Справа №583/4365/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/115/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 8 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , раніше судиму,

підозрювану у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

захисника ? ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове судове рішення, яким клопотання слідчого задовольнити, обравши ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Слідчим суддею не в повній мірі взято були до уваги характеризуючи дані підозрюваної, яка не навчається, за місцем реєстрації фактично з 2020 року не проживає та під час перевірки дотримання покладених на неї обов`язків була відсутня за місцем проживання. Крім того, відносно підозрюваної наявний вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2020 року, яким її було засуджено за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Неповнолітня ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 3 вересня 2019 року о 22 год. 15 хв., діючи повторно, перебуваючи у торгівельному залі магазину ТОВ «АТБ Маркет», що розташований за адресом: вул. Армійська, буд. № 1, м. Охтирка, Сумської області здійснила таємне викрадення продуктів харчування на загальну суму 404 грн 00 коп.

Крім того, 30 вересня 2019 року о 08 год. 00 хв. підозрювана ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні кінотеатру «Прем?єра», що розташований на 4 поверсі ТЦ «Славна» по вул. Незалежності, 31, м. Охтирка, Сумської області, діючи повторно, здійснила таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 260 грн.

Також, ОСОБА_7 незаконно придбала, зберігала з метою збуту, а потім 6 лютого 2020 року о 14 год. 40 хв. й збула особливо небезпечний наркотичний засіб - «канабіс» масою 2,326 г ОСОБА_12 за 150 грн.

30 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000667 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та 3 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 307 КК України, і 7 лютого 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 307 КК України.

6 лютого 2020 року ОСОБА_7 була затримана у порядку ст. 208 КПК України.

Слідчий вважає, що є достатні підстави для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки підозра є обґрунтованою, а ділова репутація ОСОБА_7 , яка не навчається, за місцем реєстрації не проживає та 21 січня 2020 року за вироком Охтирським міськрайонним судом Сумської області була засуджена за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, підтверджує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 8 лютого 2020 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_10 та підозрюваної ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Слідчий суддя, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи щодо підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зазначив, що саме такий вид запобіжного заходу здатен запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку останньої.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

При цьому, суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в тому числі й у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Стаття 6 частина 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов?язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв?язками та усіма видами зв?язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Як вбачається з матеріалів провадження слідчий суддя досліджував не лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а й дієвість конкретного запобіжного заходу для дотриманні підозрюваною процесуальних обов`язків, при цьому, слідчим суддею акцент робився саме на необхідність застосування такого запобіжного заходу який би створював баланс між процесуальними обов`язками підозрюваної та дієвістю самого кримінального провадження, з урахуванням віку останньої та умов життя, виховання.

За вищевказаних обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з урахуванням вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, до підозрюваної можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні слідчого, оскільки прокурор при розгляді даного клопотання хоч і довів наявність обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 вказаної статті, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність двох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не довів обставин, передбачених п. 3 ч. 1 вказаної статті, тобто недостатність застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки клопотання слідчого в цій частині містить лише загальні посилання на неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, без відповідного обґрунтування чому інші запобіжні заходи, крім тримання під варто, не можуть бути застосовані.

Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на що в тому числі посилається в апеляційній скарзі прокурор, як на підставу для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак, не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Що стосується порушення підозрюваною покладених на неї обов`язків, зокрема, відсутності за місцем, яке їй заборонив цілодобово залишати слідчий суддя (а. к. п. 122), то вказані обставини були перевірені судом апеляційної інстанції.

Так, в суді апеляційної інстанції були допитані як підозрювана так і її мати, які пояснили, що 10 лютого 2020 року вони були присутні за місцем проживання, однак ніхто не приходив до їх будинку.

Крім того, в судовому засіданні прокурор підтвердив, що крім вказаного випадку, підозрювана знаходилась постійно за місцем свого проживання, та даних про порушення обмежень немає.

Таким чином, на думку колегії суддів, долучені прокурором до апеляційної скарги матеріали та пояснення отримані від підозрюваної, її матері та прокурора не дають підстав для однозначного висновку про наявність в діях ОСОБА_7 факту порушення покладених на неї процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на неї певних обов`язків.

За таких обставин, висновок слідчого судді є законним і обґрунтованим, і підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Керуючись ст. ст. 376, 178, 181, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 8 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4