Справа № 461/2702/20
Провадження № 1-кс/461/2008/20
УХВАЛА

01.04.2020 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу,

встановив:

слідчим відділом слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000811 від 20.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з обмеження волі цілодобовий домашній арешт, мотивуючи клопотання тим, що ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу істотно зменшились, адже на усій території України встановлено карантин, що істотно обмежить можливість підозрюваного покинути межі території України. При цьому, підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, батьків похилого віку, за якими здійснює нагляд, міцні соціальні зв`язки, відтак перебування під домашнім арештом буде цілком виправданим та обґрунтованим та забезпечить можливість виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник клопотання підтримали, з мотивів, наведених у ньому та додаткових пояснень. При цьому захисник також вказав, що його довіритель не вчиняв жодних дій щодо застосування насильства по відношенню до потерпілого.

Прокурор клопотання заперечила, з мотивів безпідставності.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Ухвалою слідчого судді від 24.02.2020 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали визначений до 22.04.2020 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Під час вирішення даного питання, крім ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, суд оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що при постановленні ухвали від 24.02.2020 року про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, перевіривши обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованого злочину, дослідивши ризики, передбачені ст. 177 КПК України та можливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, прийшла висновку, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, спотворити речові докази або інші предмети, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.

Водночас, під час розгляду клопотання про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу стороною захисту не надано суду належних доказів та не наведено доводів щодо зміни пред`явленої ОСОБА_4 підозри. Посилання на сімейні обставини чи встановлення карантинних заходів на території держави також не спростовує наведені обставини, зокрема обґрунтованість підозри. При цьому, дані про особу підозрюваного, на які посилається сторона захисту, як на підставу для зміни запобіжного заходу, самі по собі не можуть слугувати підставами для зміни запобіжного заходу.

За таких обставин, приходжу до переконання, що на час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу стороною захисту не спростовано наявності в провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не наведено обґрунтованих доводів щодо існування інших обставин, які б давали підстави вважати про можливість зміни застосованого запобіжного заходу.

При цьому, приймаючи рішення за клопотанням, враховую також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, чи продовження інкримінованої діяльності підтверджує наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не проведено усіх необхідних процесуальних дій.

Таким чином, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не спростовано тверджень органу досудового розслідування про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відтак, вважаю, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Отже, розглядаючи заявлене клопотання, приймаю до уваги те, що в межах даного кримінального провадження проведено комплекс першочергових слідчих та процесуальних дій щодо збору доказів, що зокрема підтверджено наданою слідчому судді копією постанови слідчого від 31.03.2020 року, відтак ризик знищення чи зміни доказів підозрюваним на даний момент істотно зменшився.

Крім того, враховую, що загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь які зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Так, в ході розгляду клопотання встановлено наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема, останній є одруженим, має на утриманні малолітню дитину та пристарілих батьків, які проживають разом із ним.

Доводи прокурора щодо ймовірного тиску з боку підозрюваного на потерпілого станом на момент розгляду даного клопотання не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, як встановлено в ході розгляду клопотання підозрюваний перебуває під вартою, отже був позбавлений можливості чинити безпосередній тиск на потерпілого.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, характеру інкримінованого ОСОБА_6 злочину, даних про особу підозрюваного, інших вищенаведених обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, матеріального становища підозрюваного, того, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину та батьків похилого віку, вважаю за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_6 максимальний розмір застави визначений для даної категорії злочину КПК України, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у сумі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень. При цьому враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні або переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Разом з тим, визначаючи перелік обов`язків у разі внесення застави, враховую наведені прокурором ризики та вважаю за необхідне, серед іншого, застосувати до підозрюваного носіння електронного засобу контролю, задля забезпечення цілодобового контролю за підозрюваним з боку органу досудового розслідування та органів Національної поліції.

Керуючись ст.ст.177-178, 201 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження №0000811 від 20.11.2019 року відмовити.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 у сумі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень.

Підозрюваний ОСОБА_4 , інші особи як заставодавці мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за кожним викликом;

2) не відлучатися з місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду, цілодобово;

4) утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі наявності таких;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , а також у разі внесення застави на Дрогобицький відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Строк дії ухвали до 22.04.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1