ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/715/19 Номер провадження 11-кп/814/440/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 122 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002057 за апеляційною скаргою законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 25 листопада 2019 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, останній раз:
- 26.07.2018 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі,
засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначено за даним вироком, більш суворим, призначеного за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.07.2018, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Зараховано в строк покарання частину покарання, що відбута, за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.07.2018, з 10.01.2019 по 24.11.2019.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 завдану майнову шкоду в розмірі 5798,83 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про речові докази.
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин:

17.11.2017 приблизно о 18 годині, ОСОБА_9 , перебуваючи на сходовій клітці 4-го поверху під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_10 , умисно, наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину щелепи ОСОБА_10 , від якого останній впав на бетонну підлогу сходової клітки 4-го поверху. Після цього ОСОБА_9 кулаками обох рук хаотично почав наносити удари по обличчю та голові ОСОБА_10 , нанісши не менше 4-х ударів. В результаті злочинних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку з крововиливом під м`яку мозкову оболонку мозочка; рани потиличної ділянки волосистої частини голови (на момент об`єктивного огляду лінійної форми рубець); рани верхньої губи справа (на момент об`єктивного розгляду рубець); перелому кісток носа зі зміщенням; гематоми навколо правого та лівого ока, з крововиливом в коньюктиву правого і лівого ока; численних масивних зливних між собою гематом обличчя (на момент об`єктивного огляду у вигляді пігментації шкури обличчя).
В апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову скасувати та відмовити потерпілому ОСОБА_10 у задоволенні цивільного позову.

Свої вимоги законний представник обвинуваченого мотивує тим, що протягом лікування з 17.11.2017 по 12.12.2017 потерпілий придбавав, крім препаратів для лікування основного захворювання, також ліки та препарати, що, на думку представника потерпілого, не мають відношення до лікування травми. Інші ліки були придбані після 12.12.2017 та позивачем не надано документів на підтвердження необхідності придбання цих ліків, а також зазначив, що деякі чеки виписані на невідомих осіб.

Окрім цього зазначив, що на час ухвалення вироку його син досяг 17 років та відповідно до законодавства може самостійно відшкодовувати матеріальну і моральну шкоду, завдану ним.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення законного представника обвинуваченого в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме за спричинення умисного середньої тяжкості ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за який його засуджено, а також призначене судом покарання учасниками не оспорюється та колегією суддів не переглядається.

Оскаржуючи вирок в частині цивільного позову, законний представник неповнолітнього обвинуваченого зазначив, що його син досяг 17 років і може самостійно нести матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином.

Відповідно до вимог ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.
У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.
Враховуючи вказане, а також показання обвинуваченого про те, що він не має свого майна чи коштів, на даний час не працює і не отримує дохід, у зв`язку з чим не має можливості самостійно відшкодувати завдану шкоду, висновок суду першої інстанції про стягнення завданої неповнолітнім шкоди з його батька, є правильним.
Доводи законного представника неповнолітнього обвинуваченого про те, що сума матеріальної шкоди не підтверджується доказами є безпідставними.
Частиною 5 статті 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди має містити докази на підтвердження заявлених сум спричиненої шкоди.
З матеріалів провадження вбачається, що сума майнової шкоди, яка полягає у витратах на лікарські засоби та препарати на суму 5798,83 грн підтверджується наданими потерпілим чеками та квитанціями, що правильно встановив суд першої інстанції.
Твердження законного представника неповнолітнього обвинуваченого, що потерпілий завершив лікування 12.12.2017, а тому вважає придбання ліків після вказаної дати безпідставним, не відповідає дійсності. Відповідно до виписки КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» вбачається, що після курсу стаціонарного лікування ОСОБА_10 рекомендовано амбулаторне лікування у невропатолога та продовжувати вживали призначені ліки.
При цьому законний представник неповнолітнього обвинуваченого не конкретизує, які саме ліки він вважає придбаними потерпілим безпідставно.
Також колегія суддів звертає увагу, що в судовому засіданні суду першої інстанції законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 визнав позов в частині майнової шкоди в сумі 5798,83 грн. і саме ця сума стягнута судом на користь потерпілого.
Щодо доводів законного представник неповнолітнього обвинуваченого про невизнання цивільного позову в частині моральної шкоди слід зазначити таке.
Відповідно до вимог ст. 23 ч. 2, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню, якщо шкода заподіяна знівеченням або ушкодженням здоров`я. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала внаслідок знівечення або пошкодження здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненому злочині, суд першої інстанції, задовольнив частково позовні вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди і стягнув із законного представника неповнолітнього обвинуваченого завдану злочинними діями моральну шкоду, розмір якої визначив у сумі 15000 грн.
При цьому, судом було враховано характер злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого.
Колегія суддів, обговорюючи доводи щодо стягнення моральної шкоди у розмірі визначеному судом, враховує тривалість лікування потерпілого, ступінь вини обвинуваченого, те, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 переніс фізичний біль, протягом 3-х місяців йому рекомендовано обмеження фізичних навантажень, перебування в умовах різких температур, що вказує на вимушені зміни у його життєвих і виробничих стосунках.
З огляду на викладене вище колегія суддів погоджується з висновками суду щодо розміру стягнутої моральної шкоди, який було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого, конкретних обставин справи.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни вироку суду в частині цивільного позову, а тому апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 25 листопада 2019 року щодо ОСОБА_9 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4