках якого проводиться досудове розслідування та в ході якого було проведено обшук із вилученням майна, що належить останньому, у зв`язку із чим клопотання слідчого є безпідставним.
Слідчий суддя, вислухавши представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: - збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено в судовому засіданні, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000460, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 31 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного провадження, 13 березня 2020 року за наслідками розгляду клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про надання дозволу на проведення обшуку, слідчим суддею Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки CHEVROLET AVEO зеленого кольору, державний знак НОМЕР_1 , який належить та перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, банківських карток, чорнових записів, мобільні телефони, сім-картки мобільних операторів, картки пам`яті, флеш-накопичувачі.

26 березня 2020 року на виконання вказаної вище ухвали слідчого судді було проведено обшук автомобіля марки CHEVROLET AVEO зеленого кольору, державний знак НОМЕР_1 , за наслідками проведення якого вилучено вказаний автомобіль, що підтверджено відповідним протоколом обшуку від 26 березня 2020 року.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 26 березня 2020 вилучене в ході обшуку майно, а саме: автомобіль марки CHEVROLET AVEO зеленого кольору, державний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000460від 31 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
З викладеного вбачається, що майно, вилучене в ході обшуку 26 березня 2020 року є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, завданням заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження такого майна.

Згідно зі ст. 2 КК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до абз.2 п.2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила спільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку 26 березня 2020 року, яке відповідно до положень ч. 2 ст. 168 КПК України є тимчасово вилученим майном, оскільки дозвіл на його вилучення в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку від 13 березня 2020 року не надавався.

В той же час, в клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні № 0000460,підозра жодній особі не повідомлена, юридичних осіб, щодо яких здійснюється це кримінальне провадження не вказано.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутній процесуальний статус ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні та слідчим не доведено, що вилучений автомобіль здобутий останнім злочинним шляхом та він несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, що на думку слідчого судді є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно, оскільки не вбачається співмірності із запропонованими органом досудового розслідування засобами, меті яку прагнуть досягти слідчий та прокурор у кримінальному провадженні.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000460 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1