Справа № 456/970/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1577/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2019 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки і один місяць позбавлення волі;

за ч.2 ст.389 КК України на один рік обмеження волі;

за ст.395 КК України на три місяці арешту;

за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді чотири роки і один місяць позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і за попереднім вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2016 року з урахуванням вимог ст.72 КК України - із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді чотири роки один місяць сім днів позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , 07 березня 2017 року, близько 18 години, знаходячись біля магазину «Первак і Табак», що розташований по вулиці Вокзальна, 120-А, у місті Стрий Львівської області, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, повторно, в поєднанні з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав у ОСОБА_10 з кишені його куртки мобільний телефон марки «Lenovo А-800» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю -50 грн., в якому знаходились карта пам`яті microSD, об`ємом 4Гб, вартістю 100 гривень, та 2 стартові пакети мобільного оператора «МТС», вартістю по 25 гривень кожний. Однак після відкритого викрадення ОСОБА_7 вказаного майна та намагання потерпілим зупинити останнього, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 , з метою утримання вже вилученого майна один удар кулаком в обличчя в ділянку спинки носа. Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичного експерта від 13.03.2017 за №73 отримав множинні садна у верхній, середній та нижній третині спинки носа та синець на нижній повіці лівого ока, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. В подальшому, ОСОБА_7 , покинув місце події із викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 , заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 600 гривень.
Крім цього, ОСОБА_7 , будучи засудженим Стрийським міськрайонним судом 08.12.2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт, ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та попередженим про передбачену законодавством кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, умисно ухилився від відбування цього покарання. Так, ОСОБА_7 , згідно підписки від 13.02.2017 року Стрийського МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань пробації виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт згідно ст. 37, 40 КВК України, зміст ч. 2 ст. 389 КК України. Для відбування покарання у вигляді громадських робіт останнього було направлено в Угерську сільську раду Стрийського району Львівської області, де видано розпорядження Угерського сільського голови №6 від 14.02.2017 року, згідно якого ОСОБА_7 був зобов`язаний виконувати такі види робіт, як благоустрій населеного пункту, прибирання вулиць, парків, скверів, ремонту будівель, комунікацій, вантажно-розвантажних робіт, догляду за хворими, сільськогосподарські роботи, робота по впорядкуванню лісів, та інші роботи, які не потребують спеціальної підготовки. Для відбування покарання ОСОБА_7 , повинен був з`являтися в Угерську сільську раду та згідно встановленого графіку, з яким його ознайомлено під особистий підпис, працювати по 4 години щодня у робочі дні, починаючи з 14.02.2017року терміном на 100 годин. Однак в період з 14.02.2017 року ОСОБА_7 умисно, в порушення умов відбування вказаного покарання, без поважних на те причин, до виконання громадських робіт не приступив та із призначеного йому покарання у вигляді 100 годин громадських робіт відбув лише 44 години. Окрім цього, засуджений ОСОБА_7 незважаючи на проведену з ним 13.02.2017року, 27.03.2017 року та 03.04,2017 року, роз`яснювальну роботу в Стрийському МРВ з питань пробації, на виклики інспекції без поважних причин не з`являвся, а також після винесених застережень у виді письмових попереджень, останній продовжував умисно ухилятись від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Крім цього, ОСОБА_7 , ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 30.05.2017 року встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік, відповідно до якої йому встановлено обмеження, а саме: заборона виходу з помешкання, що за адресою АДРЕСА_1 з 22:00 год. до 06:00 год., заборона виїзду за межі м. Стрий та Стрийського району, Львівської області без дозволу керівництва Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, заборонено відвідування торгових закладів, де продають на розлив спиртні напої, також прибувати два рази в місяць на реєстрацію в Стрийський ВПГУНП у Львівській області у суботу з 09.00 год. до 11.00 год. Однак, незважаючи на дані обмеження, ОСОБА_7 , порушив правила адміністративного нагляду, зокрема, 15.07.2017 року ОСОБА_7 , не повідомляючи працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, самовільно залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , адресу якого зазначена в ухвалі суду, з метою ухилення від адміністративного нагляду, і перебував за межами м. Стрий, а саме у с. Угерсько, Стрийського району. Також, ОСОБА_7 , без поважних причин не з`явився на реєстрацію до Стрийського ВПГУНП у Львівській області у липні місяці та на початку серпня 2017 року. Отже, ОСОБА_7 , покинув місце проживання, а саме АДРЕСА_1 не повідомивши про це Стрийський ВПГУНП у Львівській області та починаючи з 08.07.2016 року, і по даний час жодного разу не з`явився на реєстрацію в Стрийський ВП ГУНП у Львівській області, та був відсутній в час з 22:00 год. до 06:00 год. за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Коцюбинського 34A/4 не повідомивши працівників поліції про своє місце перебування.
Крім цього, ОСОБА_7 , 13.12.2017 року близько 13 годині 00 хвилин, перебував біля будинку №61 по вул. Шевченка у м. Стрий Львівської області, де між ним та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_7 , побачив як ОСОБА_11 витягнула з кишені штанів мобільний телефон марки «Nokia 1600», в цей час у нього виник умисел на заволодіння чужим майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, повторно, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, з корисливих спонукань, ОСОБА_7 ривком руки відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_11 вказаний мобільний телефон, вартістю 300 гривень, в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора «Vodafone» вартістю 10 гривень. В подальшому, ОСОБА_7 , з викраденим майном втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 , матеріальної шкоди на загальну суму 310 грн..
Даний вирок в апеляційному порядку оскаржила захисник та процесуальний прокурор.
Прокурор у апеляційній скарзі не оспорюючи вину, кваліфікацію дій обвинуваченого, фактичні обставини кримінального провадження, просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки і один місяць позбавлення волі; за ч.2 ст.389 КК України на один рік обмеження волі; за ст.395 КК України на три місяці арешту. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді чотири роки і один місяць позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і за попереднім вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2016 року з урахуванням вимог ст.72 КК України - із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді чотири роки один місяць сім днів позбавлення волі.
У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор зазначає те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, передбаченої ч.2 ст.186 КК України, які не мають самостійної санкції, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Захисник ОСОБА_9 у апеляційній скарзі не оспорюючи вину, кваліфікацію дій обвинуваченого, фактичні обставини кримінального провадження, просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 більш м`яке остаточне покарання у вигляді чотирьох років семи днів позбавлення волі.

У мотивах на підтримання апеляційних вимог захисник вказує на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, потерпілі претензій до обвинуваченого не мають, а тому обвинувачений заслуговує на мінімальне покарання за ч.2 ст.186 КК України, та відповідно на зменшення міри остаточного покарання.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі, та заперечив апеляцій скаргу захисника.

Обвинувачений та його захисник підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили апеляційну скаргу прокурора.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувальних актів.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор та захисник в своїх апеляційних скаргах не оспорюють вину, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , фактичні обставини кримінального провадження.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті), які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
З резолютивної частини вироку суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України, які не мають самостійної санкції.
Як наслідок суд апеляційної інстанції повністю погоджується з доводами апеляційної скарги захисника та часткового погоджується із апеляційними вимогами прокурора, оскільки такі є обґрунтованими, а тому вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання слід змінити, тим самим привести його у відповідність до вимог закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, потерпілі претензій до обвинуваченого не мають, а тому обвинувачений заслуговує на мінімальне покарання за ч.2 ст.186 КК України, та відповідно на зменшення міри остаточного покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 408, 409, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задоволити, апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.389 КК України на один рік обмеження волі;

за ст.395 КК України на три місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і за попереднім вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2016 року з урахуванням вимог ст.72 КК України - із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді чотири роки сім днів позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: