Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2013 року щодо ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
До Волинського апеляційного суду надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.12.2013 про засудження ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України із призначенням покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2013 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з розрахунку, що згідно зі ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, остаточно визначено до відбуття 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.
В обґрунтування зазначає, що хоча вирок ухвалено 30.12.2013, однак договір про надання засудженому правової допомоги укладено 19.12.2019. Зауважує, що відповідно до п.4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, однак з матеріалами провадження він ознайомився лише 09.01.2020. З огляду на наведене вважає, що встановлений законодавством тридцятиденний строк обчислюється з моменту ознайомлення стороною захисту з матеріалами провадження і до 08.02.2020. Враховуючи вищевикладене, просить визнати вказану причину поважною і поновити строк на апеляційне оскарження вироку місцевого суду.

Заслухавши думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав вказане клопотання та просив поновити строки на апеляційне оскарження, прокурора та потерпілого, які його заперечили та просили відмовити в поновленні строків на апеляційне оскарження вироку, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до матеріалів провадження та оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_9 на момент ухвалення вироку щодо нього, під вартою не перебував, а тому відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.395 КПК України, строк подачі апеляційної скарги на вирок суду щодо нього, для ОСОБА_9 обчислюється з дня проголошення вироку, тобто з 30 грудня 2013 року.
Як вбачається з розписки про отримання копії вироку, засуджений ОСОБА_9 отримав її 30.12.2013 (а.к.п.42).
У вироку вказано порядок і строк його оскарження, з чим також був ознайомлений ОСОБА_9 (а.к.п.41).
Разом з тим, апеляційну скаргу захисник подав лише 21.01.2020, тобто майже через шість років після закінчення строку на апеляційне оскарження вироку суду щодо ОСОБА_9 ..
Захисник пояснив, що 19.12.2019 він уклав угоду із засудженим ОСОБА_9 .. А з матеріалами справи ознайомився 09.01.2020 та подав апеляційну скаргу на вирок щодо ОСОБА_9 21.01.2020, а тому просив поновити строк на апеляційне оскарження вироку місцевого суду.
На думку суду апеляційної інстанції, наведені захисником причини пропуску майже на шість років зазначеного строку, не є поважними.
Оскільки засуджений ОСОБА_9 був присутній в ході судового розгляду кримінального провадження щодо нього, оскаржуваний вирок було проголошено в його присутності та в той же день вручено його копію, що стверджується його власноручним підписом у відповідній розписці, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_9 було достовірно відомо про порядок та строки оскарження вироку щодо нього, копію якого йому було вручено особисто.
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
У рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Тому посилання захисника на відсутність належних знань у засудженого ОСОБА_9 , як на поважність причин досить значного пропуску строку на апеляційне оскарження, на думку апеляційного суду, також не може вважатися поважною причиною пропуску такого строку із викладених вище мотивів та підстав, а також практики Європейського Суду з прав людини.
На підставі наведеного, керуючись статтями 376, 399, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2013 року щодо ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2013 року щодо ОСОБА_9 повернути апелянту.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Головуючий

Судді