Номер провадження: 11-сс/813/806/20
Номер справи місцевого суду: 523/4083/20 1-кс/523/1200/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах Одеського національного медичного університету на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2020 року у кримінальному провадженні №0000074 від 19.12.2019 року, -

встановив:
оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені №0000074 від 19.12.2019 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та накладено арешт на майно вилучене 23.03.2020 року в ході проведення обшуку в ректораті Одеського національного медичного університету (далі ОНМедУ) за адресою: м. Одеса, пров. Валіховський, 2.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що існують підстави вважати, що вилучене майно є доказом злочину, може зберігати відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а метою накладання арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може призвести до втрати можливості встановлення фактів та обставин кримінального правопорушення під час досудового розслідування.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОНМедУ подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись при цьому на те, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся за відсутністю власника майна, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Адвокат вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена всупереч положенням процесуального законодавства, оскільки слідчим суддею не оцінено достатньою мірою розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не взято до уваги те, що із клопотання та доданих матеріалів не можливо чітко встановити, що вилучені під час обшуку документи дійсно є речовими доказами, а звертає увагу на те, що в даному кримінальному проваджені нікому із співробітників ОНМедУ не було повідомлено про підозру.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується клопотання представника власника майна про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлене таке.

У відповідності до положень ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику власника майна, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно матеріалів судового провадження оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена без виклику представників ОНМедУ. За твердженням апелянта про існування оскаржуваного рішення представник власника майна дізнався 22.04.2020 року, а 24.04.2020 року була подана апеляційна скарга.

Враховуючи встановлені судом обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що з урахуванням положень ч.3 ст.395 КПК України, строк на апеляційне оскарження представником власника майна пропущений не був, а тому поновлення не потребує.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів судової справи Слідчим відділом Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000074 від 19.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

23.03.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.03.2020 року, в ході проведення обшуку у приміщені ректорату ОНМедУ за адресою: м. Одеса, пров. Валіховський, 2, виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких зазначений у протоколі обшуку.
25.03.2020 року прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням, про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку. Клопотання прокурора мотивоване тим, що підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань слугувала інформація про привласнення посадовими особами ОНМедУ державного майна в особливо великих розмірах, а вилучені під час обшуку документи є доказами протиправної діяльності. Прокурор стверджує, що не вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту вилученого майна може призвести до його спотворення, зіпсування, знищення, відчуження, що унеможливить встановлення важливих фактів та обставин кримінального провадження.

Апеляційним судом встановлено, що клопотання прокурора та обставини на які посилається останній, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно фактично відповідає вимогам ст.171 КПК України та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, пославшись на вимоги ст.170 КПК України, задовольнив клопотання та наклав арешт на майно, вилучене під час обшуку, зазначивши про те, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України. Слідчий суддя послався на те, що до моменту з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні вилучене майно повинно бути арештовано, з метою недопущення його знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що вилучені під час обшуку документи відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК України, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.5 ст.191 КК України, це майно може бути речовими доказами, оскільки воно стосуються господарської діяльності навчального закладу та використання бюджетних коштів, що має відношення до предмету доказування в даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апелянта про незаконність рішення слідчого судді про накладення арешту з посиланням на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що арештоване майно дійсно є речовим доказом, оскільки це спростовується постановою прокурора від 24.03.2020 року про визнання речовими доказами у тому числі майна, яке вилучене під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 . Перелік вилучених документів вказує на те, що вони можуть стосуватися обставин можливого привласнення державного майна посадовими особами навчального закладу, що є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні. За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора та рішенням слідчого судді щодо існування ризику спотворення, знищення або втрати цього майна.
Апеляційний суд звертає увагу представника власника майна, що питання про доцільність подальшого арешту на вилучене майно буде перевірено на стадії досудового розслідування на протязі нетривалого часу, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а ОНМедУ, як володілець цього майна або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України, у разі якщо відомості, які містяться у вилучених документах не відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, або ці документи не використовувались для вчинення кримінального правопорушення.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності на вилучене під час обшуку майно завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, апеляційним судом також не встановлено та апелянтом не доведено.

У відповідності до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах Одеського національного медичного університету залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2020 року про накладення арешту на майно, вилучене 23.03.2020 року під час проведення обшуку в ректораті Одеського національного медичного університету за адресою: м. Одеса, пров. Валіховський, 2, у кримінальному проваджені №0000074 від 19.12.2019 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4