Номер провадження: 11-сс/813/1993/19
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000941, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2019 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 25.01.2020 року включно, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ (Подільськ), Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, працюючого водієм у ТОВ «Вібро-Прес-Буд», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000941, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яким спричинено смерть особи, а наявним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України та зазначені в клопотанні слідчого, неможливо запобігти застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, із урахуванням характеру та обставин вчинення злочину, оскільки вони не сприятимуть належній процесуальній поведінці підозрюваного.

На думку слідчого судді, ризики, заявлені в клопотанні слідчого, не зменшились та для прийняття законного рішення по кримінальному провадженню необхідно отримати висновки експертиз, провести ряд слідчих дій, в зв`язку з чим суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою переважає особистий інтерес підозрюваного.

Зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Просить ухвалу скасувати та змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Обґрунтовує вимоги тим, при розгляді клопотання слідчим та прокурором не надано жодного доказу винуватості ОСОБА_7 . Судом не враховано те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцями роботи та мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дочку, якою опікується тільки він, має постійну роботу, стійкі соціальні зв`язки, має матір, яка також в силу віку потребує допомоги. ОСОБА_7 страждає різними хронічними захворюваннями. Не існує доказів жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Досудовим розслідуванням установлено, що 04.10.2019, о 19:00 годин, ОСОБА_7 , порушуючи пункти 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.3 «Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі реєстраційні документи на транспортний засіб, керував вантажним автомобілем «КАМАЗ-5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював рух по правій смузі проїзної частини автодороги сполученням «Овідіополь - Надлиманське», з боку м. Овідіополь в напрямку с. Надлиманське в Овідіопольському районі Одеської області. Проїжджаючи у вказаний час, нерегульовану ділянку автодороги поблизу с. Миколаївка, водій ОСОБА_7 , діючи з необережності, а саме, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити попереду свого автомобіля перешкоду для свого подальшого руху сідловий тягач «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом «VAN-HOOL-3B0053» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , і на напівпричепі в свою чергу в якості вантажу знаходився навантажувач фронтальний «CYANGLIN-ZL50H», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який здійснював рух попереду по правій смузі проїзної частини в попутному напрямку, уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого, відповідно не відреагував на її зміну, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки автомобіля, в результаті чого, скоїв наїзд правою передньою частиною керованого ним вантажного автомобіля «КАМАЗ-5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ліву задню частину напівпричепа «VAN-HOOL-3B0053», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля

«КАМАЗ-5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер на місці події.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того,

наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Щодо доводів апеляційної скарги.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на час розгляду апеляційної скарги не оспорювалася стороною захисту. При цьому підозрюваний підтвердив, що він скоїв правопорушення, за встановлених органом досудового розслідування обставин, щиро кається у вчиненому, оскільки настання наслідків у вигляді смерті потерпілого, який є його товаришем не бажав та не заперечував факту перебування його на час скоєння ДТП у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2019 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 04.02.2020 року.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 , є громадянином України, не одружений, за місцем реєстрації характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, однак долучена копія свідоцтва про народження на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не має відношення до ОСОБА_7 , оскільки батьком зазначена інша особа, а саме: ОСОБА_12 .

Разом з тим, зазначені вище обставини при цьому вказують на наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, проте обставини та характер вчиненого підозрюваним інкримінованого йому злочину, в тому числі у стані алкогольного сп`яніння на даній стадії досудового розслідування не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.

Враховуючи, що ОСОБА_7 на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, яке призвело до загибелі людини, а також перебування підозрюваного під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Також у кримінальному провадженні існує незначний ступінь ризику того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_7 , матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом підкупу або вмовляння схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що він особисто знайомий з сім`єю потерпілого та має змогу особистого впливу на його рідних, які є потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Доводи захисника про те що у підозрюваного ОСОБА_7 , тяжкий стан здоров`я апеляційний суд приймає до уваги, однак вважає, що зазначені обставини не є перешкодою для подальшого утримання підозрюваного під вартою, оскільки відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого, підозрюваний дійсно має ряд хронічних захворювань, однак може утримуватися в умовах ДУ УВП-21 (а.с. 32).

При цьому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді районного суду про те, що у даному випадку, з урахуванням обставин інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даній стадії досудового розслідування, суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою переважає особистий інтерес підозрюваного. Водночас, апеляційний суд приймає до уваги необхідність проведення у даному кримінальному провадження ряду слідчих дій та отримання ряду висновків призначених у справі судових експертиз, що з урахуванням існування встановлених ризиків вказує на необхідність утримання на даній стадії досудового розслідування підозрюваного під вартою.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000941, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2019 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3