Справа № 367/4389/19
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

членів колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002096 від 27 жовтня 2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Золоте Луганської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, восени 2018 року, точний час не встановлено, невстановлена особа (матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження) у невстановленому місці запропонувала раніше знайомому ОСОБА_6 вчинити умисне вбивство на замовлення, ОСОБА_10 , 1962 року народження, шляхом підпалу його автомобіля, в той момент, коли потерпілий буде перебувати в середині, а у випадку спроби його втечі, нанести ножові поранення у життєво важливі органи. За підготовку та виконання вказаного злочину невстановлена особа (матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження) пообіцяла ОСОБА_6 невстановлену суму грошових коштів, на що ОСОБА_6 дав свою згоду.

Для виконання вказаного злочину ОСОБА_6 залучив раніше знайомого ОСОБА_7 , якому розповів про те, що невстановлена особа (матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження) запропонувала йому вчинити умисне вбивство ОСОБА_10 за невстановлену суму грошових коштів та те, що він на вказану пропозицію погодився. Крім цього, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 вчинити вказаний злочин спільно з ним та пообіцяв передати частину суми грошових коштів, які йому пообіцяла передати невстановлена особа (матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження), на що ОСОБА_7 дав свою згоду.

З метою реалізації злочинного наміру ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , попередньо домовилися про спільне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене на замовлення, а саме ОСОБА_10 , 1962 року народження, шляхом підпалу автомобіля в якому буде перебувати останній та подальшого нанесення ножових поранень у життєво важливі органи.

Згідно розподілених ролей та спільно узгодженого плану ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повинні були зупинити автомобіль «Лендровер Діскавері Спорт» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_10 , шляхом розбиття лівого та правого передніх бокових вікон за допомогою скляних ємностей з горючою рідиною, яку в подальшому підпалити, а у випадку спроби втечі потерпілого, ОСОБА_6 повинен був нанести йому ножові поранення у життєво важливі органи, а ОСОБА_7 перебувати поряд, з метою подолання можливого спротиву потерпілого та забезпечення втечі з місця події за допомогою транспортного засобу після завершення злочину.

З метою реалізації вказаного злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпочали підготовку до його вчинення, а саме: придбали паливно-мастильні рідини, які попередньо змішали у консистенції, яка сприятиме швидкому загорянню, обрали найбільш сприятливе місце для реалізації свого прямого злочинного умислу та прослідкували за потерпілим.

Так, 26 жовтня 2018 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 діючи спільно з ОСОБА_7 перебували за адресою: АДРЕСА_4 , де очікували появи ОСОБА_10 . Після цього, в момент, коли ОСОБА_10 вийшов з приміщення офісного центру, сів за кермо автомобіля «Лендровер Діскавері Спорт» д.н.з. НОМЕР_1 та розпочав рух, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, маючи прямий умисел направлений на позбавлення життя потерпілого, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті ОСОБА_10 ОСОБА_7 утримуючи в руках заздалегідь заготовлену скляну ємність з паливно-мастильною рідиною кинув її у праве переднє бокове вікно автомобіля, в свою чергу ОСОБА_6 утримуючи в руках заздалегідь заготовлену скляну ємність з паливно-мастильною рідиною кинув її у ліве переднє бокове вікно автомобіля, де перебував ОСОБА_10 , та розбили скло. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спробували підпалити паливно-мастильну рідину в середині автомобіля, яка не зайнялася, а ОСОБА_10 залишив салон автомобіля та почав тікати.

Продовжуючи реалізацію спільного, попередньо узгодженого, з невстановленою особою (матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження) та ОСОБА_7 злочинного умислу, ОСОБА_6 почав переслідувати потерпілого ОСОБА_10 та наздогнавши його, з метою злочинного наміру умисно наніс йому два удари ножем в область грудей зліва та шиї зліва, тобто у життєво важливі органі людини, тим самим відповідно до висновку експерта № 33/Е від 11.02.2019 завдав тілесні ушкодження у вигляді:

-проникаючого поранення грудної клітки зліва з наявністю гемоторакс, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння;

-колото-різаної рани середньої третини шиї зліва, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після цього, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли у невідомому напрямку.

За ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 11 січня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 березня 2019 року.

За ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 07 березня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 квітня 2019 року.

За ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 10 квітня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 червня 2019 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 06 червня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 серпня 2019 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 24 липня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 вересня 2019 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 листопада 2019 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 06 листопада 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 січня 2020 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 24 грудня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2020 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.

Вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_8 , який заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, вважаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою необґрунтованим та безпідставним, обвинуваченого ОСОБА_6 , який також вважав клопотання прокурора необґрунтованим, представника потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав клопотання прокурора, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при застосуванні та продовженні дії обраного запобіжного заходу.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, свідчать про наявність ризиків, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою в межах двох місяців.

Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 18 квітня 2020 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_11

Судді ОСОБА_12

ОСОБА_13