УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 185/7385/16-к
провадження № 51 5990 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановив:
За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року визнано винуватими та засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

- ОСОБА_5 : за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна; за ч. 1 ст. 263 КК на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна;
- ОСОБА_6 : за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна;
- ОСОБА_6 : за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна;
- ОСОБА_7 : за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна; за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 4 роки 6 місяців із конфіскацією усього належного йому майна; за ч.1 ст. 263 КК на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 309 КК на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 у строк відбуття покарання за даним вироком вирішено зарахувати строк попереднього ув`язнення з 13 квітня 2016 року для ОСОБА_5 , з 25 травня 2016 року для ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , з 02 червня 2016 року для ОСОБА_7 , кожному до 04 грудня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожного окремо скасовано у зв`язку з повним відбуттям призначеного їм цим вироком покарання та звільнено з під варти в залі суду.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року скасовано вирок місцевого суду в частині призначеного покарання.

Засуджено: ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 5 місяців із конфіскацією усього належного йому майна;
ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 5 місяців із конфіскацією усього належного йому майна;
ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 5 місяців із конфіскацією усього належного йому майна;
ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 5 місяців із конфіскацією усього належного йому майна.
В решті вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ,посилаючись на невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить скасувати вирок апеляційного суду.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі захисник ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування вироку апеляційного суду з підстав невідповідності призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, обмежився загальними фразами про допущення апеляційним судом таких порушень. При цьому, захисник не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного засудженому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даними про його особу внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак викладені захисником у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають вимогам вищевказаної статті.
Таким чином, прохання захисника до суду касаційної інстанції про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції є не коректним та не відповідає вимогам ст. 436 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до них ставляться, їх потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційні скарги буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3