Cправа № 700/143/18
Провадження № 1-кп/700/3/20
УХВАЛА

"27" січня 2020 р. смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
адвоката потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7 про визнання доказів недопустимими та неналежним у кримінальному провадженні № 1-кп/700/3/20 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лисянка, Черкаської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, громадянина України, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
У С Т А Н О В И В:
Лисянським районним судом Черкаської області розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
У судовому засіданні адвокат обвинуваченого ОСОБА_6 подав клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими в порядку ч.2 ст.89 КПК України.
У клопотанні адвокат обвинуваченого, просить визнати недопустимими доказами у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135, ч.2 ст.286, КК України, зокрема, такі як:
- протокол проведення слідчих дій від 07.10.2016 року;
- протокол проведення слідчих дій від 19.07.2017 року;
- протокол проведення слідчого експерименту від 27.10.2017 року.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали заявлене клопотання.
Прокурор заперечувала щодо заявленого клопотання та поросила відмовити у його задоволенні.
Адвокат потерпілого ОСОБА_5 надав заперечення на клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 та поросив відмовити у його задоволенні.
Потерпілий підтримав думку свого представника.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, вважає, що клопотання захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.2, 3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно з ч.2 ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Судом не встановлено очевидної недопустимості як доказу протоколів проведення слідчих дій від 07.10.2016 , 19.07.2017 року та протокол проведення слідчого експерименту від 27.10.2017 року. Захисником не доведено, що проведення вказаних вище слідчих дій та слідчого експерименту було здійснено з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод ОСОБА_7 , а також, те що були отримані з порушенням вимог КПК, що відповідно до приписів ст.87 КПК могло б свідчити про очевидну недопустимість вказаних доказів.
Суд бере до уваги, що докази, які просить адвокат обвинуваченого визнати недопустимими, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду надісланого обвинувачення, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх із взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає і тому вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.
За таких обставин у суду, на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказів, на які вказують захисники, у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягає,
Керуючись ст.ст. 89, 358, 369-372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання очевидної недопустимості доказів, а саме: протоколу проведення слідчих дій від 07.10.2016 року, протоколу проведення слідчих дій від 19.07.2017 року, протоколу проведення слідчого експерименту від 27.10.2017 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Суддя ОСОБА_1