Єдиний унікальний номер № 279/5987/18
Провадження № 1-кп/0285/499/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2020 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 279/5987/18 00001767 від 1.11.2018 року) по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінград, РФ, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 12.05.2005 року Миколаївським районним судом за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 21.02.2019 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, проживаючого: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 30.10.2018 року близько 21 години, він через вхідні незамкнені двері, проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де із застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , яке виразилось в тому, що ОСОБА_7 несподівано для потерпілої ОСОБА_8 , схопив мотузку для прищіпок, погрожуючи фізичною розправою, накинув на шию останньої, після чого повалив її на підлогу коридору та використовуючи свою фізичну перевагу, долаючи опір потерпілої, яка намагалась відштовхнути його, почав здушувати потерпілу ОСОБА_8 , однак остання захищаючись нанесла удар ногою по тілу ОСОБА_7 , після чого останній перестав здушувати та заволодів майном потерпілої ОСОБА_8 , а саме мобільним телефоном марки «РІХUShit», вартістю 1000 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 40 гривень, та з місця події зник.

У результаті злочинних дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді смугастого садна по передньо-боковій поверхні шиї справа з переходом на задню поверхню на рівні середньої треті; подібного садна по передній, боковій і задній поверхні шиї зліва на рівні середньої треті; подібного садна по передньо-боковій поверхні верхньої треті шиї зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 605 від 23.11.2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та заволодів майном ОСОБА_8 на загальну суму 1040 гривень.

Умисні дії, ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаними із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаними із проникненням у житло.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, не визнав. Пояснив, що з 2013 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з потерпілою ОСОБА_8 , у період спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Потерпіла офіційно не працювала, обвинувачений ОСОБА_7 працював на різних роботах та утримував сім`ю, здійснював ремонт квартири АДРЕСА_3 , у якому проживала потерпіла та спільні діти, купував сантехніку. Обвинувачений ОСОБА_7 домовився з потерпілою ОСОБА_8 що буде проживати окремо за іншою адресою у родичів. ОСОБА_7 , вирішив навідати своїх дітей та придбати для сім`ї продукти харчування, з цією метою, а також з метою отримання від ОСОБА_8 списку продуктів, які необхідно придбати у магазині, 30.10.2018 року близько 21 години, ОСОБА_7 увійшов через вхідні незамкнені двері до квартири АДРЕСА_3 . Потерпіла ОСОБА_8 попросила ОСОБА_7 покинути житло, оскільки в оселю має завітати сусід ОСОБА_11 , у зв`язку з чим між обвинуваченим та потерпілою виникла сварка під час якої обвинувачений ОСОБА_7 схопив мотузку для прищіпок, накинув на шию потерпілої, повалив її на підлогу коридору та почав здушувати потерпілу ОСОБА_8 , однак остання захищаючись нанесла удар ногою по тілу ОСОБА_7 , після чого останній перестав здушувати. Після цього, ОСОБА_7 забрав належний на праві власності потерпілій ОСОБА_8 мобільним телефоном марки «РІХUShit», в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , вийшов з оселі з метою відшукання у меню телефону контактного номера телефону сусіда ОСОБА_11 , та покинув місце вчинення злочину, залишивши телефон у себе. Умислу забрати у ОСОБА_12 телефон у обвинуваченого завчасно не було, такий умисел у нього виник спонтанно, після виникнення сварки.

Потерпіла ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.57).

Письмовими доказами вчинення обвинуваченим злочину є:
Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань зі змісту якого слідує, що повідомлення про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за заявою потерпілої за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 187 КК України; особою, яку повідомлено про підозру зазначено ОСОБА_7 ; надходження повідомлення по факту надання медичної допомоги потерпілій ОСОБА_8 - здавлення шиї, садно шийної ділянки підтверджується рапортом уповноваженої особи Коростенського ВП, який зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №11796 від 31.10.2018 року.

Довідкою з травматологічного пункту Коростенської ЦМЛ № 7134 від 31.10.2018 року зафіксовано звернення ОСОБА_8 і надання їй медичної допомоги, встановлено діагноз: здавлення шиї, садно шийної ділянки.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.10.2018 року зі змісту якого слідує, що потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що 30.10.2018 року близько 21 години, ОСОБА_7 , через незамкнені вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , проник у квартиру, де із застосуванням фізичного насильства, здійснив напад на неї, заподіявши тілесні ушкодження, та заволодів її майном - мобільним телефоном.

Згідно із протоколом огляду місця події від 31.10.2018 року та доданих до нього фото таблиць, оглянуто місце події - приміщення квартири АДРЕСА_3 , під час якого зафіксовано загальну обстановку місця вчиненого злочину, розташування речей, а також в ході огляду ОСОБА_8 вказала на тілесні ушкодження наявні на шиї та продемонструвала на місці, де її душили та знаходилась мотузка, якою її здушував ОСОБА_7 .

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_8 являється співвласником квартири АДРЕСА_3 та зареєстрована за вказаною адресою.

З даних протоколу затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 1.11.2018 року з фото таблицею до нього слідує, що ОСОБА_7 був затриманий 31.10.2018 року о 22 годині 00 хвилин в порядку ст. 208 КПК України, як підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, клопотань, заяв та зауважень з приводу свого затримання не заявляв. Під час особистого обшуку у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено - мобільний телефон марки «РІХUShit».

Огляд вилученого мобільного телефону зафіксовано в протоколі огляду предметів від 01.11.2018 року. Виявлені та вилучені речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Ухвалою суду від 01.11.2018 року на вилучений телефон накладено арешт.

Згідно розписки ОСОБА_8 прийняла на зберігання від старшого слідчого СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_13 мобільний телефон марки «РІХUShit».

Згідно акта судово-медичного дослідження № 576 від 09.11.2018 року та висновку судово-медичної експертизи № 605 від 23.11.2018 року встановлено наявність у ОСОБА_8 тілесного ушкодження у вигляді смугастого садна по передньо-боковій поверхні шиї справа з переходом на задню поверхню на рівні середньої треті; подібного садна по передній, боковій і задній поверхні шиї зліва на рівні середньої треті; подібного садна по передньо-боковій поверхні верхньої треті шиї зліва. Дані ушкодження спричинені дією тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін і при обставинах, викладених обстежуваною; відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Не виключений механізм утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_14 від тупого твердого предмету, яким могла бути і мотузка для сушіння білизни.

Під час проведення слідчого експерименту 20.12.2018 року потерпіла ОСОБА_14 демонструвала, яким чином до неї було застосовано насильство та дала показання про те, що 30.10.2018 року близько 8 години вечора вона пішла на вулицю вішати білизну. В цей час нікого поруч не бачила. Повертаючись додому, за нею у квартиру забіг колишній її співмешканець ОСОБА_7 вона сказала, щоб він покинув її житло та більше до неї не повертався. Коли вона відвернулась, в цей час, ОСОБА_7 схопив мотузку для білизни, повалив її на підлогу та почав здушувати. Захищаючись, вона вдарила співмешканця ногою і відштовхнула від себе. Діти почали плакати, старша дитина вибігла на вулицю та почала кричати. ОСОБА_7 злякався, що прийдуть сусіди, схопив її мобільний телефон, ключі і втік. Після цього вона викликала поліцію. У неї були тілесні ушкодження - синці та борозна від здушування на шиї. До ОСОБА_7 вона не телефонувала, приходити не просила, та його присутність для неї була несподіваною.

Вказаний відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілої було переглянуто в судовому засіданні.

В судовому засіданні також переглянуто відеозапис слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_7 від 20.12.2018 року, під час якого ОСОБА_7 у присутності захисника та понятих розповів про обставини вчинення злочину, відтворив послідовність дій при його вчинені, механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, заволодіння її майном. Підтвердив те, що суд зобов`язав його утримуватись від спілкування з потерпілою, не відвідувати місце її проживання та те, що потерпіла до себе його не запрошувала, до неї він прийшов за власною волею. Як свідчить відеозапис слідчої дії, показання ОСОБА_7 давав вільно, вони були послідовними, відповідав на запитання та уточнював місце знаходження певних речей і учасників події, тілесних ушкоджень не мав, зауважень, клопотань та заперечень не заявляв.

Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.

Аналізуючи вищезазначені докази з точки зору їх належності допустимості та достовірності суд дійшов до наступного.
Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Вирішуючи питання на предмет допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, відповідно до положень ч. 1 ст. 89 КПК України, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності та зміст висунутого обвинувачення, за результатами судового розгляду, керуючись вимогами ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 20.12.2018 року, та перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 187 КК України (розбій, поєднаний з проникненням у житло) на ч. 2 ст. 186 КК України (грабіж), оскільки це не призведе до погіршення становища обвинуваченого. До такого висновку суд дійшов з наступних підстав.
Так, розбій - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозою застосування такого насильства (ч. 1 ст. 187 КК України).
Частиною 3 ст. 187 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення розбою, поєднаного з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Частиною 1 ст. 186 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

Небезпечне для життя та здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, тощо. (п. 9 Постанова Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2010 року). До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості тощо.
За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Отже, у разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт - право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкту дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку - розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність, раптовість, небезпечність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб.

Як вбачається з обвинувального акта (який є предметом судового розгляду і лише в межах якого суд має право здійснювати розгляд), при формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_7 прокурор (слідчий) виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, та їх зміст зводиться до того, що обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, проник до квартири ОСОБА_8 , де із застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, заволодів майном останньої.

Однак, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у обвинуваченого умислу на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном шляхом проникнення у житло.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сторона обвинувачення в повному обсязі не перевірила обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема мети прибуття обвинуваченого у житло потерпілої, не надала належної оцінки показам останнього про те, що він прибув у вказане житло з метою узгодження з потерпілою списку продуктів, які обвинувачений мав намір придбати для дітей.

Аналізуючи вищезазначені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вони є допустимими, достатніми та переконливими доказами для визнання винуватості ОСОБА_7 у тому, що він, 30.10.2018 року близько 21 години, перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_3 , під час сварки, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_8 , а саме мобільним телефоном марки «РІХUShit», вартістю 1000 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 40 гривень, та покинув місце події.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за що передбачено кримінальну відповідальність згідно ч. 1 ст. 186 КК України.

При цьому, суд не вбачає правових підстав для перекваліфікації злочину згідно з ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки ОСОБА_7 наніс потерпілій легкі тілесні ушкодження шляхом придушення за шию, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2010 року є небезпечним для життя та здоров`я насильством.

Невизнання ОСОБА_7 своєї вини спростовуються встановленими обставинами справи та дослідженими доказами, а також наданими суду показами обвинуваченого, з яких вбачається, що обвинувачений під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_8 відкрито заволодів майном останньої.

Також про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, свідчать його дії після відкритого заволодіння телефоном, який він потерпілій в добровільному порядку не повернув, та який було вилучено працівниками поліції в ході розслідування кримінального провадження.

При обранні покарання ОСОБА_7 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, дані про його особу, який не працює, раніше судимий (відбуває покарання за попереднім вироком).

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, та вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 не можливо без ізоляції від суспільства. Вид та розмір покарання обирається в межах санкції частини статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, у виді позбавлення волі, оскільки вчинено тяжкий злочин, який посягає не лише на правовідносини власності, а й на життя та здоров`я особи, розкаяння у вчиненому не проявив, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

ОСОБА_7 вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2019 року, визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у виді трьох років позбавленням волі.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочини до ухвалення відносно нього вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2019 року, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, суд шляхом часткового складання покарань призначеного за цим вироком приєднує покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2019 року, та остаточно призначає ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років і одного місяця позбавлення волі.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 1.11.2018 року на майно (речові докази) у кримінальному провадженні необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавленням волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2019 року шляхом часткового складання призначених покарань та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років і одного місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання - 31.10.2018 року.
Накладений арешт на мобільний телефон марки «РІХUShit» скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3