справа № 208/2388/18
№ провадження 1-кп/208/127/20
УХВАЛА

17 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська, громадянки України, не працюючої, маючої професійно-технічну освіту, зареєстрована: АДРЕСА_1 , мешкала: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 05.10.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 185, ст. 128, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

яка обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1, 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор, з врахуванням тяжкості злочину в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_7 та з врахуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, характеризуючих даних особи, яка раніше судима, обвинувачується у вчиненні умисного злочину під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням строку випробування, що вказує на її стійку антисоціальну поведінку, знаходячись на свободі може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважав доцільним продовжити відносно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Інший запобіжний захід, на її думку не забезпечить виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків, так як останній вже змінювався на домашній арешт, під час якого ОСОБА_7 вчинила нові злочини, та відносно неї знов застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник залишив розгляд клопотання на розсуд суду, зазначивши, що раніше ОСОБА_7 звільнялась з під варти, з обранням іншого запобіжного заходу. Обвинувачується у вчиненні іншого злочину під час знаходження на свободі. Обвинувачена підтримала думку свого захисника.

Суд, розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, у тому числі і тяжких, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф протии Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також ЄСПЛ визнав, що враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати про існування такого ризику.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно обвинуваченої, яка раніше судима, обвинувачується у скоєні кримінальних правопорушень, яке у тому числі згідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, з огляду на термін покарання, який їй загрожує у разі визнання винною, тобто ризику ухилення від суду, приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів під час відбуття покарання з випробуванням, вчинення злочинів під час перебування на домашньому арешті, на який судом змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити її належну процесуальну поведінку та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями ст. 2 КПК України

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, - продовжити, строком до 14 травня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, адвокату, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1