УХВАЛА

16 квітня 2020 року
м. Київ

справа № 286/4433/18
провадження № 51-1827 ск 20

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 8 листопада 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 3 березня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
У силу ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції (далі Суд) не уповноважений ревізувати повноту розгляду справи, перевіряти оспорювані рішення на предмет невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні касаційної процедури виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчих інстанцій. Відповідно до положень ст. 438 КПК, Суд вправі змінити або скасувати оскаржені рішення у випадку допущення істотних порушень норм права.
За змістом поданої скарги, у ній захисник стверджує про недоведеність винуватості ОСОБА_5 . Однак при цьому всупереч законодавчим приписам не зазначає, у чому полягає незаконність вироку та яких істотних порушень в аспекті статей 84, 94, 370, 374, 412 КПК було допущено місцевим судом при ухваленні вказаного рішення.
Крім того, не погоджуючись із оцінкою доказів захисник посилається на неповноту досудового розслідування та розгляду справи судами нижчих інстанцій, що в силу статей 433, 438 зазначеного Кодексу не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Водночас скаржник не наводить доводів на обґрунтування недодержання апеляційним судом процесуальних норм і у зв`язку з цим безумовної необхідності скасування оспорюваної ухвали на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 52, 54, 404, 405, 407, 412, 419 вказаного Кодексу в їх взаємозв`язку.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 8 листопада 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 3 березня 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3