Справа № 372/2859/19
Провадження № 1-кп-61/20
В И Р О К
іменем України

27 лютого 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000163 від 05.03.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, маючого повну випщу освіту, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
4 березня 2019 року, близько о 19 год. 51 хв., ОСОБА_6 керуючи технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки «OPEL», модель «ZAFIRA-А», реєстраційний номер Республіки Литви НОМЕР_1 , рухався на спуск по автодорозі, вулиці Київській, в місті Обухів, Київської області від мікрорайону «Піщана» в напрямку до села Таценки, Обухівського району, Київської області. Проїжджаючи відрізок вказаної автодороги, навпроти будинку № 123, зазначеної вулиці, в порушення вимог пунктів 1.5., 2.3. б)., д)., 12.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), відповідно до яких: п. 1.5. ПДР України - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п. 2.3. ПДР України «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б), «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», д). «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п. 12.1. ПДР України - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; проявив неуважність, не стежив за дорожніми умовами, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на їх зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, під час руху відволікся від керування автомобілем, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян, унаслідок чого не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу та втратив контроль над його рухом, що призвело до зміни напрямку руху автомобіля, в результаті чого пересік суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., чим порушив вимоги розділу 34 пункт 1.1. (вузька суцільна лінія), відповідно до якого: розділ 34 п. 1.1. ПІДР України (вузька суцільна лінія) - «поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорозі; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей»; виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем марки «Ravon», модель «R4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався на підйом, в зустрічному напрямку, від міста Києва в напрямку до мікрорайону «Піщана», в місті Обухів. Після чого автомобіль марки «Ravon», модель «R4» будучи не керований, допустив зіткнення з автобусом марки «Стрий-Авто», модель А-07563, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , що рухався праворуч, біля краю проїзної частини, в попутному з ним напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «Ravon», модель «R4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому правої променевої кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому основи проксимальної фаланги 5-го пальця зі зміщенням уламків. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних при ДТП яка мала місце 04.03.2019 року і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вище вказаною ДТП. Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5., 2.3.б)., д)., 12.1. та розділу 34 пункту 1.1. (вузька суцільна лінія) - Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, та показав, що він відволікся від керування автомобілем, оскільки нахилився за мобільним телефон і виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем потерпілого. Після ДТП допомоги потерпілому не надавав. Цивільний позов потерпілого про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди визнає частково. Заперечив щодо міри покарання яку просили призначити потерпілий та його представник у виді арешту або обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами, та просив врахувати що злочин вчинений ним з необережності.

Потерпілий в судовому засіданні цивільний позов підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити, та суду показав, що 04.03.2019 року повертався додому на автомобілі і коли піднімався від повороту на верх побачив автомобіль обвинуваченого, який їхав на нього. Він почав сигналити, але зіткнення уникнути не вдалося. При ДТП він отримав тілесні ушкодження у виді перелому руки та пальця. В добровільному порядку обвинувачений йому шкоду не відшкодував, вибачень не просив, надати будь-яку допомогу не пропонував. В судовому засіданні потерпілий просив суд призначити максимальне покарання за даний злочин, оскільки обвинувачений не розкаявся, шкоди йому не відшкодував.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , цивільний позов підтримав та просив його задовольнити і призначити покарання у виді арешту або обмеження волі без застосування звільнення від покарання, оскільки жодної пом`якшуючої обставини покарання немає, шкода не відшкодована, каяття відсутнє, вибачень та допомоги зі сторони обвинуваченого не було.

Покази ОСОБА_6 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази долучені до цивільного позову, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 , вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Пом`якшуючих та обтяжуючих згідно ст.ст. 66, 67 КК України, обставин покарання суд в діях обвинуваченого не вбачає.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, тому суд враховуючи поведінку обвинуваченого в суді, яка не свідчить про те, що він виявив щире каяття, та думку потерпілого і його представника які просили призначити максимальне покарання за вчинення даного злочину, та що обвинувачений не відшкодував потерпілому шкоду, не просив у нього вибачень, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та грубим порушенням обвинуваченим ПДР України, крім того він не має офіційного місця роботи характер якої був би пов`язаний з необхідністю керуванням транспортними засобами.

Вирішуючи заявлений у справі цивільний позов, суд, виходячи з вимог ст.ст. 127 - 129 КК України, з`ясувавши доводи потерпілого та прокурора, приходить до наступних висновків.

Внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачеві було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно нього. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступеню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода на користь ОСОБА_4 в розмірі 15 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілим ОСОБА_4 фактичних витрат на лікування, які підтверджені відповідними доказами, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 поніс витрати на лікування в сумі 484 грн. 37 коп., а також витрати на ремонт автомобіля в сумі 128 578 грн. 93 коп., витрати на зберігання та перевезення автомобіля на суму 3950 грн.00 коп., що підтверджено наданими потерпілим доказами (чеками, товарними чеками, рахунком-фактурою, актом прийому передачі виконаних робіт), та жодним чином не спростовані обвинуваченим.

Зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 133 013,30 грн., моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., а всього стягнути 148 013,30 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі диски долучені до матеріалів кримінального провадження залишити при справі; транспортний засіб, автомобіль марки «OPEL», модель «ZAFIRA-A», реєстраційний номер Республіки Литви НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, повернути власнику; транспортний засіб, автомобіль марки «Ravon», модель «R4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому; транспортний засіб, автобус марки «Стрий-Авто», модель А-07563, реєстраційний номер НОМЕР_3 , передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити останньому; медичну документацію ОСОБА_4 - 6 плівок радіографічних, медична карта на 12 аркушах, довідка № 1015 з КНП ОРР «Обухівська ЦРЛ», що передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 5 860 грн. 10 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: