Справа № 445/7/20
Провадження № 1-кп/445/59/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 01.08.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Черемошня Золочівського району Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше засудженої вироком Золочівського районного суду Львівської області від 22.08.2018 року за ч.1 ст. 164 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи матір`ю п`яти неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якими з якими проживає у селі Білий Камінь Золочівського району Львівської області. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України ОСОБА_4 зобов`язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" - виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних можливостей, а також поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.
Однак, ОСОБА_4 , в період з червня 2018 року до грудня 2019 року, діючи умисно, ігноруючи неодноразові попередження представників органу місцевого самоврядування, громадян, працівників поліції, притягнення її до адміністративної відповідальності, повторно, будучи раніше судимою за злочин, передбачений ч.1 ст. 164 КК України, в порушення вищевказаних норм Сімейного Кодексу України, і ЗУ "Про охорону дитинства", з мотивів байдужості до розвитку своїх дітей, злісно, тобто систематично і впродовж тривалого часу, ухилялась від утримання своїх п`яти малолітніх дітей, що перебували на її утриманні. Зокрема, ОСОБА_4 , не забезпечувала своїх дітей необхідним одягом та їжею, не забезпечила належні санітарно-гігієнічні умови проживання, не піклувалася про них, не створювала належних умов для розвитку їх природних можливостей, в тому числі щодо навчання, а отримані з червня 2018 року до липня 2019 року кошти державної соціальної допомоги у сумі 25640 гривень, які витрачала для власних потреб.
При цьому, малолітні діти: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 поставлені на диспансерний облік у дитячого психіатра КНП "Золочівська ЦРЛ" з діагнозом F.88 - розлади психологічного розвитку.
Такі дії обвинуваченої кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на її утриманні, вчинене раніше судимою за злочин, передбачений ч.1 ст. 164 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе в інкримінованому йому правопорушенні визнала повністю.
Законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд даного кримінального провадження у його відсутності, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Таким чином, суд вважає доведеним факт злісного ухилення ОСОБА_4 від утримання її неповнолітніх дітей, що перебувають на її утриманні, а тому дії обвинуваченої кваліфіковано органом досудового розслідування вірно.
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, обставину, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання- вчинення злочину щодо малолітніх дітей, а також дітей, що страждають психічним розладом, вчинення злочину щодо осіб, з якими обвинувачена перебуває у сімейних відносинах, особу обвинуваченої, яка негативно характеризується за місцем проживання, однак на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, суд приходить до висновку про їй покарання в межах санкції ч.2 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільного позову в даному кримінальному провадженні не було заявлено.
Керуючись ч.2 ст.164 КК України, ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, та призначити їй покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1