Справа №463/3288/20
Провадження №1-кс/463/1945/20
У Х В А Л А

25 травня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 27.03.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000040 від 08.02.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 27.03.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000040 від 08.02.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 27.03.2020 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000040 від 08.02.2019 року, у зв`язку з відсутністю у діях прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та начальником СВ Козівського відділення поліції Бережанського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Дану постанову ним отримано у поштовому відділенні 09.04.2020 року. Зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки слідчим не було проведено усіх необхідних слідчих дій для встановлення істини у справі, а саме: не досліджено наведені факти вчинення злочину посадовими особами при видачі по фіктивних матеріалах посвідчення учасника бойових дій ОУН-УПА; не встановлено досудовим розслідуванням фіктивної реєстрації громадянина під чужим номером в архіві братства ОУН-УПА в м.Тернопіль; не перевірені наведені факти брехні у матеріалах справи, що є ствердження у статті на замовлення в газеті «Вільне слово» № 40 (7256) від 11.10.2013 року; не допитано рідну сестру ОСОБА_7 ОСОБА_8 ; досудове розслідування проводилось однобічно, допит проводився тільки з ОСОБА_7 , а інші учасники кримінального злочину залишились поза увагою слідства; не перевірені наведені факти, які викладені у заяві про кримінальне правопорушення від 09.01.2019 року. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, постанова про закриття кримінального провадження прийнята без належної оцінки усіх доказів, а тому така підлягає скасуванню. Крім цього, просить зобов`язати орган досудового розслідування видати йому пам`ятку про права потерпілого.
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, з підстав наведених вище, просить скаргу задовольнити, скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та зобов`язати слідчого видати йому пам`ятку про права потерпілого.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000040 від 08.02.2019 року, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.01.2019 року, зобов`язано службових осіб прокуратури Тернопільської області, в порядку ст.214 КПК України вжити заходів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, на підставі заяви ОСОБА_3 від 09.01.2019 року.
Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 27.03.2020 року, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 08.02.2019 року, закрито у зв`язку із відсутністю у діях прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та начальником СВ Козівського відділення поліції Бережанського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.
Частина 1 ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування було допитано в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; отримано інформацію про хід досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000129 від 27.06.2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України; надано доручення про проведення слідчих дій у порядку ст.ст.40, 41 КПК України щодо допиту в якості свідка ОСОБА_3 .

24 квітня 2019 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000040 від 08.02.2019 року, яка скасована ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 06.09.2019 року.

04 жовтня 2019 року слідчим винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

В подальшому, 17.12.2019 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000040 від 08.02.2019 року, яка скасована ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 24.02.2020 року.

Слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування після скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 17.12.2019 року, слідчим жодних слідчих та процесуальних дій не було вчинено. Разом з тим, слідчим не взято до уваги вимоги ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 24.02.2020 року, на підставі якої була скасована попередня постанова слідчого про закриття кримінального провадження. Таким чином, органом досудового розслідування не проаналізовано у відповідності до законодавства наведені скаржником обставини щодо вчинення кримінального правопорушення, які зазначені у заяві про кримінальне правопорушення від 09.01.2019 року, повно та об`єктивно не досліджено в сукупності всі зібрані докази, а винесено постанову про закриття кримінального провадження без з`ясування в повному обсязі усіх обставин справи.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_3 в цій частині слід задовольнити та скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 27.03.2020 року про закриття кримінального провадження.

В ході проведення досудового розслідування слід допитати усіх свідків (осіб), яким відомі обставини справи, дати їм належну правову оцінку, врахувати вимоги ухвали слідчого судді від 24.02.2020 року, на підставі якої була скасована попередня постанова про закриття кримінального провадження, дослідити інші докази у справі, а також провести інші дії, в яких виникне необхідність у ході проведення досудового розслідування.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
У поданій скарзі скаржник просить зобов`язати слідчого видати йому пам`ятку потерпілого відповідно до вимог КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого від 04.10.2019 року, відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000040 від 08.02.2019 року. Дана постанова скаржником не оскаржувалася до слідчого судді.
Виносячи оскаржувану постанову про відмову у визнанні потерпілим, слідчим надано оцінку обставинам, зазначених у заяві ОСОБА_3 , внаслідок чого у задоволенні клопотання про визнання потерпілим відмовлено.
Під час розгляду скарги слідчим суддею не встановлено фактів, які б свідчили про те, що неправомірними на думку скаржника діями слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 , йому завдано як і моральної, так і матеріальної шкоди. Слідчим правомірно було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вимоги скарги про зобов`язання слідчого видати ОСОБА_3 пам`ятку потерпілого є безпідставними, а тому, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.22, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 27.03.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000040 від 08.02.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України скасувати.

У задоволенні вимог скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання слідчого видати пам`ятку потерпілого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1