Провадження №11-кп/801/416/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в порядку ч.4 ст.107 КПК України матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш мяким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого
- 26.08.1994 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 215-3 КК України до 1 року 6 місяців виправних робіт з відрахуванням 20 % в дохід держави
- 27.01.2000 року Могилів-Подільським районним судом Вінницької області за ст. 94,ч.3 ст. 142, ч.2 ст. 140, ст. 42 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна
- 22.06.2012 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту
- 22.11.2016 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.03.2017 року зараховано в строк покарання період перебування під вартою з 22.11.2016 року по 21.03.2017 року.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.082019 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено.

Непогодившись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.
Вимоги апеляційної скарги засудженого мотивовано тим, що розглядаючи його клопотання суд першої інстанції зробив з нього злісного порушника, в ухвалі суду також вказано чужі прізвища.
Помилковим є твердження суду, що він має дисциплінарне стягнення, не погоджується засуджений ОСОБА_5 з висновком суду, що він конфліктує з адміністрацією установи, допускав порушення режиму утримання, оскільки він має два заохочення, працював ковалем в цеху металовиробів, так як здобув цю професію відбуваючи покарання.
Засуджений зазначив, що дійсно на даний час не працює, так як немає виробництва металу, займається спортом, веде здоровий спосіб життя, маючи вищу технічну освіту, працював головним енергетиком в м.Тростянець Вінницької області, має дружину, яка працює завучем у школі, сина, який навчається у школі, які його провідують в установі.
За час відбування покарання навчався та отримав диплом «Школа волонтера», зарахований на навчання зварювальників, відвідує православну каплицю, щиро розкаявся у вчиненому. Розуміючи всю відповідальність за скоєне, просить суд надати йому можливість звільнитися умовно-достроково та влаштуватися на роботу.

Прокурор ОСОБА_6 подав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позицію суду першої інстанції підтримав повністю, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2019 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів провадження по даній справі ОСОБА_5 засуджений 22.11.2016 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.03.2017 року зараховано в строк покарання період перебування під вартою з 22.11.2016 року по 21.03.2017 року.
Початок строку: 22.11.2016 року, кінець строку: 26.07.2020 року.

Згідно вимог ч.1,ч.3 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладено у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливо замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
Згідно п.2 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

Суд першої інстанції в дотримання ст.82 КК України, врахувавши формально - юридичні та оціночні підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, вважає висновки суду першої інстанції належним чином умотивованими та обгрунтованими.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 , що у ухвалі суду зазначені обставини, які він вважає такими, що не відповідають дійсності є безпідставними.
Згідно характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_7 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_8 від 26.03.2019 року засуджений ОСОБА_5 прибув у
ДУ «Вінницька виправна колонія № 86» 10.04.2017 року із ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1», де характеризувався посередньо, режим утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією не заохочувався, працює різноробочим в метало-заготівельній дільниці на виробництві установи, на даний період не працює за власним бажанням. За період відбування покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія № 86» характеризується посередньо, режиму відбування покарання дотримується під наглядом адміністрації, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався адміністрацією установи. У відносинах з іншими засудженими неконфліктний, до персоналу колонії відноситься не завжди доброзичливо. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі від 26.03.2019 року засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень немає, наказом № 148/ОД-17 від 04.07.2017 року має заохочення за виконання покладених обовязків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці оголошено подяку.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Наявність лише одного заохочення за весь час відбування покарання не свідчить про сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_5 під час всього строку відбування покарання.
Той факт, що засуджений не має стягнення за весь період відбування покарання в сукупності з іншими обставинами не дають підстави для можливості застосування відносно нього ст. 82 КК України.
Крім того, судом врахована позиція адміністрації Державної установи «Вінницька виправна колонія (N86)», комісія якої 09.04.2019 року відмовила засудженому ОСОБА_5 у клопотанні про умовно-дострокове звільнення перед судом, так як засуджений не довів своє виправлення
Ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше виправлення засудженого можливе без позбавленні волі судом апеляційної інстанції не встановлено.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 , що він підтримує соціальні зв`язки з дружиною та сином, які потребують його допомоги, займається самоосвітою не є достатньою підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки враховуються дані про поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання.
Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш мяким залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4