Справа № 184/2078/19
Номер провадження 1-кп/184/53/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження №0000577 від 03.08.2018 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олександрія Кіровоградської області, громадянин України, українець, освіта середня- спеціальна, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має; не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місця реєстрації не має, раніше судимий:
-24.07.2013 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 160 годин громадських робіт;
-03.12.3013 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72. ч.2 ст.185 КК України до 1 року 19 днів обмеження волі;
- 24.01.2014 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.70, ч.1 ст.72, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.389 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України частково приєднати не відбутий строк 3 місяці за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.12.2013. До відбуття - 3 роки 3 місці позбавлення волі. На підставі ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 невідбутий строк - 3 роки 3 дні позбавлення волі скоротити на , тобто на 1 рік 6 місяців 1 день. Звільнився 21.10.2015 по відбуттю строку покарання.
-15.01.2019 к/п №000003 направлено до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з обвинувальним актом. К/п закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.
-31.07.2019 к/п №000428 направлено до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з обвинувальним актом за ч.2 ст.185 КК України. На даний час кримінальне провадження не розглянуто.
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілий - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену в установленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив новий корисливий злочин. Так, 23.07.2019 ОСОБА_3 близько 10 години 00 хвилин знаходився в гостях у свого батька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 , де під скатертиною на столі, побачив кредитну картку Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), яка, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 1, 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему та держателя спеціального платіжного засобу для отримання доступу до рахунку. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення зазначеного офіційного документу, з метою заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на рахунку банківської картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого офіційного документа ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно заволодів кредитною карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого заволодіння грошових коштів шляхом їх зняття з кредитної картки. Після чого, ОСОБА_3 з викраденим офіційним документом з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 23.07.2019 ОСОБА_3 близько 10 години 00 хвилин знаходився в гостях у свого батька ОСОБА_5 , де у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 , де під скатертиною на столі побачив кредитну картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_5 , поряд з якою знаходився лист паперу на якому був написаний пін-код від вказаної картки. В цей же день та час, знаходячись там же у ОСОБА_3 виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, належних ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з належної йому кредитної картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно заволодів кредитною карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого заволодіння грошових коштів шляхом їх зняття з кредитної картки. В той же день о 10 годині 16 хвилин ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з кредитної картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_5 , переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань підійшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», котрий розташований в магазині «Продукти» за адресою по вул. Київська, 15 в м. Покров Дніпропетровської області та вставив у вказаний банкомат раніше викрадену картку для доступу до банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . Після чого, ОСОБА_3 , використовуючи пін-код викраденої банківської картки, шляхом проведення операції зняття грошових коштів з рахунку, викрав грошові кошти потерпілого ОСОБА_5 в сумі 7500 гривень, за зняття яких нараховано комісію 300 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши останньому матеріальний збиток на суму 7800 гривень.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.357 та ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що він заволодів кредитною карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , з метою подальшого заволодіння грошовими коштами шляхом їх зняття з кредитної картки. У подальшому 23.07.2019р. він зняв усі наявні на даній кредитній карті грошові кошти за які придбав у власність мопед. У вчинених злочинах щиро розкаявся та вказав, що більше такого не повториться. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та у викраденні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих спонукань.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Відповідно до ст.67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на «Д» обліку у лікарів не перебуває, є особою працездатного віку, проте офіційно не працевлаштований, однак працює на тимчасових роботах, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, у тому числі вчинених відносно ОСОБА_5 , матеріальну шкоду, завдану потерпілому не відшкодував та жодних дій щодо її відшкодування не вживав, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді арешту та ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на наведене, зважаючи на визнання обвинуваченим заявленого цивільного позову у повному обсязі та враховуючи, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає до задоволення в повному обсязі.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явлених обвинуваченнях за ч.2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді арешту строком на 3 місяці;

- за ч.1 ст.357 КК України - у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70, ч.3 ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді трьох місяців арешту та штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного приведення до виконання.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 7800 (сім тисяч вісімсот ) гривень.
Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1