провадження №: 1-кс/752/326/20
У Х В А Л А
26.02.2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника компанії «FELINA DEVELOPMENT LP» - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001194, відомості щодо якого 24.10.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 332-1, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 110-2 КК України, про скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання, в якому адвокат просить скасувати арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Херсонського апеляційного суду від 19.08.2019 (справа № 766/8719/17), у кримінальному провадженні № 0001194 від 24.10.2014, а саме з судна «MRIYA» (ІМО: 9109811).

В обґрунтування поданого клопотання адвокат зазначив, що у провадженні Головного управління Служби Безпеки України в АР Крим (з дислокацією у м. Херсоні) перебувало кримінальне провадження № 0001194 від 24.10.2014. У вказаному кримінальному провадженні, ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19.08.2019 було накладено арешт на судно «MRIYA» (ІМО: 9109811). В подальшому, 18.10.2019 заступником начальника відділу прокуратури АР Крим виділено з матеріалів досудового розслідування №0001194 від 24.10.2014, частину матеріалів згідно реєстру та зареєстровано за № від 19.10.2019. Матеріали нового кримінального провадження було передано 2 відділенню СВ ГУ СБ в АР Крим (з дислокацією у м. Київ) за адресою: вул. Ділова, 24, м. Київ.

В клопотанні адвокат зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні відпала потреба у накладеному арешті, оскільки після накладення арешту було зібрано докази, які підтверджують непричетність власника майна до кримінального правопорушення, а підозру вручено особі, яка не має жодного відношення до власника майна. Крім того, після накладення арешту представники органу досудового розслідування не проводили з арештованим судном жодних слідчих дій, оскільки судно неможливо використати в якості доказу. Також, наявність арешту завдає збитків власнику майна та третім особам.

В судовому засіданні адвокат власника майна ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та покладався на розсуд суду. При цьому пояснив, що на даний момент будь-які слідчі та процесуальні дії у вказаному кримінальному провадженні - не проводяться.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документи, заслухавши думку представника власника майна та прокурора, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19.08.2019 у справі №766/8719/17 було скасовано ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду від 13.08.2019, задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на судно «MRIYA», а також речі та документи, які були вилучені під час обшуку.

Згідно свідоцтва про право плавання під державним прапором від 21.11.2018, власником судна «MRIYA» (ІМО: 9109811) є компанія Felina Development LP.

18.10.2019 заступником начальника відділу прокуратури АР Крим виділено з матеріалів досудового розслідування №0001194 від 24.10.2014 матеріали згідно реєстру та зареєстровано їх за № від 19.10.2019.

Судом встановлено, що згідно п.128 реєстру матеріалів досудового розслідування, судно «MRIYA» (ІМО: 9109811) перейшло до кримінального провадження №.

У кримінальному провадженні №0001194 від 24.10.2014 слідчим за погодженням з прокурором 24.09.2019 повідомлено про підозру громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 який будучи капітаном судна «VILGA», у 2015 році здійснив незаконні заходи на вказаному судні до закритого Севастопольського морського торговельного порту, розташованого на тимчасово окупованій території АР Крим.

Зібрані після накладення арешту на майно Херсонським апеляційним судом від 19.08.2019 докази свідчать про те, що станом на 2015 рік Felina Development LP не була власником судна «VILGA» (теперішня назва «MRIYA») і не має до відношення до колишніх власників цього судна ТОВ «ИнвестТрансГруп», ТОВ «Волго-Донское Судовое Агентство». Посадовим особам Felina Development LP про підозру у кримінальному провадженні не повідомлялось. Будь-яких інших доказів, що свідчать про зв`язок компанії Felina Development LP з підозрюваним слідчим не надано.

Згідно повідомлення про підозру від 24.09.2019 встановлено фальсифікацію капітаном судна у 2015 році маршрутів слідування судна, а отже новий власник під час придбання судна у 2018 році не знав і не міг знати про його можливе входження до портів АР Крим, отже судно після остаточного рішення суду підлягатиме поверненню власнику.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив, що процесуальні та слідчі дії у кримінальному провадженні, у тому числі щодо судна, не проводяться, а тому, слідчий суддя вважає відсутність потреби у подальшому арешті судна «MRIYA» (ІМО: 9109811).

Накладаючи арешт на майно, Херсонський апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив, що арешт накладається з метою забезпечення збереження майна, оскільки існує можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, передачі цього майна.

Однак слідчим судом встановлено, що судно регулярно використовувалось для ввезення нафтопродуктів на територію України, зареєстроване під українським прапором, що не заперечується прокурором. Судно використовувалось за призначенням для перевезення пального, що свідчить про відсутність ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, передачі цього майна. Одночасно з тим, прокурор не надав в судовому засіданні будь-яких процесуальних документів, згідно яких вказане судно визнавалось речовим доказом у кримінальному провадженні.

Власник судна зазнає неспіврозмірного втручання у право власності, що порушує права та інтереси компанії Felina Development LP та третіх осіб. Власник судна втратив право користування судном, здачі його в оренду та отримання орендної плати за його використання, що суперечить вимогам ч.11 ст.170 та п.5 та 6 ч.2 ст.173 КПК України.

Згідно узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (від 07.02.2014 року), визначено, що відносно осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про накладення арешту на їх майно.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на викладене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що у подальшому арешті майна відпала потреба, оскільки посадові особи Felina Development LP не є підозрюваними або обвинуваченими у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, процесуальні та слідчі дії з судном не проводяться, подальший арешт майна є неспівмірним втручанням у право власності. Водночас не доведено подальшу необхідність в арешті майна та не спростовано доводи представника власника майна щодо необхідності у скасуванні арешту.

Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон чітко визначає підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначав у своєму клопотанні.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання представника Felina Development LP - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту - задовольнити.

Скасувати арешт та всі заборони у виді користування та розпорядження, у кримінальному провадженні №0001194, відомості щодо якого 24.10.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 332-1, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 110-2 КК України, накладені ухвалою слідчого судді Херсонського апеляційного суду від 19.08.2019 у справі № 766/8719/17 (провадження № 11-сс/819/503/19), а саме з судна «MRIYA» (ІМО: 9109811), яке належить компанії «FELINA DEVELOPMENT LP» (ІМО: 596143, адреса: Україна, 01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 10).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню, незалежно від часу складання повного тексту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання слідчим суддею та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1