Справа № 464/3251/20
пр.№ 1-кп/464/371/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2020 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Львові обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 464/3251/20, внесеному 11.06.20. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001007, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, невійськовозобов*язаного, неодруженого, не працює, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту: обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 , -

учасник провадження потерпіла ОСОБА_6 , -

з участю: сторін та учасника провадження, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 10 червня 2020 року о 22.30 год. у кімнаті прийому громадян Сихівського ВП ГУНП у Львівській області по пр.Червоної Калини,66 у м.Львові, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та не виконуючи законні розпорядження працівників поліції, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки та моралі, вчинив хуліганські дії, які в подальшому за своїм змістом відзначались винятковим цинізмом, зухвало виражався в сторону двох працівників Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП НП України та ДОП Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, які перебували під час виконання службових обов`язків, серед яких була одна жінка, грубою нецензурною лайкою, при цьому ображаючи їх і висказуючи явну зневагу до них. На законні дії працівників поліції, зокрема інспектора 2-го взводу 3-ої роти 1-го батальйону УПП м.Львова ОСОБА_6 щодо припинення хуліганських дій обвинувачений не відреагував, а продовжив нецензурно висловлюватися в її сторону та ображати. Обвинувачений у продовження своїх хуліганських дій, перебуваючи біля вікна у кімнаті прийому громадян Сихівського ВП ГУНП у Львівській області, що по пр.Червоної Калини,66 у м.Львові, та маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, з демонстративною зневагою до загально прийнятих норм моралі із проявом безсоромності та грубої непристойності, зняв з себе штани та спідню білизну, оголив свій статевий орган та протягом тривалого часу демонстрував його потерпілій ОСОБА_6 , яка виконувала покладені на неї повноваження згідно з Законом України «Про національну поліцію» та була представником держави, при цьому не реагуючи на вимоги працівників поліції припинити свої хуліганські дії. Внаслідок цього потерпіла зазнала моральної шкоди, яка виразилася у приниженні її честі та гідності, як працівника поліції.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.
ОСОБА_3 22 червня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1 ст.296 КК України.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження: прокурором Сихівського відділу ЛМП № 1 ОСОБА_4 і підозрюваним за участі захисника ОСОБА_5 та за письмовою згодою потерпілої досягнуто та підписано угоду від 22 червня 2020 року про визнання винуватості, за змістом якої підозрюваний беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та наведені обставини вчинення цього злочину; сторони дійшли згоди щодо обрання підозрюваному покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України, у виді штрафу 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. При цьому підозрюваному роз`яснено наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, на що він дав згоду на відповідне призначення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно, без примусу і не під тиском за участі захисника; штраф 8500 грн. сплатить, т.я. працює неофіційно і щомісячний дохід його становить більше 10000 грн. Також потерпіла ствердила, що добровільно надала процесуальному прокурору письмову згоду на укладення відповідної угоди, проти затвердження якої не заперечила, цивільний позов заявляти не буде.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1 ст.296 КК України, та щодо узгодженої міри покарання у виді штрафу, який передбачений санкцією цієї статті, в межах його розміру з урахуванням ст.53 КК України.
Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того судом з`ясовано у обвинуваченого можливість реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Також обвинуваченому роз*яснено вимоги ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз*яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, що не заперечила і потерпіла, з урахуванням наведеного вище, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, та санкції ч.1 ст.296 КК України. Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Щодо речових доказів, то їх долю слід вирішити у відповідності до вимог 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475, 532 КПК України,
у х в а л и в :
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 червня 2020 року між прокурором Сихівського відділу ЛМП № 1 ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 464/3251/20, внесеному 11.06.20. до в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0001007.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 гривень.
Речові докази: компакт-диск з відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських (постанова про визнання речовим доказом від 16.06.20.) та фото з камери мобільного телефону потерпілої (постанова про визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів досудового розслідування від 13.06.20.), що зберігаються при кримінальному провадженні, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1