ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1368/20 Справа № 192/90/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року, за ч. 1 ст. 389, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що, як вбачається з матеріалів, 03 серпня 2018 року вирок суду відносно засудженого набрав законної сили, а 22 серпня 2018 року ОСОБА_7 був затриманий на виконання вироку і 23 серпня 2018 року був поміщений до ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)», а норма ч. 5 ст. 72 КК України не передбачає включення в строк попереднього ув`язнення, перебування в установах попереднього ув`язнення в порядку виконання вироку суду.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою його апеляційну скаргу задовольнити та зарахувати строк його попереднього ув`язнення у строк покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що до вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року за ч. 1 ст. 289 КК України, який набрав чинності, було приєднано невідбуту частину покарання за ч. 3 ст. 286 КК України від 2012 року, по якому він знаходився з 09.01.2012 року в СІЗО м. Чернігів, а також у м. Київ до моменту прибуття до ВК №115.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
При надходженні до суду клопотань про зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі суди повинні забезпечити точне та неухильне дотримання законодавства та керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом України «Про попереднє ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838 YІІІ від 26 листопада 2015 року ч. 5 ст.72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Частиною 5 ст. 72 КК України визначено, що у разі засудження до позбавлення волі суд зараховує строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5ст. 72 КК України(зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Апеляційним переглядом встановлено, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.389 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Яготинським районним судом Київської області від 15 березня 2012 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 6 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання та взяття його під варту. Вирок набрав законної сили 03 серпня 2018 року.
Колегією суддів також встановлено, що в межах кримінального провадження №0000250, за результатами розгляду якого 03.07.2018 року було ухвалено вирок Криворізьким районним судом Дніпропетровської області щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , який скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 389 КК України, останній не був попередньо ув`язнений, а 22 серпня 2018 року ОСОБА_7 був затриманий на виконання даного вироку і 23 серпня 2018 року був поміщений до ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)». Втім, ОСОБА_7 був попередньо ув`язнений в межах іншого провадження, розглянутого Яготинським районним судом Київської області 15 березня 2012 року з ухваленням вироку за ч.3 ст. 286 КК України, від відбування покарання за яким останнього було звільнено умовно-достроково 31 серпня 2015 року.
З огляду на викладені обставини, доводи обвинуваченого про необхідність зарахування йому строку попереднього ув`язнення в Черніговському СІЗО в період з 09 січня 2012 року по 24 серпня 2012 року до призначеного вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року покарання, окрім цього, в межах іншого кримінального провадження, невідбута частина покарання за вироком у якому на підставі ч.1 ст. 71 КК України була лише частково приєднана до покарання, призначеного вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року, ухваленого у кримінальному провадженні №№0000250, в рамках якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 не застосовувався, є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону України про кримінальну відповідальність.
Отже, в даному випадку суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», у зв`язку з чим доводи апелянта про необхідність зарахування йому строку попереднього ув`язнення до покарання є необґрунтованими та такими, що вимогам закону України про кримінальну відповідальність не відповідають.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4