Дата документу 23.06.2020 Справа № 554/9746/15-к
Провадження № 1-кс/554/8858/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 09.04.2015 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Олександрівка Чарговського району Ростовської області Російської Федерації, за національністю рома, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-25.02.1994 Охтирським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 142 (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-18.12.1996 Шосткінським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 183-3, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років 8 місяців позбавлення волі;
-24.03.2005 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
-10.12.2007 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
-04.03.2010 Устинівським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 393, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі
-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000140 від 09.04.2015 за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, у ніч із 08 на 09.04.2015, з метою вчинення розбійного нападу для заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства, прибув до господарства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Переконавшись, що ОСОБА_6 спить, а у вікнах її будинку вимкнене світло, ОСОБА_5 розбив датчик руху, електролампа якого освітлювала територію подвір`я потерпілої та шляхом віджиму лезом ножа, який заздалегідь узяв із собою, витягнув віконну шибку із вікна будинку ОСОБА_6 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 проник через отвір у вікні до жилого будинку, після чого вчинив напад на ОСОБА_6 , котра в цей час спала у спальній кімнаті.

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом, підійшов до ліжка на якому спала ОСОБА_6 та наніс із великою силою, кілька ударів пальцями обох кистей рук, стиснутими в кулак, у обличчя ОСОБА_6 . Нанесення ударів ОСОБА_5 супроводжував вимогою передати йому грошові кошти або вказати місце їх знаходження.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 стягнув потерпілу ОСОБА_6 із ліжка на підлогу спальної кімнати, де продовжив наносити удари ногами у взутті по обличчю, в область лівої вилиці та верхньої щелепи зліва.

Після цього, у нього виник умисел на вбивство ОСОБА_6 з корисливих мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_6 , утримуючи потерпілу на підлозі, наніс із великою силою, один удар лезом ножа по передній поверхні шиї ОСОБА_6 . Від отриманих тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_6 померла на місці вчинення злочину.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №89 від 10.04.2015, смерть ОСОБА_6 настала внаслідок шоку-крововтрати, яка розвинулася внаслідок колото-різаного поранення шиї з ушкодженням сонної артерії.

Доводячи до кінця свій злочинний умисел на вчинення розбійного нападу, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 розпочав самостійно шукати грошові кошти та цінні речі у вказаному будинку шляхом проведення обшуку у його кімнатах, у результаті чого незаконно заволодів належними потерпілій ОСОБА_6 мобільними телефонами марки «ALCATEL 2000» вартістю 800 гривень та марки «NOKIA 1616» вартістю 200 гривень.

15.04.2015 за наявності достатніх доказів слідчим за погодженням з прокурором згідно вимог ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_8 , поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаним з проникненням у житло та заподіянням ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, та в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині - ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, тобто в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановити місце знаходження підозрюваного не представилось можливими в зв`язку з чим 16.04.2015 ОСОБА_5 був оголошений в розшук.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.11.2015 в справі № 554/9748/015 задоволено клопотання про обрання запобіжного заходу взяття під варту підозрюваного ОСОБА_5

18.05.2017 отримано лист про те, що ОСОБА_5 відбував покарання у ФКУ КП-6 УФСВП Росії по Калузькій області, де звернувся з клопотанням про набуття російського громадянства та був документований паспортом громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , виданий 28.03.2017.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу, яка підозрюється у вчиненні злочину, а також той факт, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_9 покладених на неї процесуальних обов`язків.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує не доведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 183, 193,196-197, 199, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати в кримінальному провадженні № 0000140 від 09.04.2015 щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Олександрівка Чарговського району Ростовської області Російської Федерації, за національністю рома, громадянина Російської Федерації, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1