ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1368/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/57/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

з участю підозрюваного ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 задоволено частково відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ленінське Теофіпольського району Хмельницької області, українець, громадянин Україні-: зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 23 березня 2020 року 23 год. 30 хв.

Ухвалою також визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить (дев`ятсот сорок п`ять тисяч дев`ятсот) гривень, яку можна внести до постановлення ухвали про зміну чи скасування запобіжного заходу.

Визначено після внесення застави звільнити ОСОБА_7 з-під варти і з цього часу на нього покласти обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк два місяці до 23 березня 2020 року.

ОСОБА_7 роз`яснено, що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000235 від 11 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309, ч.2 ст.345 КК України, звернувся із клопотанням, яке погоджено з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , яке мотивується наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудових розслідуванням обставин у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин у м. Тернополі особам схильним до їх вживання.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, ОСОБА_7 , діючи умисно посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закон; України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.199; року № 60/95-ВР. Закону України «Про заходи протидії незаконному обіг; наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року № 62/95 ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188, постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно придбав порошкоподібну речовину зеленого кольору, що містить PVP (і-фсніл-2-піроліднн-І-іл-пентан-І-он) та яка згідно Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 (із наступними змінами па доповненнями), відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку надалі незаконно перевіз для зберігання з метою збуту по місцю свого проживання, а саме у приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно, 17 січня 2020 року, близько 15.54 год., з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, перебуваючи в приміщенні супермаркету «Торба», що по вул. Стуса, 1 в м. Тернополі, маючи в наявності незаконно придбану з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 20,8938 грама, що, згідно Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 (із наступними змінами та доповненнями), являється особливо великим розміром, незаконно збув її ОСОБА_10 (анкетні дані змінено), за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_7 , який раніше вчинив злочин, передбачений ст.307 КК України, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці ОСОБА_7 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР. Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року № 62/95 BP, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188. постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, незаконно придбав речовину, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та яка, згідно Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонене Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №і 770 (із наступними змінами та доповненнями) відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку зберігав без мети збуту за місцем свого проживання у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

23 січня 2020 року, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 приміщенні квартири АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) обіг якої заборонено, та яку ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії ті передбачаючи їх наслідки, незаконно зберігав без мети збуту по місцю свого проживання.

24 січня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 ч. 2 ст. 309 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою визначити підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави в сумі 300000 грн..

Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.

Зазначає, що повідомлена підозра є необґрунтованою, підозрюваний не має наміру переховуватися від суду та слідства, впливати на свідків чи вчинити інше правопорушення, а розмір застави є завідомо непомірним.

Вважає, що судом не враховано, що підозрюваний проживає із нареченою, через поганий стан здоров`я тимчасово не працює, його батьки-інваліди, яким потрібно надавати допомогу. Вказує, що інкримінованим ОСОБА_7 правопорушенням матеріальна шкода не завдана, злочин не спрямований проти життя та здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою змінити розмір застави, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

п.4 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, згідно протоколу про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 17.01.2020 року, ОСОБА_7 17.01.2020 року збув ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінено) кристалічно-подібну речовину із відтінком зеленого кольору, яка знаходилася у трьох поліетиленових пакетиках, поміщених у поліетиленовий пакет із застібкою.

Згідно висновку експерта №2/1-49/20 від 21.01.2020 року у трьох поліетиленових пакетах, наданих експерту на дослідження, знаходилася волога порошкоподібна речовина зеленого кольору відповідно масами- 10, 8572 гр; - 9,9223 гр; - 9, 9435 гр., яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в перерахунку на діючу речовину становить 20, 8938 грама.

Також, відповідно до протоколу обшуку від 23.01.2020 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 18.01.2020 року, за місцем проживання ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено речовина у вигляді грудок та порошкоподібної речовини білого кольору.

Згідно висновку експерта №2/1-81/20 від 24 січня 2020 року, маса наданої на експерте дослідження речовини у вигляді грудок та порошкоподібної речовини білого кольору, яка була вилучена під час проведення вищевказаного обшуку становить 59,8635 грама. Надана на експерте дослідження речовина у вигляді грудок та порошкоподібної речовини білого кольору містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Отже, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах та ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинені особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України. Санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що в силу вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Задовольняючи клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати свідків, інших підозрюваних та експертів у кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Також, з доводів клопотання слідчого та встановлених в судовому засіданні обставин вбачається, що у кримінальному провадженні щодо інкримінованих ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості органом досудового розслідування проведено на даний час лише першочергові слідчі дії, ще необхідно встановити місця знаходження усіх речових доказів та інші обставини, які мають істотне значення для даного кримінального провадження. Підозрюваний, володіючи інформацією про вказані обставини та перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-який з доказів, а також незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

Також, при оцінці висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що вони відповідають позиції вказаного суду, який у тому ж рішенні (п.39) визнав, що при оцінці ризику перешкоджання правосуддю реальна небезпека чинення тиску на свідків може бути на початку справи, і лише з часом зменшується та зникає зовсім.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Разом з тим, твердження апелянта про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Крім того, з матеріалів провадження слідує, що слідчий суддя одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також визначив розмір застави, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи відомості щодо зазначених обставин, які встановлені в ході судового розгляду, колегія суддів вважає, що в даному випадку розмір застави в межах, встановлених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатний забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а отже слідчий суддя вірно визначив її у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги наведене і те, що ОСОБА_7 підозрюється у тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину, який полягає у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, враховуючи при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення і встановлені в судовому засіданні дані про особу підозрюваного та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність підстав для визначення застави у визначеному судом розмірі.

Також, що стосується інших доводів апеляційної скарги щодо пред`явленої підозри ОСОБА_7 , то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2020 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді