Єдиний унікальний номер 185/5187/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000380 від 15.02.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України,

з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який проживає

за адресою: АДРЕСА_1 ,

в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисиника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 13.02.2019 року приблизно о 16.00 год., знаходився неподалік від покинутої лікарні № 7 по вул. Кравченка, м. Павлоград, де в одному з приміщень на підлозі знайшов згорток з подрібненою речовиною зеленого кольору, яка містить у своєму складі канабіс масою 25,0260 грамів, тобто особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року (із змінами та доповненнями) заборонений, після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, та зберігання, наркотичних засобів без мети збуту. Далі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільного небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись в приміщенні даної лікарні, по вул. Кравченка, м. Павлограда, 13.02.2019 року близько о 16.20 год., підняв з підлоги та поклав до правої передньої кишені своєї куртки згорток з речовиною зеленого кольору, рослинного походження, яка містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою 25,0260 грамів, тим самим незаконно придбав (знайшов) та в порушення визначеної в ч.2 ст.25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року заборони на зберігання наркотичних засобів, зберігав наркотичний засіб при собі без мети збуту. У подальшому, 15.02.2019 року, приблизно о 14.30 год. ОСОБА_3 , знаходячись у парку імені «Першого Травня», розташованого у м. Павлограді вирішив вжити вищевказану речовину, однак о 15.01 год. його помітили співробітники Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, якими у останнього, на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» проведено поверхневу перевірку, в ході якої, ОСОБА_3 , добровільно видав знайдений ним згорток з подрібненою речовиною зеленого кольору, рослинного походження масою 25,0260 г., яка у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 22,2983г. (в перерахунку на суху речовину).

Крім того, ОСОБА_3 18.02.2019 року, знаходячись поблизу залізничних шляхів, розташованої на залізничній станції «Павлоград-2», у м. Павлограді Дніпропетровської області, у порушення передбаченого законом дозволу, а саме положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 з наступними змінами), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 292) та іншими нормативними актами, розуміючи, що в нього такий дозвіл відсутній, знайшов поліетиленовий згорток з предметами, які за зовнішніми ознаками схожі на гранату та запал і після чого залишив знайдені предмети собі. У подальшому, тобто 19.02.2019 року близько 14.00 год. ОСОБА_3 , знаходячись неподалік від річки Вовча, по вул. Дніпровській, м. Павлоград, намагався сховати запал та гранату, незважаючи на те, що поряд перебувають люди, однак близько 14.10 год. останнього помітили співробітники Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, якими на підставі ст.34 Закону України «Про Національну поліцію» було проведено поверхневу перевірку, в ході якої, ОСОБА_3 , добровільно видав знайдені ним 18.02.2019 року предмети, які являються корпусом бойової гранати «Ф-1» промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для проведення вибуху, а також запал типу «УЗРГМ-2», який у поєднанні з корпусом гранати «Ф-1» утворюють бойову, осколкову, оборонну, ручну гранату Ф-1, промислового виготовлення, яка відноситься до категорії боєприпасів. Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, в порушення Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 з наступними змінами), інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 292) та іншими нормативними актами, знайшов тим самим придбав, носив та зберігав боєприпаси, а саме гранату Ф-1, а також уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно 13.02.2019 року о 16.00 год. в одному з приміщень по вул. Кравченка м. Павлоград він знайшов згорток з подрібненою речовиною зеленого кольору, яку підняв, поклав до кишені своєї курточки та зберігав без мети збуту при собі, 15.02.2019 року о 14.30 год. вирішив вжити зазначену речовину, але був затриманий співробітниками поліції. Крім того, він, 18.02.2019 року перебував на залізничній станції «Павлоград-2», у м. Павлограді знайшов поліетиленовий згорток схожий на гранату та запал, який залишив у себе. Наступного дня він намагався їх сховати біля річки Вовча по вул. Дніпровській, м. Павлоград, але його помітили співробітники поліції. У скоєному щиро кається.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винний у незаконному придбанні та зберіганні норкотичних засобів без мети збуту.

Його дії кваліфікуються за 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_3 винний у незаконному носінні, зберіганні та придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 263 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшуює покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обвинувачений вчинив злочини, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, не одружений, на обліку лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст.309, ч.1 ст. 263 КК України за їх сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчинених злочинів, те, що злочини, які він вчинив, відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, але тяжких наслідків не настало, тому суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 4396 (чотири тисячі триста дев`яносто шість) грн. 28 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у кримінальному провадженні:

- один слід пальців рік, дактилокарта на ОСОБА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- речовину подрібнену зеленого кольору, вагою 25,0260 гр., яка зберігається в камері схову Павлоградського ВП знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 4396 (чотири тисячі триста дев`яносто шість) грн. 28 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобовязання не продовжувався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .