ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4997/19
Провадження № 1-кп/362/194/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.05.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000154 від 14.03.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе Республіки Таджикистан, громадянина Республіки Таджикистан, таджика, з середньою освітою, одруженого, офіційно непрацюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
27.08.2019 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000154 від 14.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 01.06.2020 року включно.
В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики передбачені ст.177 КПК України на даний час не відпали та продовжують існувати, крім того ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не забезпечать належну поведінку обвинуваченого, враховуючи наведене вище та не зможуть належним чином запобігти наведеним ризикам.
Потерпіла ОСОБА_7 до суду не з`явилася надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, при винесенні міри покарання покладається на думку суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, оскільки на його утриманні перебувають неповнолітні діти від цивільного шлюбу.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжних захід, а саме домашній арешт, оскільки прокурором не доведено ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого його захисника, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у Кодексі передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 Кодексу).
Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню судового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (частина третястатті 199 Кодексу).
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення судового розгляду.
У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017).
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Суд, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке покарання передбачено у виді позбавлення волі на певний строк, міцність соціальних зв`язків у місці його проживання, а саме те, що він не працевлаштований, доказів про те, що він має на утриманні малолітніх дітей, стороною захисту надано не було, який характеризується посередньо, є громадянином Республіки Таджикистан, його вік та стан здоров`я, а саме відсутність даних про тяжкі хвороби, інвалідності, який хоча і є раніше не судимим, на даний час не має місце проживання на території Київської області, оскільки зі слів обвинуваченого будинок в АДРЕСА_1 ним проданий в спростування вказаних доводів стороною захисту доказів не надано, крім того усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведення його винуватості у вчиненні злочину за умов перебування під кримінальним переслідуванням по іншому кримінальному провадженню, що свідчить про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, а відтак такі обставини вимагають від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини. Судове слідство по даному кримінальному провадженню триває, а тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали, в цьому аспекті, на переконання суду, є підстави вважати, що, не перебуваючи в умовах запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 може здійснити спробу ухилення від суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження в якому свідки є неповнолітніми, а тому наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що приводить до висновку, що жоден із інших, альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, а тому суд дійшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, слід відмовити, оскільки стороною захисту, суду не було надано жодного належного доказу в підтвердження його слів та в спростування доводів прокурора.
Керуючись статтею 29 Конституції України, частиною 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., статтями 177, 183, 196, 197, 199, 331, 392 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції терміном 60 діб, а саме до «20» липня 2020 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.
Текст ухвали виготовлено 22.05.2020 року.

Суддя ОСОБА_8