Кримінальне провадження № 629/926/20
Номер провадження 1-кп/629/283/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000030 від 07.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2005 року за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.11.2005 року за ч.3 ст.186, ч.4 ст.70, ст.96 КК України до 4 років позбавлення волі, зараховано в строк покарання з 19.08.2005 року по 11.09.2005 року; вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.11.2011 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки 6 місяців; вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01.06.2012 року до 1 року позбавлення волі, згідно ст.71 КК України приєднано частину не відбутого покарання за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.11.2011 року у вигляді 1 року 3 місяців позбавленні волі; вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2012 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України, шляхом складання покарання за цим вироком та вироком цього ж суду від 01.06.2012 року призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2015 року за ч.3 ст.297, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ст.70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 23.07.2019 року з Олексіївської ВК Харківської області №25 по відбуттю строку покарання; вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.02.2020 року за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
07.12.2019 року близько 23:00 год. ОСОБА_4 перебував неподалік від будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через паркан проник до подвір`я вказаного домоволодіння. Продовжуючи реалізацію свого умислу на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 побачив двері господарського приміщення, що знаходяться на території вказаного домоволодіння, через які проник до вищевказаного господарського приміщення, звідки таємно викрав два велосипеди, а саме: велосипед чорного кольору марки «Україна» та велосипед вишневого кольору марки «Салют», чим завдав ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 2450 гривень. Після цього, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 06.01.2020 року близько 01:00 год. ОСОБА_4 перебував неподалік від будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 через паркан проник до подвір`я вказаного домоволодіння, та, маючи умисел на викрадення чужого майна, з метою наживи, з корисливого мотиву, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, таємно викрав з вказаного подвір`я три металевих діжки, один металевий настіл, чим завдав ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 800 гривень 93 копійки. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний у судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, підтвердивши факти вчинених ним кримінальних правопорушень, пояснивши час, спосіб та обставини, за яких він вчинював кримінальні правопорушення, підтвердивши характер та механізм своїх дій, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутність, в заявах зазначили, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мають та наполягали на призначенні ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу. При цьому судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в сховище, вчинена повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керується вимогами ст.65 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному відділенні з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2015 року, потребує огляду лікаря-нарколога, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації не мешкає, за місцем мешкання характеризується формально задовільно, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив умисні корисливі злочини, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, та приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Судом встановлено, що вищевказані кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинив до ухвалення вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.02.2020 року, яким останнього було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Таким чином, після призначення покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Цивільні позови не заявлені.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.02.2020 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3(три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.02.2020 року, тобто з 11 березня 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2020 року на: 3 металеві діжки, об`ємом 200 літрів кожна, 1 металевий настіл, довжиною близько 4-х метрів, вилучені в ході проведення огляду місця події 06.01.2020 року у ОСОБА_4 .

Після набрання вироком законної сили речові докази: 3 металевих діжки, 1 металевий настіл, передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1