Справа № 521/9287/20
Номер провадження:1-кс/521/3021/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0001270 від 05.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0001270 від 05.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_4 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити та скасувати арешт.
Слідчий у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, так як воно є передчасним.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
Як вбачається з клопотання, ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2020 року було накладено арешт на автомобіль «Chevrolet Aveo» НОМЕР_1 .
У своєму клопотанні представник власника майна просить скасувати арешт з автомобіля «Chevrolet Aveo» НОМЕР_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Відповідно до п.4 ч.5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпорядження або користування майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2020 року, то слідчий суддя не вказує на заборону, обмеження розпорядження або користування майном.
Таким чином, вбачається, що за ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2020 року, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арешт накладено лише в частині заборони відчуження майна.
Щодо скасування арешту майна в частині відчуження майна, то необхідно зазначити наступне.
Відповідно до обставин кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001270 вбачається, що вказаний автомобіль є речовим доказом та майном, який зберіг на собі сліди злочину.
Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна, серед іншого, є запобігання можливості його відчуження.

У ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст. 170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно та ч.2 ст. 170 КПК України передбачає мету накладення арешту.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З викладеного вбачається, що задля дотримання принципу верховенства права у кримінальному провадженні, необхідно враховувати не лише положення КПК України, а й практику ЄСПЛ.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами було законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було вилучено під час огляду місця події, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Таким чином, дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності.

Щодо забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи, так як за кримінальним провадженням за ст. 286 КК України вказане майно є речовим доказом.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що з викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна та у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не відпала потреба.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0001270 від 05.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1