Cправа № 127/2805/20
Провадження № 1-кс/127/1367/20
У Х В А Л А
Іменем України
07 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

підозрюваної: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільхаватка, Кишеньковського району Полтавської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої бухгалтером в ТОВ «Вінбудконсалтинг», раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що 07.04.2003 ОСОБА_7 заснувала Приватне мале підприємство «Луксор» (далі ПМП «Луксор»), після чого воно розпочало здійснювати свою фінансову та господарську діяльність. За період часу з 07.04.2003 по 06.04.2016 ОСОБА_7 , як єдиним власником та з 07.04.2003 по 14.04.2016 як директором ПМП «Луксор», складались і посвідчувались офіційні документи з бухгалтерських та кадрових питань, які використовувались в роботі та функціонуванні підприємства. Так, 06.04.2016 на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_7 продала ОСОБА_8 всю свою частку у статутному капіталі ПМП «Луксор», що дорівнювала ста відсоткам статутного капіталу ПМП «Луксор». Відповідно до Наказу власника підприємства №3 від 14.04.2016 ОСОБА_7 звільнено з посади директора даного підприємства та призначено на посаду бухгалтера ПМП «Луксор».

Так, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив та особисті інтереси, бажаючи дезорганізувати роботу підприємства, з метою привласнення та приховування офіційних документів ПМП «Луксор», які з 07.04.2003 по 14.04.2016 перебували в її віданні як у директора ПМП «Луксор», та з 14.04.2016 по кінець серпня 2016 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебували в її віданні як у бухгалтера ПМП «Луксор», умисно, протиправно і незаконно, в період часу з квітня по серпень 2016 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, привласнила офіційні документи ПМП «Луксор» з бухгалтерських та кадрових питань, які перемістила до приміщення свого будинку, який розташований по вул. Ломоносова, 4, в м. Вінниця, де їх утримувала, позбавивши ПМП «Луксор» можливості використовувати їх за цільовим призначенням.

Таким чином, ОСОБА_7 протиправно привласнила офіційні документи ПМП «Луксор», а саме: накладні на відпуск товару за період з 01.04.2015 по 31.07.2016 у кількості 153 штук, накладні та акти на приймання товарно-матеріальних цінностей за період з 01.04.2015 по 31.07.2016 у кількості 135 штук, податкові накладні відпущені з 01.04.2015 по 31.07.2016 у кількості 155 штук, податкові накладні отримані з 01.04.2015 по 31.07.2016 у кількості 179 штук, відомості нарахування заробітної плати з 01.04.2015 по 31.07.2016 у кількості 19 штук, відомості про виплату заробітної плати з 01.01.2015 р. по 31.07.2016 у кількості 26 штук, акти списання товарно-матеріальних цінностей за період з 01.04.2015 по 31.07.2016 у кількості 46 штук, акт на списання ОЗ у кількості 6 штук, акт введення в експлуатацію, касова книга за 2015 рік на 51 аркуші, касова книга за січень - липень 2016 року на 3 сторінках, авансові звіти за 2015 рік у кількості 45 штук, регістри бухгалтерського обліку на паперових носіях, головна книга за 2015 рік на 31 сторінці, оборотно-сальдова відомість за 2015 рік, оборотно-сальдові відомості по рахункам №№104 ,131, 201, 203, 281, 361, 3721, 631, 6442, 661, 851 за 2015 рік у кількості 11 штук, аналізи рахунків №№ 20, 231, 301, 311, 631, 70, 79, 90 за 2015 рік у кількості 8 штук, головна книга за 2016 рік на 21 сторінці; оборотно-сальдові відомості за січень - липень 2016 року, оборотно-сальдові відомості по рахункам №№104, 201, 281, 361, 3721, 631, 6442, 661, 6851 за 2016 рік у кількості 9 штук, а також фінансову звітність Баланс (Ф-1), Звіт про фінансові результати (Ф2) у кількості 2 штук, Пенсійну звітність за 2015 та 2016 роки у кількості 19 штук та Податкову звітність на 2 сторінках.

Вищевикладені офіційні документи ПМП «Луксор» 27.03.2018 ОСОБА_7 були протиправно передані стороннім особам, за клопотанням яких, вказані документи приєднані до кримінального провадження №0007052 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 191 КК України.

Крім того, 10.12.2019 працівниками Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2019, в приміщенні будинку №4, що по вул. Ломоносова, в м. Вінниці, який належить ОСОБА_7 , проведено санкціонований обшук, в ході якого виявлено та вилучено офіційні документи ПМП «Луксор», що були привласнені та приховувались ОСОБА_7 в особистих інтересах, а саме: наказ № 3 від 01.04.2005 про прийняття на роботу ОСОБА_9 , наказ №4 від 01.04.2005 про прийняття на роботу ОСОБА_10 , наказ №5 від 01.04.2005 про прийняття на роботу ОСОБА_11 , наказ №6 від 01.04.2005 про прийняття на роботу ОСОБА_12 , наказ №7 від 01.04.2005 про прийняття на роботу ОСОБА_13 , наказ №8 від 01.04.2005 про прийняття на роботу ОСОБА_14 , наказ №10 від 24.07.2005 про прийняття на роботу ОСОБА_7 , наказ №10 від 24.07.2005 про прийняття на роботу ОСОБА_9 , наказ №9 від 31.07.2005 про звільнення ОСОБА_10 , наказ №5 від 15.08.2011 про прийняття на роботу ОСОБА_8 , наказ №4 від 01.12.2012 про прийняття ОСОБА_7 на себе обов`язків директора ПМП «Луксор», рішення №1 від 07.04.2003 про створення ПМП «Луксор», рішення №4 від 30.12.2012 про зміну місцезнаходження ПМП «Луксор» і звільнення з посади директора ОСОБА_8 , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПМП «ЛУКСОР» серія АА №894917 від 05.12.2012, Акт Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці №456 від 16.12.2010 про результати проведення планової перевірки ПМП «Луксор», розрахунково-платіжні відомості про виплату заробітної плати працівникам ПМП «Луксор» за лютий грудень 2005 року у кількості 11 штук, за січень грудень 2006 року у кількості 12 штук, за січень грудень 2007 року у кількості 12 штук, за січень грудень 2008 року у кількості 12 штук, за січень березень 2009 року у кількості 3 штук, за січень грудень 2010 року у кількості 12 штук, за лютий грудень 2011 року у кількості 11 штук, та відомості про виплату грошей працівникам ПМП «Луксор» за листопад-грудень 2011 року у кількості 3 штук, за січень грудень 2012 року у кількості 12 штук, за січень жовтень 2013 року у кількості 10 штук.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 переслідуючи корисливий мотив, бажаючи заволодіти грошовими коштами підприємства, достовірно знаючи, що офіційні документи ПМП «Луксор», які підтверджують факт трудових та фінансових взаємовідносин між підприємством та ОСОБА_7 , були нею привласнені та приховані, що в свою чергу завадить підприємству належним чином реалізувати свої права та довести відсутність заборгованості перед ОСОБА_7 , 20.08.2019 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ПМП «Луксор» заборгованості по заробітній платі.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційних документів, а так само їх умисне приховування, вчинені з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах.

Слідчим також зазначено, що відносно ОСОБА_7 03.04.2018 до Вінницького міського суду Вінницької області скеровано обвинувальний акт за ч.ч. 1, 3 ст. 191 КК України у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0007052 від 06.09.2016 та в рамках вищевказаного провадження остання в судове засідання не з`являлася, а тому існує рішення Вінницького міського суду про привід в судове засідання гр. ОСОБА_7 .

З клопотання також слідує, що 03.01.2020 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Однак, за місцем проживання остання двері не відчиняє, на телефонні дзвінки не відповідає, в той же час переглядає смс-повідомлення у соціальній мережі «WhatsApp», але на них не відповідає, на виклики слідчого не з`являється.

На думку слідчого, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1, п. 1, 3 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення; переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини; незаконно впливати на свідків та потерпілого, з метою зміни їх показів, щоб уникнути або заміну більш м`якого покарання за вказані кримінальні діяння.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий звернулася до суду з даним клопотанням та просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, а також визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні та у письмових запереченнях від 06.02.2020 не погодилися з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили відмовити у задоволенні клопотання, з огляду на наступне:

- ОСОБА_7 не може бути підозрюваною у даному кримінальному провадженні, оскільки повідомлення про підозру від 03.01.2020 вона не отримувала і про даний факт дізналася лише 06.02.2020 під час здійснення ознайомлення з матеріалами судової справи №127/2805/20;

- зазначені у підозрі від 03.01.2020 документи у кримінальному провадженні №0000130 ОСОБА_7 не привласнювалися та не приховувалися, оскільки вони були передані на вимогу слідчого у іншій кримінальній справі в якості додатків до клопотання в порядку ст. 220 КПК України у кримінальному провадженні №0007052 від 06.09.2016 і являються речовими доказами;

- до клопотання додано корінці до повістки від 03.01.2020, 23.01.2020, 27.01.2020, однак будь-яких підтверджуючих доказів того, що ОСОБА_7 їх отримувала немає;

- в порушення вимог статті 184 КПК України ОСОБА_7 не вручалося клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту за три години до початку його розгляду;

- враховуючи положення ч. 1 ст. 357 КК України та статті 183 КПК України до ОСОБА_7 у даному випадку взагалі не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000130, заслухавши думку прокурора, підозрюваної та її захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 21.11.2019 слідує. що у серпні 2016 року ОСОБА_7 працюючи бухгалтером на ПМП «Луксор», привласнила бухгалтерську та кадрову документацію вказаного підприємства, що унеможливило в подальшому ведення бухгалтерського обліку та кадрової роботи.

03 січня 2020 року слідчим складено та прокурором погоджено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 357 КК України.

Відповідно до частини першої статті 357 КК України викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, - караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Отже, санкцією частини першої статті 357 КК України передбачено можливість застосування до винної особи покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або ж обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, частиною другою статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 :

- раніше не судима;

- 03.04.2018 до Вінницького міського суду Вінницької області скеровано обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою та другої статті 191 КК України у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0007052 від 06.09.2016;

- санкція частини першої статті 357 КК України, яка інкримінується ОСОБА_7 , не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі.

Отже, судом встановлено, що жоден з пунктів частини другої статті 183 КПК України, за наявності яких до підозрюваного може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в даному випадку немає місця, а відтак слідчим подано, а прокурором погоджено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке не ґрунтується на вимогах закону.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є пункт 3 частини другої статті 183 КПК України.

Однак, такі посилання прокурора є безпідставними, оскільки за правими визначеними пунктом 3 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, тоді, як уже зазначалося, санкція частини першої статті 357 КК України, яка інкримінується ОСОБА_7 взагалі не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

За правилами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. (ч. 1 ст. 278 КПК)
Відповідно до частини першої та другої статті 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснила, що жодних викликів до слідчого не отримувала та повідомлення про підозру їй не вручалося.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
З довідки №4 від 06.02.2020, виданої ТОВ «Вінбудконсалтинг», слідує, що ОСОБА_7 працює бухгалтером на вказаному підприємстві з 16.10.2017 по даний час, адреса підприємства м. Вінниця. вул. Олекси Новаківського, 8а.

Як уже зазначалося вище, 03 січня 2020 року слідчим складено та прокурором погоджено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 357 КК України. Однак, зі змісту вказаного повідомлення вбачається, що останнє ОСОБА_7 вручено не було, а вручено в.о. голови квартального комітету «Лівобережний» ОСОБА_15 . При цьому, до клопотання слідчим не надано доказів того, що слідчим здійснювався виклик ОСОБА_7 для вручення повідомлення про підозру та що такі виклики було вручено останній.

До клопотання слідчим додано корінці повісток про виклик ОСОБА_7 до Лівобережного відділення поліції на 27.12.2019 та на 04.01.2020.

Проте, вказані корінці повісток не можуть слугувати доказами повідомлення ОСОБА_7 про виклик до відділу поліції для вручення повідомлення про підозру, оскільки в першому випадку конверт відділенням поштового зв`язку повернуто відправнику лише 13.01.2020 з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тоді як повідомлення про підозру датовано 03.01.2020, а в іншому випадку взагалі відсутні докази направлення такої повістки та вручення її адресату.

Таким чином, за наявності у ОСОБА_7 постійного місця проживання та постійного місця роботи, а також враховуючи відсутність доказів отримання нею викликів до слідчого, вручення повідомлення про підозру в.о. голови квартального комітету «Лівобережний» ОСОБА_15 не може вважатися врученням повідомлення про підозру самій ОСОБА_7 , а відтак остання не набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні №0000130 від 21.11.2019, що також виключає можливість застосування до неї запобіжного заходу.

За таких обставин, а також враховуючи те, що в судові засідання ОСОБА_7 не доставлялася, а з`явилася самостійно, безпідставною є постанова слідчого від 10.01.2020 про оголошення її розшуку.

Що стосується наданої прокурором ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2019 у справі №127/7536/18 про доставлення ОСОБА_7 в судове засідання приводом, у зв`язку з її неявкою в судове засідання, то з цього приводу адвокат ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_7 не з`явилася в судове засідання, оскільки ним було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його участю в іншому судовому процесі у Верховному Суді.

Такі пояснення адвоката ОСОБА_5 слідчий суддя вважає переконливими та приймає до уваги, оскільки вони підтверджуються змістом ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2019 у справі №127/7536/18.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не ґрунтується на вимогах статті 183 КПК України, а також враховуючи те, що ОСОБА_7 , на час розгляду клопотання, не набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні №0000130 від 21.11.2019, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 42, 135, 176-178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовити

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя