№ 207/895/20
№ 1-кс/207/394/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське клопотання слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення кримінальних правопорушень майнової спрямованості, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

06.04.2020 приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 йшов по провулку Г.Сагайдачного біля буд. № 11 в м. Кам`янське, де вони побачили потерпілого ОСОБА_8 , який проходив повз них та зберігав у лівій кишені своєї куртки мобільний телефон Redmi 5 plus 4 GB RAM 64 GB ROM imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 .

У ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , виник раптовий умисел на відкрите викрадення чужого вищезазначеного мобільного телефону, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій, раптово виниклий, прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння та суспільну небезпечність своїх дій, діючи узгоджено, із прямим умислом, спираючись на підтримку один одного, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_8 ззаду. ОСОБА_7 з метою подолання волі потерпілого до супротиву, схопив ОСОБА_8 ззаду за обидві руки та почав утримувати. В цей час ОСОБА_5 відкрито викрав з лівої кишені куртки належний потерпілому мобільний телефон Redmi 5 plus 4 GB RAM 64 GB ROM imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , вартістю 4000 гривень.

Викравши майно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли та розпорядились викраденим майном потерпілого ОСОБА_8 на власний розсуд, завдавши останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

07.04.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав у повному обсязі та просив клопотання задовольнити. Також суду пояснив, що окрім даного кримінального провадження стосовно підозрюваного ОСОБА_5 порушено кримінальне провадження за ч.2 ст.187 КК України, підозра по зазначеному кримінальному провадженню вже вручена ОСОБА_5 , потерпілі за ч.2 ст.187 КК України також упізнали ОСОБА_5 як особу, яка вчиняла протиправні дії стосовно них.

Дослідивши матеріали клопотання, докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , суд вважає що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки стороною обвинувачення у своєму клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що цілком підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме показаннями потерпілого, протоколом проведення слідчого експерименту, протоколами пред`явлення особи для впізнання та огляду місця події. В судовому засіданні також доведено існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків. Зазначений факт на думку суду, підтверджений матеріалами справи, оскільки ОСОБА_5 ніде не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, вчинив тяжкий злочин, раніше судимий: 01.04.1996 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142 КК України (1960 р.), до позбавлення волі на строк 10 місяців 12 днів, звільнений із залу суду по відбуттю строку покарання; 12.06.1998 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна. 08.12.2004 звільнений з Снегурської ВК Миколаївської області; 14.02.2006 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 353, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 81 КК України 30.05.2008 звільнений з Дніпропетровської ВК № 89 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 21 доба; 14.06.2011 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна, 04.11.2016 звільнений з Синельниківської ВК (№ 94); 05.09.2018 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст.309 КК України штраф 850 гривень; 15.01.2020 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме останній не працює, не має постійного джерела прибутку, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який кримінальним кодексом України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, раніше судимий, продовжує вчиняти інші кримінальні правопорушення, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтись за викликом слідчого, що може призвести до затягування досудового слідства та неможливості його проведення в розумні строки та своєчас ного розгляду справи у суді. Також суд приймає до уваги, що вказаний злочин було вчинено в період іспитового строку.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; вважаю за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрювану такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками, потерпілим.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Відповідно до ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через покорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.04.2020 року, ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, 06.04.2020 року о 13 год. 45 хв.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст.29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , встановити 60 днів, по 04 червня 2020 року включно.

Розмір застави визначити в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками, потерпілим.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчої судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 під розпис.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1