Справа 688/3937/18
№ 1-кп/688/26/19
Ухвала
іменем України

12 грудня 2019 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі колегії суддів :

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка Хмельницької області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, не судимого в порядку ст. 89 КК України,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2018 року, близько 21-ої години, ОСОБА_8 та потепілий ОСОБА_6 , які перебували у дружніх відносинах між собою, разом зі своїми товаришами розпивали спиртні напої за столом поблизу продуктового магазину, що по вул. Шевченка в с. Рилівка Шепетівського району Хмельницької області, в ході чого між обвинуваченим та потерпілим виникли неприязні відносини та спір з приводу можливості вдарити один одного пляшкою по голові. На виконання спору ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_6 склянною пляшкою по голові, від чого пляшка не розбилась. У відповідь ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 удар склянною пляшкою, розбивши як пляшку так і голову останньому. Після цього ОСОБА_6 зняв свою футболку, дав для ОСОБА_8 , щоб прикласти до рани. ОСОБА_8 вмився і пішов до свого гужового воза. З метою вибачитись та примиритися ОСОБА_6 підійшов до воза, на якому сидів ОСОБА_8 , подав останньому руку для примирення. Пожавши один одному руки, ОСОБА_6 розвернувся від воза, зробив крок в напрямку руху до столу, за яким перед цим розпивали спиртні напої. В цей час ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сидячи на возі, взявши з воза в руки сокиру, умисно наніс її робочою частиною удар в ліву задню частину шиї потерпілого ОСОБА_6 , який був повернутий до ОСОБА_8 спиною та відходив від воза, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді рани м`яких тканин задньої поверхні лівої половини шиї без ушкодження великих кровоносних судин, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Після цього ОСОБА_8 покинув місце події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав частково, визнаючи факт умисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, заперечуючи намір на позбавлення життя останнього, показав, що 5 серпня 2018 року, після вживання з братом спиртних напоїв в с. Вересна, поїхали в с. Рилівка до магазину, де перебував потерпілий з друзями, з якими разом розпивали спиртне. Сидячи з столом виникла розмова про розбиття пляшок на голові, в ході якої потерпілий сказав, що він ( ОСОБА_8 ) його (потерпілого) не вдарить пляшкою по голові. В цей час він взяв пляшку і вдарив потерпілого по лобі. У відповідь потерпілий взяв пляшку, якою розбив йому лоба, при цьому пляшка також розбилась. Потерпілий дав йому свою футболку. Після цього випили з потерпілим «мирову» і він пішов до воза, щоб їхати додому. До його воза підійшов потерпілий вибачитись і вони пожали один одному руки. Коли потерпілий розвернувся і став йти, він взяв з воза сокиру щоб передати потерпілому, оскільки це була його сокира, але замахнувшись, сокира вислизнула з руки, оскільки рука була слизькою від крові, і полетіла. Як сталось, що сокира опинилась на шиї потерпілого, не знає. Після цього зліз з воза, забрав сокиру і покалав у віз. Йому нічого не заважало нанести удари сокирою потерпілому, коли піднімав сокиру, а потерпілий лежав на землі, для цього були час і можливість. Хотів надати допомогу потерпілому, і надав би таку, якби хлопці та тітка не стали кричати втікай. Після цього від`їхав, та став повертатись до потерпілого, але тітка сказала тікати, щоб хлопці не побили, тому поїхав додому. Наміру і причин позбавляти життя потерпілого не мав. З потерпілим як до цього конфлікту, та і по даний час товаришують, потерпілий живе навпроти його тещі, їх діти спільно граються, повністю відшкодував шкоду потерпілому.

Незважаючи на показання обвинуваченого, його вина у скоєнні злочину за встановлених судом обставин об`єктивно стверджується сукупністю доказів, досліджених під час судового слідства, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що ввечері 5 серпня 2018 року разом з товаришами біля магазину в с. Рилівка випивали пиво. Коли вже були випившими, до них приєднався ОСОБА_8 зі своєю компанією і разом приблизно 30 хвилин розпивали горілку та пиво. В ході цього, приблизно о 21-ій годині, між ним та ОСОБА_8 виник спір, під час якого сказав ОСОБА_8 , що той не вдарить його пляшкою. Однак ОСОБА_8 взяв пляшку з-під пива і вдарив нею його в лобну ділянку голови. Після цього, взявши зі столу пляшку з-під пива, вдарив нею ОСОБА_8 по голові, від чого розбив пляшку та голову. Далі зняв свою футболку і дав ОСОБА_8 , щоб приклав до рани. ОСОБА_8 вмився і пішов до свого воза, закриваючи рану футболкою. Щоб вибачитись підійшов до воза, який стояв метрів за 8 від столу, де пожали один одному руки, запитав ОСОБА_8 коли поверне сокиру, яку він дав йому 1-2 місяці тому, на що останній сказав, що поверне, після чого розвернувся йти від воза, зробив один крок в напрямку до столу, і відчув удар в область шиї ззаду з лівого боку, коли ОСОБА_8 сидів на возі. Від чого удар не зрозумів, впав на землю, свідомість не втрачав. ОСОБА_8 від`їхав від місця нанесення удару метрів 10, зліз з воза і йшов до нього, але сокири в нього не бачив. Його підняли товариші ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після чого хлопці почали тягатися між собою. Хлопці сказали, що рана від удару сокирою. З моменту нанесення удару пляшкою по голові ОСОБА_8 до моменту нанесення останнім йому удару сокирою ОСОБА_8 йому погроз не висловлював, нічого не казав. Через хвилин 40 приїхала машина швидкої допомоги і забрала в лікарню. Претензій до обвинуваченого не має, останній ще під час досудового слідства відшкодував йому шкоду. Як до конфлікту так і тепер відносини з ОСОБА_8 нормальні. ОСОБА_8 не мав наміру позбавити його життя;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що 5 серпня 2018 року під час розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 був спір з приводу чи вдарить останній пляшкою по голові потерпілого, в ході чого ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_6 пляшкою по голові, а у відповідь потерпілий вдарив пляшкою по голові обвинуваченого, розбивши йому голову та пляшку. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_6 щось між собою розмовляли. Далі ОСОБА_8 пішов і сів на віз, а ОСОБА_6 пішов до нього. Перебуваючи біля магазину, повернувся і побачив як за 8-9 метрів від нього, біля місця де стояв віз лежить ОСОБА_6 . Воза з конем і обвинуваченого не було. Коли ОСОБА_10 підняв потерпілого, підійшов до них, побачив в ОСОБА_6 кров, останній був при свідомості, мовчав. Моменту коли обвинувачений вдарив сокирою потерпілого не бачив. Потерпілий і обвинувачений були у дружніх відносинах і тепер перебувають у нормальних відносинах. Під час слідчого експерименту, який був наступного після події дня об 11-ій год., почував себе погано;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , яка показала, що приблизно о 21-ій годині 5 серпня 2018 року біля магазину побачила, що стоїть ОСОБА_6 і в нього з голови тече кров. На місці події були нетверезі ОСОБА_13 в ОСОБА_14 , які сварились між собою, поруч були ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Двоє хлопців стали втікати до підводи. Потерпілого забрала швидка допомога;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , яка показала, що 5 серпня 2018 року приблизно о 21-ій годині їй зателефонувала ОСОБА_18 і повідомила про бійку. Приїхавши на місце події побачила сина без футболки, в крові. Зі слів присутніх дізналась, що хлопці розпивали спиртне і ОСОБА_8 вдарив сина по голові, а син у відповідь вдарив ОСОБА_8 , потім останній вдарив сина сокирою по голові. Обвинуваченого на місці не було. Сина забрала швидка допомога;

-показаннями свідка ОСОБА_19 , яка є рідною сестрою обвинуваченого, яка показала, що 5 серпня 2018 року приблизно о 22-ій годині побачила ОСОБА_8 з перемотаною головою, він періодично втрачав свідомість, йому дома допомогу надавала ОСОБА_20 , після чого доставили у лікарню. Її брат та ОСОБА_6 дружили декілька років;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , які аналогіні показанням свідка ОСОБА_19 ;

-показаннями свідка ОСОБА_22 , який показав, що як хірург Шепетівської ЦРЛ ввечері 5 серпня 2018 року оперував потерпілого, оскільки в області шиї біля хребта була рана в межах 5 см. довжиною, 3 см. шириною і до 4см. глибиною, яка кровила, яку зашили і поставили дренаж;

-показаннями свідка ОСОБА_23 , яка показала, що приблизно о 21-00 - 21-30год. в серпні 2018 року бачила як біля магазина ОСОБА_8 бив пляшкою по голові ОСОБА_6 , а після цього останній бив пляшкою по голові ОСОБА_8 , в якого від удару з голови пішла кров. Як завдав удару сокирою ОСОБА_8 для ОСОБА_6 не бачила. Далі бачила коня з возом, почула крик «Втікай» і ОСОБА_8 конем від`їхав, після чого повертався з сокирою. На її запитання, що ти робиш?, ОСОБА_8 сказав йти звідси, після чого повернувся до коней і поїхав. Чи були погрози від ОСОБА_8 до ОСОБА_6 не пам`ятає;

-показаннями свідка ОСОБА_24 , який показав, що 5 серпня 2018 року біля магазину в с. Рилівка, коли він був біля столу, за столом ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вдарили один одного пляшкою по голові, при цьому останній розбив ОСОБА_8 голову від чого пішла кров. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_6 помирились, випивали, погроз з боку ОСОБА_8 не було. Як ОСОБА_8 і ОСОБА_6 йшли до воза не бачив. Потім побачив як на землі лежав ОСОБА_6 , в якого була рана на шиї. ОСОБА_8 вже не було і останній до ОСОБА_6 більше не підходив. Як вдарили потепілого не бачив, як і не бачив сокири. В той день вжив багато алкоголю, пив пиво, горілку. Під час слідчого експерименту показував так, як перед цим показув на слідчому експерименті свідок ОСОБА_11 , оскільки він був присутнім при цьому і слідчий сказав, показувати, як показував ОСОБА_11 ;

-даними протоколу огляду місця події від 05.08.2018 року з фото таблицями до нього, згідно якого оглянуто прилеглу до магазину «Продукти», що по вул. Шевченка в с. Рилівка територію. На відстані 10-ти метрів від входу в магазин розташований дерев`яний стіл з лавками з обох сторін, на якому лежать шматки скла від розбитої пляшки. На відстані 11-ти метрів від лавки в напрямку дороги на грунтовому покритті наявна неправильної форми пляма бурого кольору зовні схожа на кров. Навскіс вліво в напрямку проїзної дороги на відстані близько 5-ти метрів на грунтовому покритті дороги виявлено пляму речовини бурого кольору неправильної форми. Вказані плями частково з грунтом вилучені з місця події;

-даними протоколу огляду місця події від 06.08.2018 року з фото таблицями до нього, згідно якого при огляді території домоволодіння по АДРЕСА_1 , біля ванни, яка знаходиться на території вказаного домоволодіння, виявлено та вилучено шорти чорного кольору та гумові капці чорного кольору;

-даними заяви ОСОБА_25 від 14 серпня 2018 року, за змістом якої він посить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , який 05.08.2018 року в с. Рилівка наніс йому тілесні ушкодження шляхом удару сокирою в шию;

-висновком судово-медичної експертизи №801 від 01.10.2018 року, згідно якої ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рани м`яких тканин задньої поверхні лівої половини шиї без ушкодження великих кровоносних судин, яка могла утворитися від одноразової дії гострого краю твердого предмету, не виключено, рубаючої кромки (леза) полотна сокири, за механізмом «удар-розсічення-розсування країв», і відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я. Вказане тілесне ушкодженя може мати давність утворення в межах 1-го 2-х місяців до моменту обстеження потерпілого 19.09.2018 року. Відомі медичні дані та результати слідчого експерименту не дають можливості категорично встановити хід подій під час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Ознаки та властивості поранення шиї свідчать про відсутність небезпеки цього тілесного ушкодження для його життя в момент заподіяння;

-висновком експерта №317 від 22.10.2018 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системо АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системо АВ0. На фрагментах сухого грунту, доставлених на дослідження, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні яких виявлені антигени А та Н. Отже дана кров може походити від особи, в крові якої знаходяться ці антигени, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 . Виключити домішки крові в цих об`єктах від підозрюваного ОСОБА_8 , в крові якого знаходиться основний антиген Н, не являється можливим;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відео зйомки від 06.08.2018 року, з відтвореним в судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії, згідно якого на місці події свідок ОСОБА_11 показав, де у вечірній час 05.08.2018 року, біля магазину «Продукти» в с. Рилівка, сиділи за столом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які перед чим шуткували, як останній вдарив пляшкою в голову ОСОБА_25 , від чого пляшка не розбилась. Після цього ОСОБА_6 вдарив пляшкою ОСОБА_8 , пляшка розбилась. ОСОБА_8 встав, його товариші відвели від столу та вмили, після чого ОСОБА_8 і ОСОБА_6 заспокоїлись і розмовляли за столом. Коли всі мали розходитись ОСОБА_8 і ОСОБА_6 знову почали сваритися, ОСОБА_8 сам пішов до свого воза, заліз на віз і сів на лавку. ОСОБА_6 підійшов до воза і протягнув для ОСОБА_8 руку для рукостискання в знак примирення, але останній руки не подав, після чого ОСОБА_6 розвернувся до воза спиною, щоб йти до столу. ОСОБА_8 , сидячи на возі, дістав з-під лавки сокиру та наніс нею удар ззаду в лівий бік шиї ОСОБА_25 , від чого останній впав на землю, а ОСОБА_8 на возі поїхав з місця події;

-аналогічними даними протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відео зйомки від 06.08.2018 року за участю свідка ОСОБА_24 , з відтвореним в судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії;

-висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи №621 від 17.10.2018 року, згідно якого ОСОБА_26 на час вчинення інкримінованого йому злочину та на даний час будь-якою душевною хворобою, психічним розладом не страждав і не страждає, міг усвідомлювати і усвідомлює значення своїх дій, міг та може керувати ними. Під час вчинення злочину в стані фізіологічного афекту чи іншому подібному емоційному стані, як підстави сильного душевного хвилювання, не знаходився, його психоемоційних стан змінився ще до виникнення конфлікту під дією вжитого алкоголю. ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, не схильний до фантазування, перекручування фактів об`єктивної дійсності та може вірно їх сприймати.

Таким чином з аналізу досліджених судом доказів встановлено, що під час виниклого на ґрунті неприязних відносин конфлікту із-за розбиття ОСОБА_25 пляшкою голови для ОСОБА_8 , останній заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, шляхом нанесення удару сокирою в область шиї.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, оскільки він свій злочинний намір, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_6 , не зміг довести до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як потерпілого з місця події було госпіталізовано до Шепетівської центральної районної лікарні, де йому своєчасно надано необхідну кваліфіковану медичну допомогу.

Суд знаходить, що скоєння інкримінованого органом досудового розслідування обвинуваченому злочину не знайшло свого підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Згідно ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

З роз`яснень, що дані в п. 4 постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» (далі Постанова №2 від 07.02.2003р.) слідує, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Отже, якщо винна особа діяла з непрямим умислом, вона не може нести відповідальність за замах на вбивство. Не може бути кваліфікований злочин як замах на вбивство у випадку, коли винна особа діє з неконкретним умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так я настання смерті. Відповідальність в таких випадках настає лише за наслідками, які фактично настали.

Питання про наявність в діях особи умислу на вбивство, як роз`яснено в п. 22 Постанови №2 від 07.02.2003р., слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень чи інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31.01.2013 року у справі №5-32кс12,згідно якої замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчинити замаху на їх досягнення.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного суду від 30.08.2019 року у справі №140/548/17, від 15.08.2019 року у справі №610/3116/17.

Обґрунтовуючи обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України орган досудового розслідування в обвинувальному акті посилається, що злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_6 виник в ОСОБА_8 із-за обурення поведінкою потерпілого, який підійшов до сидячого на возі ОСОБА_8 з бажанням примиритися з останнім. Тому ОСОБА_8 взяв із воза сокиру і з метою позбавити життя ОСОБА_6 , який розвернувшись до нього спиною, відходив від воза, наніс йому один цілеспрямований удар гострою рублячою частиною сокири в ліву задню частину шиї потерпілого, заподіявши легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Свій злочинний намір на заподіяння смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_8 не зміг довести до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілого було госпіталізовано до лікарні, де надано необхідну кваліфіковану медичну допомогу.

В ході судового розгляду справи не встановлено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження прямого умислу ОСОБА_8 , спрямованого на спричинення смерті ОСОБА_6 .

Судом встановлено та підтверджено показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , потерпілого, обвинуваченого, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 як до подій, що мали місце між ними 5 серпня 2018 року були, так і є на теперішній час дружні стосунки, потерпілий є сусідом тещі обвинуваченого, їхні діти разом проводять час, граються. Після спору щодо можливості нанесення один одному ударів пляшкою по голові, нанесення таких ударів, обвинувачений з потерпілим примирились, спокійно розмовляли. ОСОБА_6 після розбиття пляшкою голови ОСОБА_8 надав йому допомогу, зняв та передав власну футболку для зупинення кровотечі. Після того як ОСОБА_8 пішов і сів на віз, ОСОБА_25 підійшов до воза з метою примирення, де вони один одному пожали руки, про що обоє ствердили в судовому засіданні. Після того, як потерпілий розвернувся спиною до обвинуваченого і ступив крок від воза, обвинувачений, сидячи на возі, вдарив сокирою ззаду у шию потерпілого, від чого останній впав, а сокира випала з рук обвинуваченого і впала на землю. Щоб забрати сокиру обвинувачений зліз з воза, підняв сокиру, поклав на віз і від`їхав з місця події метрів десять. Вказане дає підстави суду прийти до висновку, що в даній ситуації, якби обвинувачений ставив мету позбавлення життя потерпілого, то він мав реальну можливість довести свій намір до завершення нанести ще удари сокирою потерпілому, вчинити інші дії для досягнення такої мети, оскільки цьому ніхто не перешкоджав. Тому показання обвинуваченого про відсутність умислу на спричинення смерті потерпілому суд визнає правдивими, в зв`язку з їх відповідністю фактичним обставинам. При цьому судом не встановлено, що ОСОБА_8 за весь час перебування з ОСОБА_25 5 серпня 2018 року до моменту нанесення удару сокирою та під час нанесення удару висловлював на адресу потерпілого погрози вбивством чи будь-які інші погрози. Потерпілий у своїй заяві про вчинення злочину просив притягнути ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за нанесення йому тілесних ушкоджень шляхом удару сокирою в шию, а не за замах на вбивство.

За наведених обставин дії ОСОБА_8 суд знаходить перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України із закінченого замаху на вбивство, тобто закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті інші людині, на ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Потерпілий від час розгляду справи подав до суду клопотання, підтримане в ході судових дебатів, про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , оскільки вважає, що дії останнього за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України досудовим слідством кваліфіковано помилково, а обвинувачений фактично скоїв відносно нього злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, який є злочином приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

В силу ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, в тому числі ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені в тому числі пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження. Вказаною нормою чітко визначено вид судового рішення, яке суд постановляє у разі закриття кримінального провадження, яким є ухвала. Саме такий висновок міститься у п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к.

За вказаних обставин, в зв`язку з наявністю підстав, передбачених п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження слід закрити шляхом постановлення ухвали.

Керуючись ст.ст. 284, 369-372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрити в зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Речові докази: два змиви на марлевий тампон із плям утворених речовиною бурого кольору, два пластикові одноразові стакани, пусту пляшку з-під напою «Кока-Кола», які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити; належні ОСОБА_8 чоловічі шорти із слідами плям утворених речовиною бурого кольору, резинові тапки, чоловічий світер сірого кольору із поперечними вставками спереду синього кольору на замку блискавці, на поверхнях правого та лівого рукавів якого виявлені плями утворені засохлою речовиною бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_8 ; DVD диск с.н. НОМЕР_1 із відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_24 від 06.08.2018, DVD диск с.н. РАРА 29RL20204137 із відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 06.08.2018, DVD диск с.н. РАРА 26РН02191728 із відеозаписом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 06.08.2018 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3