ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6486/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/230/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 11-кп/817/230/20 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.06.2020 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.06.2020 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до 31 липня 2020 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 на домашній арешт.

Вказує на те, що прокурор у суді не довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до її підзахисного іншого більш мякого запобіжного заходу.

Посилається на відсутність матеріальної шкоди у вказаному кримінальному правопорушенні.

На підвердження вищенаведених доводів посилається на практику ЄСПЛ, зокрема, рішення:

Єлоєв проти України, у якому суд наголошує, що практика тримання обвинувачених під вартою без конкретного юридичного підґрунтя або за відсутності чітких норм, які б регулювали такі питання, в результаті може призвести до позбавлення осіб свободи протягом необмеженого часу без відповідного дозволу суду і, відповідно, є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, які червоною ниткою проходять через Конвенцію і принцип верховенства права

у рішенні Чопенко проти України суд поворно наголосив, що саме національні органи, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення національного законодавства. Проте Суд повинен перевірити, чи спосіб, в який тлумачиться та застосовується національне законодавство, породжує наслідки, що відповідають принципам Конвенції, як вони тлумачаться у світлі практики ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, відомості про яке внесено Тернопільським ВП ГУНП в Тернопільській області до ЄРДР за №0000888 від 06 квітня 2020 року та кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, відомості про вчинене кримінальне правопорушення внсеено Тернопільським ВП ГУНП в Тернопільській області до ЄРДР за №0001851 від 19.06.19 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України..

Згідно обвинувального акту 06.04.2020 року приблизно о 12.15 год, у ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні супермаркету Сільпо, що розташований у м.Тернопіль, вул.15 Квітня 5в, виник злочинний умисел направлений на викрадення продуктів харчування, однак виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки з викраденим майном був затриманий працівниками охорони після проходження касового апарату.

Крім цього, 19.06.2019 року приблизно о 22.00 год ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, перебуваючи неподалік будинку №25 по вул.Малишка у м.Тернополі, заволодів мобільним телефоном Самсунг j5 ІМЕІ НОМЕР_1 , сім НОМЕР_2 , належним ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на суму 2287 грн 50 коп.

Задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_7 суд визнав доведеною обгрунтованість його підозри у вчиненні вказаних злочинів, продовження існування ризику переховування обвинуваченого від органів досудового слідства та суду з огляду на тяжкість злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання винним, перебування на розгляді у суді ще одного обвинувального акт щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити й інше кримінальне правопорушення, врахувавши обставини, передбачені ст.178 КПК України та неможливість завершення розгляду вказаного провадження до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу прийшов до вірного висновку про те, що інший більш мякий запобіжний захід не зможе запобігти настанню існуючого ризику , з яким погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до її підзахисного іншого більш мякого запобіжного заходу з огляду на вищенавдене не знайшли свого пдітвердження під час перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

З урахуванням вищенаведного, колегія суддів вважає, що ухвала суду щодо ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу ухвалу Тернопільського міьскрайонного суду Тернопільської області від 01.06.2020 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді