ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №201/2615/20
Провадження №1-кс/201/1118/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за їх заявою від 26 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даною скаргою на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Дніпропетровської області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, відносно судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 . Просять зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості за її заявою.

В обґрунтування скарги заявники посилаються на те, що ними до Верховної ради України та низки народних депутатів було подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, відносно судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 , які були скеровані за належністю до прокуратури Дніпропетровської області. Станом на день подання скарги, відомості за їх заявою до ЄРДР внесені не були, що заявники вважають неправомірним.

Заявники надали суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Від прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 до суду надійшли заперечення на скаргу, в яких останній просив суд відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

З матеріалів скарги встановлено, що заявниками було подано до до Верхоної ради України та низки народних депутатів було подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, відносно судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 , які були скеровані за належністю до прокуратури Дніпропетровської області.

Відповідно до листа начальника відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 18 лютого 2020 року №04/2/2-689-12 заявникам повідомлено, що прокуратурою області розглянуто їх звернення від 26 грудня 2019 року, яке надійшло з Офісу Генерального прокурора, щодо можливого вчинення кримінального правопорушення суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 та з інших питань. Та зазначено, що у даному випадку зі змісту їх заяви вбачається незгода із прийнятим суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 рішенням та відсутність об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення нею злочину. Враховуючи викладене, відомості до ЄРДР прокуратурою Дніпропетровської області не вносились.

На час розгляду даної справи відомостей про внесення до ЄРДР відомостей про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, в розпорядження слідчого судді не надано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Приписами ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Структурний аналіз наведених норм призводить до висновку, що саме фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Подання лише заяви не може бути безмовною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР). Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Тобто, не підлягає внесенню до ЄРДР та не є підставою для початку досудового розслідування інформація, яка не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину.

Розглядаючи положення ст. 214 КПК України через призму ст. 375 КК України заявнику необхідно зазначити дані, які підтверджують постановлення суддею (судом) саме неправосудного рішення та вчинення вказаних дії саме з усвідомленням відсутності правових підстав для його ухвалення.

Отже можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватися як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку. Однак заявники, звернувшись із заявою про вчинення кримінального правопорушення намагаються оскаржити судові рішення поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді.

Між тим, стаття 129 Конституції України передбачає право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Порядок оскарження судових рішень визначається нормами Кримінального процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України тощо.

Таким чином, у разі незгоди сторони з судовим рішенням та на цьому підґрунті подання заяви до правоохоронних органів про внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення суддею кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема ст. 375 КК України, вбачається вплив на суддю. Як наслідок має місце в подальшому неможливість розгляду іншої справи суддею, щодо якого внесено відомості до ЄРДР, де однією із сторін є скаржник, за чиєю скаргою було внесено відомості до ЄРДР.

Крім того, статтею 126 Конституції України закріплено гарантії незалежності і недоторканості судді та передбачено, що вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється та суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 49 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідно до п.4.2 рішення Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 р. за справою №1-17/2001, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У міжнародних документах з питань статусу та незалежності суддів, зокрема у Монреальській універсальній декларації про незалежність правосуддя (Перша світова конференція з незалежності правосуддя, Монреаль, 1983 рік), Основних принципах незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та від 13 грудня 1985 року), Рекомендаціях щодо ефективного впровадження основних принципів незалежності судових органів (прийнятих резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 1989/60 та схвалених резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 44/162 від 15 грудня 1989 року), Європейському статуті судді (ухваленому Європейською Асоціацією Суддів у 1993 році), Європейській хартії щодо статусу суддів (10 липня 1998 року), Всесвітній (Універсальній) хартії судді (схваленій Міжнародною Асоціацією Суддів 17 листопада 1999 року, Тайбей (Тайвань), Декларації щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів верховних судів країн Центральної та Східної Європи 14 жовтня 2015 року, звернуто увагу на необхідність усіма можливими національними та міжнародними органами гарантувати незалежність суддів, зокрема на те, що суддя не може бути притягнений до відповідальності за виконання своїх професійних обов`язків. Гарантування незалежності суддів також полягає у тому, щоб жоден суддя не міг приймати рішення у справі через страх, очікування користі будь-якого походження або через будь-який неналежний вплив.

З огляду на зазначене, вимоги національного та міжнародного законодавства передбачають та гарантують незалежність судової влади, цінність такого інституту в кожному суспільстві. Незалежність судочинства є невід`ємною складовою права на справедливий судовий процес.

Таким чином, подання тільки заяви до правоохоронних органів про внесення до ЄРДР відповідних відомостей, без зазначення фактичних даних, які б вказували на ознаки складу злочину, зокрема, передбаченого ст. 375 КК України, не може бути безумовною підставою для внесення до ЄРДР відповідних відомостей та задоволення скарг на бездіяльність слідчих, прокурорів щодо невнесення до ЄРДР відомостей стосовно вчинення суддями правопорушень, передбачених статтею 375 КК України.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги як необґрунтованої, оскільки незгода із судовим рішенням підлягає оскарженню в порядку апеляційного та касаційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 303, 305 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за їх заявою від 26 грудня 2019 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1