УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 420 171 011 000 002 21 від 16.06.2017 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 171 011 000 002 21 від 16.06.2017.

На обґрунтування клопотання заявник зазначила, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2019 накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

На думку ініціатора клопотання, арешт на зазначену вище квартиру накладений необґрунтовано, оскільки вона є добросовісним набувачем зазначеного майна, а застосоване в рамках цього кримінального провадження обмеження суттєво порушує її право володіння, користування та розпоряджання належним їй нерухомим майном.
Крім того, ОСОБА_5 зазначила, що строк досудового розслідування цього кримінального провадження закінчився 19.12.2018, тому арешт на квартиру підлягає скасуванню.
Заявник у судове засідання не прибула та про причини неявки суд не повідомила.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки скасування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження призведе до подальшої перереєстрації права власності на об`єкт нерухомості та можливої втрати речового доказу.

Слідчий також заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що доводи заявника щодо закінчення строку досудового розслідування є необґрунтованими, оскільки ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2020 продовжено строк досудового розслідування цього кримінального провадження до чотирьох місяців, тобто по 12.08.2020.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 131, 132 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою особистого збагачення, шляхом шахрайських дій заволоділа квартирою АДРЕСА_1 .
Постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП ум. Києві ОСОБА_7 від 17.08.2017 вказану вище квартиру визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.
З огляду на зазначене, слідчим ініційовано питання про накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна, оскільки він є об`єктом злочинних посягань.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2019 (справа № 761/47310/19) задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_4 та у кримінальному провадженні № 420 171 011 000 002 21 від 16.06.2017 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Накладаючи арешт на зазначене майно, слідчий суддя врахував, що останнє відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що воно є предметом злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна або його представника за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна або його представник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

У той же час, оцінюючи наведені власником майна у клопотанні доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді, що зазначена квартира є об`єктом злочину, тобто є доказом у кримінальному провадженні, отже, залишається актуальним забезпечення її схоронності шляхом заборони відчуження чи розпорядження нею.
Наведене свідчить про обґрунтованість застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, заявник, не з`явившись до суду, не надала слідчому судді додаткових доводів щодо ініційованого нею клопотання.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту її права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_5 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

На підстави викладеного, керуючись ст. 131, 132, 170, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 420 171 011 000 002 21 від 16.06.2017 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/47310/19) від 17.12.2019, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1