Справа № 570/5282/19
номер провадження 1-в/570/20/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ВК № 96 ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. С. Панфилівка, Чернігівського району, Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, інваліда ІІІ гр., раніше неодноразово судимого,

востаннє 17 березня 2009 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України на 13 років 7 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_6 відбуває призначене покарання за вказаним вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2009 року в ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)". У зазначеному клопотанні засуджений ОСОБА_6 вказує про нявність підстав, визначених ст. 81 КК України, для звільнення його умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

В судовому засіданні прокурор та представник установи виконання покарань вважають передчасним висновок про доведення засудженим свого виправлення. Просили відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав та обгрунтувань, наведених у ньому. Просили звільнити його (засудженого) від відбування покарання умовно-достроково. Важають, що засуджений ОСОБА_6 , який на даний час відбув 3/4 частини призначеного покарання, сумлінною працею та поведінкою довів своє виправлення. Застосовані раніше стягнення погашені. Просили не брати до уваги стягнення від 15.11.2019 р., оскільки вважають неправомірним застосовання такого до засудженого ОСОБА_6 . Також, зазначали, що ОСОБА_6 є інваладом ІІІ гр. та має батьків, які хворіють та яким потрібен догляд.

Заслухавши міркування учасників судового розгляду, дослідивши подання та додані документи та матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та, як в данному випадку, після фактичного відбуття засудженим трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Із матеріалів доданих до клопотання встановлено, що початок строку відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , призначеного згідно згаданого вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя - 24.10.2008 року, кінець строку - 05.11.2021 року.

Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі ОСОБА_6 допустив одне порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

В періоди відбування покарання в МОЛ при Львівському слідчому ізоляторі (окремі періоди 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018 років) допустив три порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

В періоди відбування покарання ДУ "Бучанська виправна колонія № 85" (окремі періоди 2010, 2011, 2012, 2014 років) порушень режиму утримання не допускав. Заходи заохочення не застосовувались.

В періоди відбування покарання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі (окремі періоди 2014 - 2015 років) допустив порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

З 18.06.2009 р. ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)". Засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо. Працевлаштований, до роботи не завжди відноситься сумлінно. За час відбування покарання у зазначеній установі ОСОБА_6 допустив десять порушень режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення, крім останнього від 15.11.2019 р., погашені у встановленому законом порядку. Застосовувались заходи заохочення. Батько засудженого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , 1952 р.н., є інвалідом І гр. та потребує постійного стороннього догляду. Засуджений ОСОБА_6 є інівалідом ІІІ гр.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Наявність у засудженого ОСОБА_6 заохочення свідчить не про доведення засудженим свого виправлення, а підтверджують належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання. З часу застосування до засудженого останнього заохочення пройшло більше 6 місяців, що в свою чергу також унеможливлює об`єктивно та в повній мірі визначити успішність процесу виправлення на даний час. Його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання. Кількість та види стягнень, застосованих до засудженого за час відбування покарання вказують про поведінку засудженого протягом інших періодів.

Наведене вказує про помилковість доводів засудженого ОСОБА_6 в його клопотанні про наявність підстав для застосування до нього положень статті 81 КК України про умовно-дострокове звільнення.

Статтею 81 КК України визначено право суду, а не покладається на нього обов`язок, щодо умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд також враховує призначений вироком суду вид та строк покарання, тривалість невідбутого строку покарання.

Із урахуванням встановлених обставин, клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - не підлягає до задоволення.

При прийнятті такого рішення суд враховує також і те, що призначення покарання, як захід примусу застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та полягає в передбаченому законом порядку позбавленні чи обмеженні прав і свобод засудженого. Через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Керуючись ст. 74, 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного згідно вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2009 року.

Копію ухвали направити прокурору, захиснику, засудженому, начальнику ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)".
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення, в порядку ст. 395 КПК.

Суддя ОСОБА_1