Справа № 159/1488/20
Провадження № 1-кс/159/899/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про часткове скасування арешту майна
30 червня 2020 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Ковелі Волинської області клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 30.03.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 12.03.2020 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду зі вказаним клопотанням.

Клопотання обґрунтоване тим, що Ковельським ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 12.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, за фактом організації мешканцями м. Ковеля та Ковельського району закупки партій тютюнових виробів виробництва Республіки Білорусь та контрафактних тютюнових виробів українського виробництва з метою подальшого збуту посередникам для подальшого переміщення через державний кордон України до Республіки Польща.

Ухвалою слідчого судді Ковельського місьрайонного суду від 30.03.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого Ковельського відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна.

Зокрема, накладено арешт на автомобіль марки "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2010 року випуску, та тютюнові вироби, які знаходились в ньому, шляхом заборони розпоряджатись та користуватись вказаним майном до вирішення провадження по суті.

Підставою для накладення арешту на майно було забезпечення збереження майна, на яке слідчий просив накласти арешт, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Заявник вказує, що на даний час для збереження істотних властивостей транспортного засобу, збереження його в належному стані, існує необхідність зняття заборони користуватись майном із одночасною передачею цього автомобіля на відповідальне зберігання власнику транспортного засобу, оскільки автомобіль містить двигун внутрішнього згорання, підвіску, електричні блоки керування, вразливу до вологи проводку та інші електричні елементи, а також полімерні деталі конструкції, які, особливо за умови простою машини, потребують ретельного, кваліфікованого догляду та планового періодичного обслуговування.

Тому заявник вважає, що з метою збереження в належному стані транспортного засобу, вказаний автомобіль марки слід передати йому на відповідальне зберігання його власнику, оскільки його власник зможе забезпечити належні умови зберігання та його обслуговування до прийняття остаточного рішення за результатами досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Крім цього, заявник вказує, що на даний час, підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, будь-кому не оголошено.

На підставі викладеного заявник просив скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 30.03.2020 року, в частині заборони користуватись майном, на яке накладено арешт, зокрема на автомобіль марки "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишивши в силі заборону розпоряджатись зазначеним транспортним засобом. Крім цього, просив передати цей автомобіль на відповідальне зберігання власнику майна до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав повністю з підстав викладених в клопотанні. Просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки вказаний автомобіль визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні, є засобом вчинення кримінального правопорушення та в подальшому може бути предметом конфіскації. На даний час проводяться експертизи щодо цигарок, які були вилучені в цьому автомобілі, а тому потреба в його арешті не відпала. Просив відмовити в задоволенні даного клопотання та залишити чинним накладений на автомобіль арешт з подальшим його зберіганням на території спеціального майданчику Ковельського відділу поліції.

Перевіривши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що внесене клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2020 року, клопотання старшого слідчого Ковельського відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна було задоволено та накладено арешт на автомобіль марки "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2010 року випуску, шляхом заборони розпоряджатись та користуватись вказаним майном до вирішення провадження по суті.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України, інший власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається із вказаної вище ухвали, в судовому засіданні по розгляду клопотання слідчого про арешт майна заявник, як власник арештованого майна, присутній не був.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є власником арештованого майна, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, може звертатись до суду з клопотанням про скасування арешту.
Підставою для накладення арешту на майно є забезпечення збереження майна, на які слідчий просив накласти арешт, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частина 2 ст.170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Положення ч. 1 ст. 167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування при проведені огляду місця події вилучено автомобіль марки "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно реєстраційних документів належить заявнику та який в подальшому визнаний речовим доказом.

Зазначений автомобіль дійсно є речовим доказом по даному кримінальному провадженню та підлягає належному збереженню, в тому числі й шляхом заборони розпоряджатись ним в будь-який спосіб.

В той же час, з моменту вилучення транспортного засобу пройшов досить тривалий проміжок часу, за який будь-яких результатів в досудовому розслідуванні не досягнуто, про що свідчать матеріали кримінального провадження.

Кримінальне провадження відносно конкретної особи не здійснюється, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення будь-яким особам не оголошувалось, а тому тимчасове повне обмеження конституційних прав та свобод заявника прямо суперечить нормам Конституції України та чинному законодавству України, а потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у його права і свободи.

Так, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За встановлених обставин, слідчий суддя погоджується з доводами заявника про те, що, з метою належного збереження речового доказу, існує необхідність зняття заборони користуватись майном із одночасною передачею його на відповідальне зберігання його власнику.

На переконання слідчого судді, користування заявником цим автомобілем з одночасною забороною на розпорядження ним в будь-який спосіб, не призведе до втрати речового доказу та буде сприяти його збереженню в належному стані.

Одночасно таке пом`якшення арешту буде забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав заявника, оскільки подальше тримання цього автомобіля, а відтак обмеження прав власника майна, буде нічим іншим, як свавільним чи незаконним посяганням на охоронювані законом права власника майна.
За таких обставин клопотання ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна підлягає до повного задоволення, а тому слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 30.03.2020 року, в частині заборони користуватись зазначеним автомобілем, залишивши в силі заборону розпоряджатись зазначеним транспортним засобом.

Крім цього, слід зобов`язати Ковельський ВП ГУНП у Волинській області негайно передати вказаний вище автомобіль на відповідальне зберігання власнику майна до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні, а також слід зобов`язати Ковельський ВП ГУНП у Волинській області попередити власника майна про наслідки порушення зобов`язання про відповідальне зберігання автомобіля.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170 - 174 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 30.03.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 12.03.2020 року - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 30.03.2020 року, в частині заборони користуватись майном, на яке накладено арешт, а саме - автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2010 року випуску, який, згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_4 , залишивши в силі заборону розпоряджатись зазначеним транспортним засобом.

Зобов`язати Ковельський ВП ГУНП у Волинській області негайно передати автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2010 року випуску, який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_4 , на відповідальне зберігання власнику майна до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.

Зобов`язати Ковельський ВП ГУНП у Волинській області попередити власника майна про наслідки порушення зобов`язання про відповідальне зберігання автомобіля.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено, підписано та проголошено 03 липня 2020 року.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_1