ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 653/3788/19 Номер провадження 11-кп/819/257/20 Головуюча в 1 інстанції ОСОБА_1 Категорія: продовження запобіжного заходу Доповідач ОСОБА_2 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: - секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дубровиця Рівненської обл., громадянину України, з середньо освітою, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 14 лютого 2020 року. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, відмовлено.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою вищевказаного суду від 17 грудня 2019 року, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , задоволено, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 14 лютого 2020 року.
Цим же судовим рішенням, відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою йому обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.
Зокрема, апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що він має дружину та на його утриманні перебувають неповнолітні діти.
Також, апелянт зазначає, про необґрунтованість наведених прокурором та зазначених судом ризиків, а докази щодо вчинення ним інкримінованого йому кримінального провопорушення відсутні.
Крім того, з посиланням на норми та практику національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини, апелянт зазначає про незаконність оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні його клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , слідчий суддя цілком слушно виходив із того, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, наслідком якого стала смерть людини, санкція статті за вчинення якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, є особою раніше неодноразово судимою, що вказує на мстивість його злочинних намірів та небажання стати на шлях виправлення, відомості про його офіційне працевлаштування та одруження відсутні, проживає не за місцем реєстрації, не має міцних соціальних зв`язків.
За вказаних обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що
ризики, які мали місце мали місце при обранні запобіжного заходу, до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 під час судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
Не гарантуються на вимогах КПК і доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки, На цій стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі.
Крім того, як вбачається з апеляційної скарги, в ній відсутня незгода апелянта з питань необґрунтованості підозри певними доказами.
Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , які були надані слідчому судді на час розгляду ним клопотання про продовження дії запобіжного заходу, ОСОБА_9 , були досліджені судом та покладені в основу прийнято процесуального рішення. Відомості про офіційне працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_9 , наявність у нього дружини та знаходження на утриманні малолітніх, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надавались.
Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений обвинуваченому з метою забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором під час судового розгляду та наведені в оскаржуваній ухвалі суду з урахуванням даних про особу обвинуваченого, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарги задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2019 року, якою відносно нього продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 лютого 2020 року, а у задоволенні його клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (підписи)
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Секретар судового засідання ОСОБА_10 .
03.02.2020 року