Справа № 675/2430/18
Провадження № 1-кс/675/206/2020
У Х В А Л А
"05" червня 2020 р. м. Ізяслав

Слідчий суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 31 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000047,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області зі скаргою, у якій згідно поданих ним та його представником адвокатом ОСОБА_4 уточнень просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 31 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000047.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що постанова винесена слідчим незаконно та необґрунтовано, без належної перевірки доводів, викладених в його заяві про скоєння злочину. Зокрема, слідчим не вчинено усіх необхідних для даного кримінального провадження слідчих дій, не проведено допит усіх необхідних свідків (зокрема, свідка ОСОБА_6 ), не витребувано необхідних документів, на які вказував скаржник, не перевірено доводи заявника щодо його захворювань та погіршення стану його здоров`я у виправній установі, не направлення засудженого у відповідний медичний заклад для проведення перевірки стану його здоров`я та профілактичного лікування, а також щодо невідповідності умовам утримання у колонії вимогам чинного законодавства та незабезпечення права на здійснення телефонних розмов.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини, просили її задовольнити та оскаржувану постанову скасувати.

Крім того, адвокат ОСОБА_4 при розгляді скарги звертав увагу слідчого судді також на необхідність скасування постанови старшого слідчого про закриття кримінального провадження з тих підстав, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводив не уповноважений орган.

Старший слідчий ОСОБА_5 та представник Шепетівської місцевої прокуратури у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомили.

За змістом ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Тому слідчий суддя вважає за можливе розглянути дану скаргу за відсутності слідчого та прокурора.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги та матеріали закритого кримінального провадження, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про вручення копії спірної постанови скаржнику.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що строк на подання скарги ОСОБА_3 не пропущено.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», звернувся до органу досудового розслідування з заявою, у якій вказував на допущення представниками адміністрації Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» неправомірних дій, а саме: фальсифікацію рапортів щодо порушення заявником порядку відбування покарання з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності; ненадання йому телефонних розмов у вихідні та святкові дні; безпідставне переведення із однієї камери в іншу, в тому числі - з неналежними санітарними умовами; ненадання мила та дезінфікуючих засобів; проблем із постачанням води; поміщення до камер із недотриманою нормою жилої площі на одного засудженого; порушення правил матеріально-побутового забезпечення; неналежне забезпечення продуктами харчування; приховування надісланої заявником кореспонденції тощо.

30 серпня 2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 за заявою ОСОБА_3 щодо службової недбалості працівників адміністрації установи виконання покарань. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 367 КК України.

За наслідками розслідування 31 березня 2020 року старший слідчий СВ Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_5 виніс постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови та надавши оцінку матеріалам закритого кримінального провадження, слідчий суддя погоджується з висновками старшого слідчого СВ Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_5 про відсутність у діях посадових осіб Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що при винесенні оскарженої постанови старшим слідчим проаналізовано доводи, викладені у заяві ОСОБА_3 про скоєння злочину, надано оцінку письмовим документам та показанням свідків: засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також працівників Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , аналіз яких викладено в оскарженій постанові.

Слідчий суддя також не погоджується з доводами скаржника щодо невчинення старшим слідчим ОСОБА_5 ряду процесуальних дій для повного та всебічного з`ясування обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 про скоєння злочину, оскільки чинним КПК України не встановлений вичерпний перелік дій, обов`язкових до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за заявою про вчинення кримінального правопорушення, у тому числі не визначено обов`язку сторони обвинувачення стосовно витребування конкретно визначених документів та допиту конкретних свідків при здійсненні досудового розслідування.

Водночас, слідчим правильно враховано об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, який є злочином з матеріальним складом, тобто наявність істотної шкоди є обов`язковою ознакою складу злочину.

Так, ч. 1 ст. 367 КК України передбачена кримінальна відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Службова недбалість визнається злочином за наявності таких спеціальних ознак в їх сукупності: 1) несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків; 2) заподіяння такою недбалістю істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 367 КК України.

Відповідно до ч. 3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Істотна шкода є обов`язковою умовою складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Якщо ж така шкода не заподіяна, то відсутній склад кримінального правопорушення, відповідно кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Під час досудового розслідування факту спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_3 не встановлено.

Разом з тим, слідчий прийшов до правильного висновку про те, що чинним законодавством передбачено відповідний порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Так, за приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Згідно з положеннями п. 13-1 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2, ч. 9 статті 539 КПК України, засудженим надане право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність адміністрації установи виконання покарання до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, в порядку адміністративного судочинства.

Тому, враховуючи те, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження не встановлено факту вчинення посадовими особами Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» умисних протиправних дій, які б спричинили істотну шкоду засудженому ОСОБА_3 в розумінні кримінального закону, старший слідчий правомірно прийшов до висновку про відсутність у діях посадових осіб виправної установи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Такий висновок не позбавляє скаржника права звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, які він вважає порушеними, в порядку адміністративного судочинства.

Решта доводів скаржника не свідчать про незаконність оскаржуваної постанови, а твердження ОСОБА_3 щодо наявності підстав для притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб колонії є голослівними.

Одночасно приходжу до висновку, що скаржником не наведено переконливих доводів, які стверджували б про те, що шляхом проведення додаткових процесуальних дій можливо встановити дані, які б виключали підстави для закриття кримінального провадження.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що старшим слідчим під час проведення досудового розслідування не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність у діях посадових осіб Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, рішення про закриття кримінального провадження прийняте старшим слідчим з дотриманням вимог КПК України.

Доводи представника скаржника адвоката ОСОБА_4 щодо порушення підслідності органу досудового розслідування цього кримінального провадження слідчий суддя вважає помилковими.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою від 11 січня 2018 року заступника прокурора Хмельницької області ОСОБА_16 проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено слідчому відділу Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів, зокрема, вчинених працівником правоохоронного органу.

Так, згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи це, зокрема, органи і установи виконання покарань.

Абзацом 2 пункту 1 Розділу X «Прикінцеві положення» КПК України визначено, що положення частини четвертої статті 216 цього Кодексу вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" КПК України до дня введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, - щодо злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу.

19 листопада 2012 року КПК України набрав чинності, тому з 20 листопада 2017 року, тобто після спливу 5 років, які встановлені вищезазначеними положеннями кримінального процесуального закону, слідчі органи прокуратури втратили повноваження щодо здійснення досудового розслідування злочинів, підслідних ДБР.

Однак, відповідно до офіційного оголошення, розміщеного в газеті "Урядовий кур`єр" № 221 (6337) від 23 листопада 2018 року, Державне бюро розслідування починає здійснювати свою правоохоронну діяльність 27 листопада 2018 року.

Таким чином, на час внесення відомостей в ЄРДР та визначення органу досудового розслідування цього кримінального провадження слідчі органи прокуратури вже не мали повноважень проводити досудове розслідування кримінальних проваджень, підслідних ДБР, а слідчі органи державного бюро розслідування ще не розпочали діяльність та не могли здійснювати ефективне досудове розслідування.

У зв`язку з чим, заступник прокурора Хмельницької області, керуючись вимогами ч. 5 ст. 36 КПК України, своєю постановою доручив здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження слідчому відділу Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, начальник якого в свою чергу згідно постанови від 20 жовтня 2019 року доручив проведення досудового розслідування слідчій групі, старшим якої призначив старшого слідчого ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Норми КПК України не передбачають компетенції слідчого судді втручатися в порядок визначення органу досудового розслідування, оскільки це є виключним повноваженням сторони обвинувачення.

З огляду на зазначені обставини, порушень визначення підслідності цього кримінального провадження не встановлено, а доводи представника скаржника, що слідчий відділ Ізяславського відділення поліції не мав повноважень проводити досудове розслідування даного кримінального провадження є хибними.

Зазначення старшим слідчим ОСОБА_5 у постанові про закриття кримінального провадження номеру 0000047, а не номеру 0000047, який присвоєний даному кримінальному провадженню, слідчий суддя розцінює як описку, яка не тягне за собою скасування оскарженої постанови.

У відповідності п. 4 до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу, зокрема, про відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на те, що в ході розгляду скарги не знайшов свого підтвердження факт порушення старшим слідчим ОСОБА_5 вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94, 216, 218, 284, 303-307, 309, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 31 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000047 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а скаржником протягом п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1