Справа № 127/32/20
Провадження №11-кп/801/490/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2020, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення,

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) період з 29.12.2016 по 30.01.2017, коли він перебував в слідчому ізоляторі після набуття вироком законної сили.
Захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду, задовольнити клопотання її підзахисного про зарахування йому строку попереднього ув`язнення. Апелянт переконана, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не підтверджуються доказами. Зазначає, що незважаючи на те, що вирок щодо ОСОБА_8 набув законної сили 29.12.2016, останній був поміщений до місця відбування покарання лише 30.01.2017 в порушення вимог кримінально-виконавчого кодексу, який встановлює строки направлення засуджених для відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вказав, що рішення суду законне та обґрунтоване, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, викладеної в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 №838-VIII, який набрав чинності 24.12.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 27.09.2015 було затримано в рамках досудового розслідування умисного вбивства громадян, що підтверджується протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.09.2015.
Згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.07.2016 ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 11 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.09.2015 по 26.07.2016 включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 29.12.2016 вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.07.2016 щодо ОСОБА_8 , залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі за період з 27.09.2015 до 29.12.2016 включно.
Тобто ОСОБА_8 у відповідності до ч. 5 ст.72 КК України по кримінальному провадженню, в межах якого до нього застосовувалось попереднє ув`язнення та за вироком якого він відбуває покарання, строк попереднього ув`язнення зараховано в строк відбування покарання.
Вимога засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому строку перебування в умовах слідчого ізолятора після набрання вироком законної сили та до переведення його до установи для відбування покарання є безпідставною.
Висновки суду першої інстанції, що період перебування ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі м. Хмельницький з 29.12.2016 по 30.01.2017 не відноситься до строків попереднього ув`язнення в розумінні Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки вищезгаданий період часу розпочав перетікати вже після набрання вироком Хиельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.07.2016 щодо ОСОБА_8 законної сили, тобто після 29.12.2016, апеляційний суд вважає обґрунтованими.
Доводи наведені захисником не спростовують висновків суду та не є підставою для зарахування строку перебування засудженого в умовах СІЗО до строк покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015).
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судового рішення, у провадженні не встановлено.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та вважає прийняте судом рішення законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2020, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді