Справа № 453/234/20
№ провадження 1-кс/453/60/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2020 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , в розгляді клопотання беруть участь слідчий ОСОБА_3 , володілець майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Сколе Львівської області клопотання від 17.02.2020 року старшого слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 15.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчим відділенням Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000088, внесеного до ЄРДР 15.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 358 КК України.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 15.02.2020 року в журналі Єдиного обліку Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області за № 763 зареєстровано рапорт інспектора другого взводу третьої роти першого батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 про те, що ним спільно із сержантом поліції ОСОБА_7 під час патрулювання у складі екіпажу «Омега 412» 15.02.2020 року на 635 км даної автодороги було виявлено автомобіль «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , що проживає у с. Труханів Сколівського району Львівської області, який порушив правила дорожнього руху, а саме водій був не пристебнутий. В ході перевірки документів у реєстраційному свідоцтві (серія НОМЕР_2 , видане 16.06.2009 року) було виявлено ознаки підробки, а саме відсутня захистна галограма, а також виявлено неспівпадіння номеру автомобіля із заданим у реєстраційному документі.

15.02.2020 року вищевикладені відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000088 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Під час проведення огляду місця події 15.02.2020 оглянуто автомобіль «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 . Автомобіль марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб (серія НОМЕР_2 ) вилучено. Автомобіль знаходиться на території Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

15.02.2020 року автомобіль марки ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії серія НОМЕР_2 , визнані речовими доказами по кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт вказаного майна з метою недопущення відчуження власником чи іншими уповноваженими ним особами автомобіля марки ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які визнані речовими доказами, оскільки були знаряддям вчинення злочину і на них збереглись сліди злочину; а також з метою недопущення знищення слідів злочину (в т.ч. шляхом проведення ремонтних робіт із номерними агрегатами автомобіля, в тому числі номером кузова НОМЕР_3 ), які залишилися на вищевказаному транспортному засобі, що в подальшому не дасть можливість провести ряд експертиз з метою встановлення всіх обставин події.

Клопотання призначено до розгляду в судовому засіданні 18.02.2020 року. Розгляд клопотання відкладався на 21.02.2020 року.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився.
Володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечив, зазначив про безпідставність тверджень, наведених у рапорті інспектора другого взводу третьої роти першого батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 , наголосив, що не відповідає дійсності твердження зазначеного інспектора, викладене в рапорті, щодо ознак підробки реєстраційного документу. Наголосив, що свідоцтво про реєстрацію є свідоцтвом старого зразка. Крім того, зазначив, що номер кузова автомобіля повністю співпадає із зазначеним у реєстраційному документі.

Інспектори другого взводу третьої роти першого батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яких двічі було викликано в якості свідків (телефонограми № 453/235/20/550/2020 від 18.02.2020 року та № 453/234/20/568/2020 від 19.02.2020 року), не з`явились, клопотань не подали, причин неявки до відома слідчого судді не довели, витребуваних відеозаписів з нагрудної камери не надали. Про необхідність явки вказаних осіб було повідомлено і начальника УПП у Львівській області листом № 453/234/20/571/2020 від 19.02.2020 року.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, доданих до нього, а також додатково поданих в засіданні слідчим, заслухавши учасників процесуальної дії, слідчий суддя зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, одним з яких, у відповідності до п. 7 ч. 2 цієї ж статті є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 року) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 року), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, слідчим і прокурором, які звернулися із вказаним клопотанням, взагалі не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину. Як встановлено слідчим суддею, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні докази існування обґрунтованої підозри наявності ознак підробки як свідоцтва про реєстрацію ТЗ (серія НОМЕР_2 , видане 16.06.2009 року), так і номера кузова НОМЕР_4 .

Зокрема, в протоколі огляду місця події від 15.02.2020 року, слідчим не зазначено про жодні ознаки підробки номера кузова. Підтверджено слідчим відсутність таких візуальних ознак і в судовому засіданні.

Щодо відсутності на свідоцтві про реєстрацію ТЗ захисної галограми, то слідчий суддя зазначає, що вказане свідоцтво видане в 2009 році і є свідоцтвом старого зразка.

Вказані висновки також підтверджуються відповіддю на запит слідчого, наданою начальником ТСЦ МВС України ОСОБА_10 , долученою слідчим до матеріалів в судовому засіданні. Зокрема, вказаним витягом підтверджується серія та номер свідоцтва про реєстрацію ТЗ, дата такої реєстрації, власник відповідного ТЗ, з детальною інформацією про такого, а також марка, модель ТЗ, номер двигуна, номер кузова.

Щодо посилання в рапорті на неспівпадіння номеру автомобіля із заданим у реєстраційному документі, то таке спростовується протоколом огляду місця події від 15.02.2020 року, а також відсутність неспівпадіння не заперечувалась слідчим в судовому засіданні.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження викладені у рапорті Інспектора другого взводу третьої роти першого батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 твердження щодо виявлення ознак підробки на свідоцтві про реєстрацію ТЗ (серія НОМЕР_2 , видане 16.06.2009 року) та ознак неспівпадіння номера кузова НОМЕР_4 із зазначеним в реєстраційному документі.

Слідчий суддя зазначає, що в клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні.
На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання від 17.02.2020 року старшого слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого начальником Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_11 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 15.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - відмовити.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 негайно повернути вилучене майно.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво. Копію ухвали скерувати начальнику Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області та керівнику Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури для контролю виконання вимог щодо повернення вилученого майна.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційної інстанції протягом п`яти днів від дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1