БРОДІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №439/1645/19

Провадження №1-кп/439/218/19

17 грудня 2019 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000535 від 22 вересня 2019 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козин Радивилівського району Рівненської області, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , без судимості,
за ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про Національну поліцію» поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
21.09.2019 року приблизно о 22 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в адміністративному приміщенні Бродівського відділення поліції Золочівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області що за адресою: майдан Свободи, буд. 10, м. Броди, Львівської області, куди він був доставлений для складання протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе зухвало, нецензурно висловлювався в адресу працівників поліції, ображав їх честь та гідність, погрожував застосуванням фізичного насильства, на вимоги працівників поліції припинити протиправні дії не реагував. Надалі приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 , усвідомлюючи та достовірно знаючи про те, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки та знаходиться у форменому одязі встановленого зразка, діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, посягаючи на недоторканість особи та нормальну діяльність правоохоронного органу, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівникові поліції, який перебуває при виконанні своїх службових обов`язків, завдав оперуповноваженому сектору кримінальної поліції Бродівського відділення поліції Золочівського відділу ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 , один удар лобною частиною голови в область правої частини обличчя поліцейського ОСОБА_6 , внаслідок чого йому було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді синця і забійної рани на чолі, струсу головного мозку, які згідно висновку № 105/2019 від 23.10.2019 року проведеної судово-медичної експертизи, відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 21.09.2019 року приблизно о 22 год. 40 хв. в приміщенні Бродівського відділення поліції, куди він був доставлений для складання протоколу про адміністративне правопорушення, завдав працівнику поліції ОСОБА_6 , один удар лобною частиною голови в область правої частини обличчя поліцейського. Він розкаявся у вчиненому та просив вибачення у потерпілого; просив суд суворо його не карати та врахувати, що має не утриманні двоє малолітніх дітей і його дружина вагітна.
Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому враховано, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції. Цим особам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, на думку суду, наведене вище дає підстави зробити висновок про те, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, так як він вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, злочин є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра. Також судом враховано досудову доповідь, складену 11.12.2019 року старшим інспектором Радивилівського сектору філії Державної установи «Центр Пробації» у Рівненській області ОСОБА_8 , з якої вбачається, що ОСОБА_4 має позитивну характеристику, існує середня ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб); у разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 76 КК України, а саме, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За таких обставин суд приходить до висновку, виправлення обвинуваченого можливе із застосуванням покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано інкримінований злочин.
Згідно зі ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частиною 1 статті 76 КК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місяця проживання, роботи або навчання.
Заходів забезпечення кримінального провадження не застосовувалось.
Речові докази у справі відсутні.

Встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 подав суду цивільний позов, в якому просить суд стягнути із ОСОБА_4 на його користь завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду у сумі 2161,60 грн. та моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн.

Із змісту ст. 128 КПК України вбачається, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Якщо процесуальні відносини не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В обґрунтування своїх вимог щодо матеріальних збитків потерпілий покликається на те, що злочинними діями ОСОБА_4 йому було завдано матеріальних збитків, зумовлених придбанням медикаментів, використаних під час стаціонарного лікування в травматологічному відділенні Бродівської лікарні. На підтвердження понесених витрат він представив суду копії чеків про придбання ліків. Також стверджує, що поніс витрати у розмірі 900,00 грн. за проведення комп`ютерної томографії голови. На підтвердження цього надав суду копію фіскального чека від 01.10.2019 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав цивільний позов потерпілого в частині матеріальних збитків повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи із наведеного вище, суд вважає за необхідне цивільний позов в частині матеріальних збитків задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог щодо моральної шкоди, потерпілий ОСОБА_6 покликається на те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 йому завдано і моральної шкоди, яка полягає у тому, що у зв`язку із заподіянням йому тілесних ушкоджень порушено його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя. Він не міг з`являтися на службі в поліції, а також на вулиці з очевидними травмами обличчя, вимушений був приховувати очі під окулярами та ніяковіти під поглядами людей та колег по роботі. Впродовж всього періоду лікування він почувався незручно, дискомфортно, був змушений пристосовуватися до негативних умов існування. Наслідки від струсу головного мозку вплинули на його пересування і він був змушений в більшу частину лежати, оскільки при ходьбі було головокружіння. Зазначена обставина вплинула на загальне самопочуття та стан його здоров`я; отримані травми вплинули на його стан здоров`я, оскільки після проведеного лікування він інколи відчуває головні болі, виникає запаморочення. Також потерпілий в судовому засіданні повідомив, що в ході досудового розслідування отримав від родичів обвинуваченого 2000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав цивільний позов потерпілого в частині моральних збитків частково. Він згідний відшкодувати потерпілому 5000 грн. моральної шкоди.

На думку суду, цивільний позов в частині моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме, у розмірі, який визнав обвинувачений, з огляду на таке.

Протиправними діями ОСОБА_4 спричинено моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , яка полягає у перенесеному ним фізичному болю та приниженні людської гідності. Також враховано, що потерпілий є працівником правоохоронного органу і йому завдано тілесних ушкоджень в період виконання службових обов`язків. З 22 вересня до 08 жовтня 2019 року потерпілий ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування в травматологічному відділенні, в нього було діагностовано ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана лобної ділянки, синець.
Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.
А згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Керуючись ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначити іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у сумі 2161,60 грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 5000,00 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бродівський районний суд Львівської області.
Якщо апеляційну скаргу не було подано, то вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для її подання. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

Суддя ОСОБА_9