Справа № 202/439/18
Провадження № 1кп/202/20/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002848 від 21.08.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.05.2012 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 02.09.2019 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в:
20 серпня 2017 року, приблизно о 00:30 годині, ОСОБА_10 , маючи намір на незаконне заволодіння транспортними засобами, за попередньою змовою групою осіб, прибув разом із невстановленою особою (співвиконавцем) до станції технічного обслуговування (СТО) Південне, що розташоване за адресою: м. Дніпро, узвіз Лоцманський, 13-А, після чого у невстановлений спосіб незаконно проникли на територію зазначеного СТО, де виявили автомобіль марки Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1 , світло-зеленого кольору, 2004 року випуску, vin НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та автомобіль марки TOYOTA AURIS, р/н НОМЕР_3 , темно-синього кольору, 2007 року випуску, vin НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_10 разом з невстановленою особою розподілили між собою ролі та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортними засобами, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 у невстановлений спосіб, проник до салону автомобіля марки Chevrolet Aveo, виїхав з території СТО та направився у невстановленому напрямку. В свою чергу інша невстановлена особа, виконуючи відведену їй роль у вчиненні вказаного злочину, у невстановлений спосіб, проникла до салону автомобіля марки TOYOTA AURIS, виїхала з території СТО та зникла у невстановленому напрямку.
Після чого, ОСОБА_10 разом із невстановленою особою у невстановлений час та місці, розпорядились викраденими транспортними засобами на власний розсуд, чим завдали потерпілим великої матеріальної шкоди в розмірі приблизно 345 517,29 гривень, тобто більше 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 96 356,26 грн. шкода завдана ОСОБА_7 , 249 161,03 грн. - шкода, завдана ОСОБА_8 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину свою у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 289 КК України не визнав, суду пояснив, що він працював менеджером по вантажним перевезенням у ТОВ «Інтранс», а у вільний час, для додаткового заробітку, разом із товаришем на ім`я ОСОБА_11 , вони купували пошкоджені автомобілі, які потім ремонтували, фарбували і продавали. За два дні до смерті матері ОСОБА_12 , вони з ОСОБА_11 поїхали на автомобільний ринок за автозапчастинами, де ОСОБА_10 почув, що продається пошкоджений з правого боку автомобіль марки Chevrolet Aveo темно-синього кольору і їх зацікавила ця пропозиція. Після цього вони з ОСОБА_11 домовились зі знайомим ОСОБА_13 , щоб останній заїхав за ними о 6:00 годині ранку наступного дня і відвіз до чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , у якого вони планували оглянути вищевказаний автомобіль. Коли вранці вони прибули на місце, то залишили володільцю автомобіля Chevrolet Aveo автомобіль Дмитра «Volkswagen Polo» сріблястого кольору і технічний паспорт на нього, та поїхали до знайомого ОСОБА_12 на автомобілі Chevrolet Aveo за консультацією з приводу стану даного автомобіля. Коли вони приїхали до ОСОБА_12 , виявилось, що у останнього померла матір, тоді ОСОБА_10 та ОСОБА_11 удвох поїхали до чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , якому повернули його автомобіль та забрали свій. Після цього чоловіки поїхали на роботу. Обвинувачений вважає, що свідок ОСОБА_13 його обмовляє, щоб уникнути покарання.
Таким чином, ОСОБА_10 стверджує, що до злочину, який йому інкримінується, він не має ніякого відношення. Цивільні позови потерпілих не визнав.
Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 02.08.2017 року він приїхав на СТО «Південне», яке розташоване за адресою: м. Дніпро, узвіз Лоцманський, 13-А та передав свій автомобіль марки Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1 та ключі від нього ОСОБА_15 23 серпня 2017 року потерпілий зателефонував до ОСОБА_15 та поцікавився, коли зможе забрати автомобіль, тоді останній йому повідомив, що з 19.08.2017 на 20.08.2017 року з СТО було викрадено два автомобілі, один з яких належить ОСОБА_7 .
Потерпілим заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 96 356,26 гривень, та моральну шкоду на суму 80 000 гривень, які він просив стягнути з обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_8 , суду показала, що 16.08.2017 року вона приїхала на СТО, що розташоване за адресою: м. Дніпро, узвіз Лоцманський, 13-А та залишила там свій автомобіль TOYOTA AURIS, р/н НОМЕР_3 для ремонту, який разом з ключами передала працівнику ОСОБА_15 23.08.2017 року їй повідомили, що вказаний автомобіль було викрадено з території СТО, ключі викрали також. Потерпілій також повідомили, що саме того дня, коли було викрадено її автомобіль, відеокамери на території СТО не працювали.
Потерпілою заявлено цивільний позов на суму 249 161,03 гривень, які вона просила стягнути з обвинуваченого, оскільки викрадений автомобіль їй повернуто не було, а також моральну шкоду на суму 10000 гривень.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що ОСОБА_10 це його товариш, якого він іноді підвозив по справах на своєму автомобілі марки ВАЗ 2104. 19.08.2017 року близько 14:00 години він зустрічався з ОСОБА_10 на ж/м Червоний камінь, вдруге вони зустрілись увечері вже втрьох з ОСОБА_16 та поїхали в центр м. Дніпро гуляти. Потім, близько 20:00 години вони поїхали на СТО Південне, яке знаходиться в районі Лоцманського узвозу, оскільки як повідомив ОСОБА_10 , звідти необхідно було забрати автомобіль, який він залишив на ремонт та відігнати для подальшого фарбування до ОСОБА_12 . Свідок чекав обвинуваченого у салоні автомобіля, який стояв при в`їзді на СТО, а останній зайшов на територію вирішувати свої питання. Після цього, всі разом поїхали до ОСОБА_12 . При цьому, з СТО свідок виїхав на своєму автомобілі, а ОСОБА_16 і ОСОБА_10 на автомобілях Chevrolet Aveo, і TOYOTA AURIS синього кольору. Коли ОСОБА_10 домовився з ОСОБА_12 перенести зустріч з питань ремонту, він близько на тиждень залишив автомобіль TOYOTA AURIS у нього в гаражі. Пізніше, в цьому гаражі було проведено обшук, однак нічого знайдено не було.
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що того вечора, приблизно о 21:00 годині, у серпні 2017 року він їхав забирати свою сестру з Південного вокзалу і коли повертався, проїжджаючи по Лоцманському узвозу повз СТО о 01:00 годині ночі, бачив автомобіль ВАЗ 2104, який стояв на дорозі.
Свідок ОСОБА_18 суду показав, що у 2017 році він працював на СТО у ОСОБА_19 та був понятим під час обшуку другого поверху одного з приміщень за адресою: м. Дніпро, пр. С. Нігояна, 81, де нічого виявлено не було.
Свідок підписав протокол обшуку без ознайомлення з ним, тому йому не відомо, чому в ньому засвідчено про виявлення у вказаному приміщенні двох сидінь із підголовниками з-під автомобіля марки Тойота, які зберігались в салоні автомобіля марки Опель синього кольору. Свідок стверджує, що під час обшуку не бачив автомобільних вищевказаних крісел.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він займається ремонтом автомобілів, того дня йому зателефонував знайомий ОСОБА_10 та попросив відремонтувати два автомобілі, один з яких - Chevrolet Aveo темно-зеленого кольору з пошкодженим правим боком привіз та показав свідку. Обвинувачений приїхав до нього разом з ОСОБА_13 та ще одним малознайомим чоловіком ОСОБА_20 . Свідок переніс зустріч з приводу ремонту через особисті справи, в подальшому автомобіль йому більше не привозили.
Свідок ОСОБА_21 суду показала, що вранці 20.08.2017 року до її чоловіка ОСОБА_12 приїхав ОСОБА_10 , з яким вони розмовляли. Свідок покликала чоловіка до будинку і він швидко повернувся.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що в ніч з 19 на 20 серпня 2017 року він разом з дружиною катався на мопеді, приїхав на своє місце роботи СТО, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Лоцманський спуск, 13-а, замінив шолом, зачинив ворота і поїхав назад. Свідок підтвердив, що на СТО, де він орендував окремий бокс, йому на ремонт залишали автомобілі TOYOTA AURIS та Chevrolet Aveo, ключі від автомобілів він зберігав у шафі боксу, який знаходився на території СТО. Того дня, як і завжди, бокс був закритий, ключі від нього були тільки у нього та його колеги по роботі, який займається рихтуванням автомобілів ОСОБА_22 .
Про те, що на території СТО відбулась крадіжка, свідку стало відомо вранці 20.08.2017 року, коли він приїхав на роботу та виявив, що замок пошкоджено, ворота відчинені, камера відеоспостереження вимкнена. Крім вказаних автомобілів з СТО було викрадено гідравлічний набір, пістолет для фарбування, шліфувальний пристрій та інші інструменти. Після цього свідок відразу викликав поліцію.
Свідок ОСОБА_23 суду показав, що вони з дружиною на СТО за адресою: АДРЕСА_2 , орендували у батька ОСОБА_10 приміщення для ремонту автомобілів. Приблизно восени 2017 року співробітники поліції проводили обшук на даному СТО, в тому числі у орендованих приміщеннях свідка. В ході обшуку, де ОСОБА_23 був понятим, з багажника автомобіля Opel темно-сірого кольору були вилучені автомобільні сидіння.
Свідок ОСОБА_19 суду показав, що обвинувачений це його син, який займався міжнародними перевезеннями автомобілів. На час вказаних подій у 2017 році, за місцем мешкання та місцем роботи свідка співробітниками поліції було проведено обшук. На СТО, де працює свідок, в автомобілі марки Opel співробітники поліції знайшли сидіння, зі слів останніх, вони були крадені.
Свідок ОСОБА_24 суду показав, що він орендував бокс на території СТО за адресою: АДРЕСА_2 , де був понятим при обшуку, під час якого співробітники поліції йому показали сидіння і сказали, що їх дістали з автомобіля «Опель», та пояснили, що вони зняті з іншого автомобіля.
Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що влітку 2017 року він знаходився вдома у сім`ї ОСОБА_26 , куди приїхав ОСОБА_10 і попросив йому допомогти, а саме забрати автомобіль ВАЗ 2107 із штраф-майданчика та привезти його додому, оскільки у самого обвинуваченого не було водійського посвідчення. Свідок погодився і вони разом із ОСОБА_10 поїхали за автомобілем, ОСОБА_25 поспілкувався зі слідчим, а наступного дня вони забрали вказаний автомобіль.
Судом, за клопотанням сторони захисту допитано свідка ОСОБА_27 , яка показала суду, що всередині серпня 2017 року вона звернулась до ОСОБА_19 з приводу ремонту автоматичної коробки передач на автомобілі марки Опель Вектра синього кольору, що належить її матері. Вказаний автомобіль свідок привезла на буксирі та залишила на території СТО для ремонту, а також заміни старих сидінь у салоні. Ключі свідок залишила ОСОБА_19 .
Всередині вересня 2017 року вона самостійно поїхала та придбала у одного чоловіка на авторинку, що знаходиться в районі 12 кварталу у м. Дніпро, за 800 гривень два найдешевші передні сидіння в автомобіль, які на таксі привезла на СТО за адресою АДРЕСА_2 , де робітники допомогли їх вивантажити та розмістити на задньому сидінні її автомобіля. Згодом, приблизно у жовтні 2017 року, ОСОБА_19 їй повідомив, що співробітники поліції провели обшук в салоні її автомобіля, без її згоди та відома. Коли після цього свідок приїхала на СТО, вона виявила відсутність її крісел в автомобілі, а також пошкодження обшивки автомобіля та зламані замки на дверях.
За словами свідка, сидіння були обшиті тканиною темного кольору, на якій були брудні плями, реєстраційних номерів, року випуску автомобіля, який здала на ремонт вона не знає.
Судом допитано свідків ОСОБА_28 та проведено повторний допит свідка ОСОБА_13 у зв`язку із виявленими розбіжностями в датах при складанні процесуальних документів по даній справі.
Свідок ОСОБА_28 суду показав, що він перебував у групі слідчих при досудовому розслідуванні даної справи за обвинуваченням ОСОБА_10 . Свідок зазначив, що протокол про проведення обшуку від 18.10.2017 року за адресою: м. Дніпро, пров. Казахський, 54-а, складав інший слідчий, тому йому невідомо, чому у додатках до вказаного протоколу відсутні фототаблиці, в яких мало бути зафіксовано використання під час слідчої дії цифрового телефону.
Свідок зазначив, що на підставі ухвали суду проводив обшук на території СТО, яке знаходиться за адресою: пр. С. Нігояна, 81 у м. Дніпро. Обшук проводили вранці, слідча дія тривала близько двох годин. У ході обшуку було виявлено та вилучено крісла від автомобіля марки Тойота, які знайшли в іншому автомобілі. Ці сидіння були надані для впізнання потерпілій, власниці викраденого автомобіля Тойота Ауріс, яка їх впізнала.
Обшук проводився безперервно, його зупиняли тільки тоді, коли чекали на батька обвинуваченого і для того, щоб надали свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які знаходились на території СТО, та інші документи.
У протоколі до даного обшуку було пропущено підпис ОСОБА_19 , тому свідок дещо пізніше взяв у останнього розписку про ознайомлення з ухвалою суду про обшук. Оскільки свідок деякий час перебував на лікарняному, інший слідчий помилково зробив копію попередньої версії протоколу обшуку, без підпису ОСОБА_19 , яку в подальшому було вручено захиснику.
Увечері того ж дня, а саме 18.10.2017 року з 20:00 до 20:30 години свідок проводив огляд телефону свідка ОСОБА_13 , в якому було виявлено листування з особою ОСОБА_29 , щодо реалізації запчастин від автомобіля марки Тойота.
На екрані телефону, який зображено на фототаблиці до протоколу, зазначено час 21:20 годині, оскільки фотографії були зроблені пізніше, вже після проведення слідчої дії.
При проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 , у протоколі було допущено технічну помилку та неправильно вказана дата складання 01.09.2017 року. Слідчий експеримент проводився 16.11.2018 року, саме тоді, коли і було складено протокол до нього.
Судом повторно допитано свідка ОСОБА_13 щодо з`ясування дати проведення за його участю слідчого експерименту, який суду показав, що викрадення автомобілів по даній справі відбулось влітку 2017 року, а слідчий експеримент, який відбувався за його участю, було проведено через три місяці, приблизно у листопаді 2017 року, оскільки вже було холодно і всі були одягнені у теплий одяг.
ОСОБА_13 підтвердив, що саме його підпис стоїть у протоколі проведення слідчого експерименту від 01.09.2017 року, але вказана дія, скоріше за все, відбувалася пізніше, у листопаді.
Свідок також пояснив, що в рамках даної справи було проведено огляд його мобільного телефону марки Samsung Galaxy S 5 чорного кольору. Дана слідча дія проводилась приблизно о 21:00 годині.
Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав свою провину, його винуватість підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, судом досліджено протокол огляду місця події від 20.08.2017 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є приміщення СТО «Південне», розташоване за адресою: узвіз Лоцманський, 13-А. Вхід до майданчика СТО здійснюється через металеву браму, яка на момент огляду знаходиться у відчиненому стані, на брамі на навісному замку закріплено трос для буксирування. Замок пошкоджено, дужка замка відчинена, трос та замок вилучено. Майданчик СТО розміром приблизно 10 на 10 метрів, по периметру майданчика знаходяться входи в гаражі в кількості 8 одиниць. З лівої сторони знаходиться автомобіль «Мазда» д/з НОМЕР_5 , в якому відсутня автомагнітола. В гаражі з правої сторони знаходиться автомобіль «Део Ланос» в розібраному стані, перед гаражем знаходиться автомобіль без державних номерних знаків, двері якого відчинені, в салоні виявлено файл при обробці якого виявлено 1 слід пальця руки, який відкопійовано на 1 липку стрічку та упаковано в спец. пакет № 0022687.
Вхід до вищевказаного гаражу здійснюється через браму, яка знаходиться у відчиненому стані, ролети пошкоджені механічним шляхом віджимом , з правої сторони пошкоджено направляючу. Гараж складається з двох кімнат, в яких розташовані різноманітні речі для ремонту автомобілів. Розташування речей зафіксовано цифровим фотоапаратом «Sony». Камер відеоспостереження на території СТО не виявлено.
В ході огляду було вилучено трос для буксиру, навісний замок та один слід пальця руки, який поміщено на 1 липку стрічку.
Судом досліджено протокол огляду відеозапису від 01.11.2017 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого, за допомогою камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді будівлі ТОВ «Мушкетер» за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, буд.6, яка направлена на проїжджу частину Лоцманського узвозу в напрямку пр. Ю. Гагаріна, у період часу з 00:03 години 20.08.2017 року по 11:05 години 20.08.2017 року зафіксовано рух автомобілів, а саме:
- 20.08.2017 року о 00:15 годині зафіксовано рух автомобіля за зовнішніми ознаками схожого на автомобіль марки «ВАЗ 2104» в напрямку вокзалу «Південний» зі сторони пр. Гагаріна;
- 20.08.2017 року о 02:47 годині зафіксовано рух автомобіля за зовнішніми ознаками схожого на автомобіль марки «ВАЗ 2104» в напрямку пр. Ю. Гагаріна зі сторони вокзалу «Південний»;
- 20.08.2017 року о 03:13 годині зафіксовано рух автомобіля за зовнішніми ознаками схожого на автомобіль марки «ВАЗ 2104» в напрямку вокзалу «Південний», зі сторони пр. Гагаріна;
- 20.08.2017 року о 04:55 годині зафіксовано рух автомобіля за зовнішніми ознаками схожого на автомобіль марки «Chevrolet Aveo» хечбек, в напрямку пр. Ю. Гагаріна, зі сторони вокзалу «Південний»;
- 20.08.2017 року о 04:56 годині зафіксовано рух автомобіля за зовнішніми ознаками схожого на автомобіль марки «Toyota Auris», в напрямку пр. Ю. Гагаріна, зі сторони вокзалу «Південний»;
- 20.08.2017 року о 04:56 годині, зафіксовано рух автомобіля за зовнішніми ознаками схожого на автомобіль марки «ВАЗ 2104» в напрямку пр. Ю. Гагаріна зі сторони вокзалу «Південний».
Судом досліджено протокол огляду місця події від 14.11.2017 року з фототаблицею до нього, об`єктом огляду якого є ділянка місцевості, розташована за адресою: м. Дніпро, Лоцманський Узвіз, поряд із будинком №3. На зазначеній ділянці розташована будівля меблевого приміщення корпусу ТОВ «Мушкетер». На фасаді зазначеної будівлі розташована камера відеоспостереження, яка направлена в бік вул. Медичної. Далі на відстані 50 метрів від будівлі в бік «Південного напряму» на стовпі знаходиться камера відеоспостереження, направлена в бік вул. Медичної.
Судом досліджено протокол обшуку від 18.10.2017 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого обшук проводився у домоволодінні за адресою: м. Дніпро, провул. Казахський, 54-А, вхід до якого здійснюється за допомогою металевих дверей. При вході знаходиться автомобіль марки ВАЗ 2107, коричневого кольору, д.н. НОМЕР_6 , ліворуч знаходиться гаражне приміщення, всередині якого знаходиться автомобіль марки «Hyundai Tucson» та безліч запчастин та інструментів різного виду. Праворуч від гаражу розташовано двоповерхове домоволодіння, вхід до якого здійснюється за допомогою металевих вхідних дверей. Також було оглянуто приміщення кухні та другого поверху, звідки було вилучено речі.
Судом досліджено протокол обшуку від 18.10.2017 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого, під час обшуку було виявлено та вилучено два передні сидіння з-під автомобіля «Тойота», які зберігались в салоні автомобіля «Opel» синього кольору НОМЕР_7 .
В судовому засіданні досліджено протокол пред`явлення речей для впізнання від 28.12.2017 року з фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якого остання за вказаними нею індивідуальними ознаками впізнала сидіння, якими було обладнано її автомобіль марки TOYOTA AURIS, р/н НОМЕР_3 .
Судом досліджено протокол місця події від 18.10.2017 року з фототаблицею до нього, об`єктом огляду якого є зміст (інформація), який зберігається в мобільному телефоні свідка ОСОБА_13 . На зображенні, що містить в телефоні, наявний автомобіль TOYOTA AURIS, р/н НОМЕР_3 , темно-синього кольору, поруч із яким знаходяться крісла. Також в телефоні у додатку «Телеграм» міститься переписка з абонентом ОСОБА_29 , який надіслав фотографію із зображенням колеса автомобіля «TOYOTA».
В судовому засіданні досліджено протокол огляду від 26.10.2017 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є легковий автомобіль марки ВАЗ 2104 зеленого кольору, р.н. НОМЕР_8 , який на момент огляду перебуває на ділянці місцевості поблизу будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 7. Оглядом встановлено, що автомобіль стоїть на чотирьох колесах. При огляді зовнішніх поверхонь кузову автомобіля, пошкоджень не виявлено. Всі елементи (оптичні) освітлення наявні та перебувають в цілісному стані. Скло та дзеркала наявні та пошкоджені. Характерною ознакою коліс є наявність колісних дисків білого кольору.
Відповідно до висновку судово-трасологічної експертизи №27/4.6/1745 від 28.11.2017 року, слід папілярного узору пальця руки, розмірами 22*24 мм., від копійований на відрізку липкої стрічки розмірами 32*28*19*10*18 мм., який вилучений 20.08.2017 року в ході огляду автомобіля «Мазда», розташованого за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 13-А, придатний для ідентифікації за ним особи.
Відповідно до висновку судово-трасологічної експертизи №25/4.2/1560 від 05.12.2017 року, на поверхнях навісного замку, вилученому 20.08.2017 року при огляді місця події на території СТО «Південне» за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 13-А, маються сліди впливу предмету, утворені внаслідок примусового виводу вільного кінця дужки замка з отвору в корпусі замка, що привело до вигину дужки замка. В результаті примусового виводу вільного кінця дужки замка з отвору в корпусі замка, замок був відпертий шляхом зламу.
На крюку тросу для буксирування, який зафіксований на дужці замка, маються сліди, утворені внаслідок контакту з твердим предметом у спосіб, характерний для застосування даного тросу за призначенням. Дані пошкодження вірогідно були утворені внаслідок впливу на дужку наданого на дослідження навісного замка, з метою примусового виводу вільного кінця дужки замка з отвору в корпусі замка. На протилежному крюку буксиру вального тросу слідів, які б свідчили про контакт та відображали структуру поверхні іншого об`єкту, не виявлено.
Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 18/12.2/436 від 25.12.2017 року, середня ринкова вартість КТЗ марки «Chevrolet Aveo» 1.5i 5 dr / SA48Y4 5 MT (H5), р.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 20.08.2017 року, складає 96 356,26 грн.
Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 18/12.2/437 від 25.12.2017 року, середня ринкова вартість КТЗ марки «Toyota Auris» 1.6i 5 dr 125НР Sol 5RT (E15J), р.н. НОМЕР_3 , 2007 року випуску, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 20.08.2017 року, складає 249 161,03 грн.
В судовому засіданні досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 16.11.2017 року з фототаблицею до нього, який проведено за участю понятих та свідка ОСОБА_13 , під час якого останній вказує на місце, де 19.08.2017 року приблизно о 23:00 годині, зустрівся з ОСОБА_10 та ОСОБА_30 , після чого вони втрьох сіли до автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_8 та направились в напрямку «Південного вокзалу». Їх маршрут пролягав наступним чином:
- в районі вул. Панаса Мирного, виїхали на вул. Набережна Заводська, в напрямку вул. Січеславська Набережна та рухались весь час прямо;
- з`їхавши з вул. Набережна Заводська на вул. Січеславська Набережна, продовжили рух прямо до Мерефо-Херсонського мосту;
- перед Мерефо-Херсонським мостом вони звернули праворуч на вул. 6-ї Стрілецької дивізії та продовжили рух до «Монумента Слави»;
- біля «Монумента Слави» з вул. 6-ї Стрілецької дивізії звернули праворуч на пр. Дмитра Яворницького;
- проїхавши приблизно 800 м., вони звернули з пр. Дмитра Яворницького ліворуч на вул. Героїв Крут, по якій проїхали до її кінця, після чого звернули ліворуч на вул. Чернишевського, потім звернули на наступному перехресті праворуч на вул. Сімферопольську, звідки звернули ліворуч на вул. Лоцманський Узвіз;
- по вул. Лоцманський Узвіз проїхали до кінця, а саме до площі поряд із Південним вокзалом, де зупинився.
На площу приїхали приблизно о 00:20 20.08.2017 року. ОСОБА_13 вказав місце його зупинки поряд із сходами на площі «Південного вокзалу». Після того, як автомобіль зупинився, з нього вийшов ОСОБА_31 та направився в гору в бік СТО «Південне», ОСОБА_10 залишився в автомобілі. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_10 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_31 , після чого ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та наказав ОСОБА_13 перебувати на місці та чекати дзвінка, а сам направився в бік СТО.
ОСОБА_13 залишився на місці та прочекав у автомобілі приблизно до 02:20 години. О 02:40 годині 20.11.2017 року до автомобіля повернулись ОСОБА_31 та ОСОБА_10 , після чого всі троє на автомобілі ВАЗ 2104, який належить ОСОБА_13 поїхали до магазину «Варус» за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 8-б (ТЦ «Нагорка») за наступним маршрутом: з південного вокзалу по Лоцманському узвозу, потім по вул. Медичній в бік пр. Гагаріна, на перехресті пр. Гагаріна звернули направо в бік вул. Чернишевського, потім припаркувались поряд із ТЦ «Нагорка».
ОСОБА_13 разом із ОСОБА_10 залишився в автомобілі, ОСОБА_31 пішов до магазину «Варус» та придбав там продукти харчування та гумові рукавички в кількості приблизно 5 пар, синього кольору. Приблизно о 03:15 годині на вказаному автомобілі всі троє повернулись до СТО, де ОСОБА_13 припаркував авто на Лоцманському узвозі та провів у автомобілі приблизно півтори години.
ОСОБА_13 вказує, що приблизно о 04:50 годині з території СТО «Південне» виїхали два автомобіля в наступній послідовності:
- «Chevrolet Aveo» р.н. НОМЕР_1 , темно-зеленого кольору, в якому була відсутня задня ліва фара;
- «Toyota Auris» р.н. НОМЕР_3 , темно-синього кольору.
Після чого, за словами ОСОБА_13 , всі троє поїхали з Лоцманського узвозу до вул. Авіаційної, 5, де поспілкувавшись із ОСОБА_12 вони поїхали до гаражу, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Коксохімічна, 3. Їхали у такій послідовності: ОСОБА_10 за кермом «Toyota Auris», ОСОБА_31 за кермом «Chevrolet Aveo», а ОСОБА_13 на своєму автомобілі. До вказаного гаражу було поміщено автомобіль «Toyota Auris».
Після цього, ОСОБА_10 пересів до автомобіля «Chevrolet Aveo», а ОСОБА_31 сів до автомобіля ОСОБА_13 і всі вони поїхали в бік ж/м Західний. Перед СЗШ №91 звернули праворуч та зупинились на перехресті вул. Фосфорної, поряд із будинком №6, біля якого знаходиться металевий гараж, до якого було поміщено автомобіль «Chevrolet Aveo».
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності шляхом повного, всебічного і об`єктивного дослідження, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Невизнання в повному обсязі вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, суд оцінює критично та вважає покази обвинуваченого такими, що спрямовані на уникнення відповідальності, виходячи з наступного.
Так, в ході судового розгляду обвинуваченим висунуто версію з приводу того, що до інкримінованих йому подій він не має жодного відношення, а свідок ОСОБА_13 його обмовляє з особистих мотивів.
Із вільних пояснень ОСОБА_10 вбачається, що останній разом з ОСОБА_31 та ОСОБА_13 вранці 20.08.2017 року приїхали до знайомого ОСОБА_12 з метою огляду останнім та отримання консультації щодо технічного стану автомобіля марки «Chevrolet Aveo» темно-синього кольору, який того ж дня тимчасово взяли у чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , залишивши останньому автомобіль ОСОБА_32 . При цьому, обвинувачений зазначає, що ОСОБА_13 приїхав на автомобілі ВАЗ, а він з ОСОБА_30 - на автомобілі «Chevrolet Aveo», який і необхідно було оглянути. Однак, через сімейні обставини ОСОБА_12 не мав можливості оглядати зазначений транспортний засіб, тому ОСОБА_10 разом з ОСОБА_30 відвезли автомобіль та повернули його власнику.
Одночасно, відповідно до наданих пояснень в судовому засіданні свідком ОСОБА_13 , 19.08.2017 року близько 20:00 години, вони разом з обвинуваченим та ОСОБА_31 приїхали на СТО Південне, що знаходиться в районі Лоцманського узвозу у м. Дніпро, звідки ОСОБА_10 виїхав на автомобілі Chevrolet Aveo, а ОСОБА_31 - на автомобілі TOYOTA AURIS синього кольору. Як пояснив свідку обвинувачений, вказані автомобілі було необхідно відвезти до ОСОБА_12 для фарбування. Однак, транспортні засоби вони не залишили, так як ОСОБА_12 переніс зустріч, після чого ОСОБА_10 залишив автомобіль TOYOTA AURIS в його гаражі, свідка, на тиждень. Пізніше, вказаного автомобіля в гаражі не виявили.
Тобто, виходячи із свідчень свідка ОСОБА_13 , вказані події відбувались в ніч з 19.08.2017 на 20.08.2017 року, а обвинувачений разом з ОСОБА_30 виїхали з СТО саме на тих автомобілях, що були викрадені у потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Зазначене підтверджується також слідчим експериментом, який було проведено 16.11.2017 року за участю свідка ОСОБА_13 , під час якого останній вказав, що вони разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_31 на автомобілі марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_8 приїхали на СТО Південне приблизно о 03:15 годині 20.08.2017 року, при цьому свідок залишився чекати в автомобілі, а обвинувачений з ОСОБА_33 пішли на територію СТО. Приблизно о 04:50 годині з території СТО Південне всі троє поїхали до ОСОБА_12 , - ОСОБА_10 за кермом «Toyota Auris», ОСОБА_31 за кермом «Chevrolet Aveo», а ОСОБА_13 на своєму автомобілі марки ВАЗ. До вказаного гаражу було поміщено автомобіль «Toyota Auris». Після цього, автомобіль «Toyota Auris» відвезли до гаражу свідка, а «Chevrolet Aveo» залишили в іншому гаражі, що знаходиться в районі вул. Фосфорної у м. Дніпро.
Рух зазначених автомобілів підтверджено і дослідженими судом протокол огляду відеозапису від 01.11.2017 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого, за допомогою камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді будівлі ТОВ «Мушкетер» за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, буд.6, яка направлена на проїжджу частину Лоцманського узвозу в напрямку пр. Ю. Гагаріна, у період часу з 00:03 години 20.08.2017 року по 11:05 години 20.08.2017 року зафіксовано рух цих автомобілів.
За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кри мінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.
Суд вважає, що показання, надані свідком ОСОБА_13 , в яких він ретельно та в деталях описав події, які мали місце 20.08.2017 року, є чіткими, послідовними, та такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, тому суд вважає їх достовірними та покладає їх в основу обвинувачення.
Таким чином, версія обвинуваченого повністю спростовується об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч. Судом не встановлено будь-яких підстав для обмови свідком ОСОБА_13 обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки покази свідка є послідовними як на досудовому слідстві, так і при наданні пояснень в суді, які крім того підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі.
На підтвердження пояснень свідка ОСОБА_13 , який на думку ОСОБА_10 його обмовляє, допитаний судом свідок ОСОБА_17 повідомив, що о 01:00 годині ночі 20.08.2017 року біля СТО на Лоцманському узвозі у м. Дніпро, він бачив автомобіль марки ВАЗ 2104, який стояв на дорозі, твердження сторони захисту, щодо неправдивості показів зазначеного свідка, оскільки він не зміг пояснити, причину перебування на вокзалі, судом не приймаються до уваги, так як його покази узгоджуються з показами свідка ОСОБА_34 .
Крім того, згідно з протоколом огляду відеозапису від 01.11.2017 року, відеозаписом з камери відеоспостереження зафіксовано, як за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, буд.6, у період часу з 00:03 години 20.08.2017 року по 11:05 години 20.08.2017 року зафіксовано рухались автомобілі марки «ВАЗ 2104», «Chevrolet Aveo» та «Toyota Auris». При цьому, маршрут та черговість руху вказаних автомобілів, повністю співпадає та узгоджується з показами, які надав свідок ОСОБА_13 , що виключає у суду будь-які сумніви у правдивості пояснень останнього та свідка ОСОБА_35 .
Такі показання свідків не викликають сумнів у їх достовірності, оскільки вони узгоджуються між собою й іншими матеріалами справи та оцінені судом в сукупності з іншими доказами.
Відповідно до пояснень потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , останні залишали свої автомобілі - Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1 та TOYOTA AURIS, р/н НОМЕР_3 , відповідно, на СТО Південне за адресою: м. Дніпро, узвіз Лоцманський, 13-А для ремонту, ключі передавали працівнику ОСОБА_15 . Саме ця особа в подальшому повідомила їм про крадіжку автомобілів з території СТО.
В свою чергу, свідок ОСОБА_15 показав суду, що потерпілі дійсно залишали йому для ремонту вищевказані автомобілі, а 20.08.2017 року він виявив їхню крадіжку.
Зазначені показання потерпілих та свідків є узгодженими та логічними між собою, не містять суперечностей та протиріч, тому суд оцінює їх як належні та допустимі докази та приймає до уваги.
Свідок сторони захисту ОСОБА_27 пояснила, що у вересні 2017 року вона привезла на СТО до батька обвинуваченого ОСОБА_19 автомобіль Опель Вектра та два передні сидіння, які вона придбала на авторинку та залишила в салоні для подальшого встановлення.
Так, відповідно до дослідженого протокол обшуку від 18.10.2017 року, під час обшуку було виявлено та вилучено два передні сидіння з-під автомобіля «Тойота», які зберігались в салоні автомобіля «Opel» синього кольору НОМЕР_7 і які впізнала потерпіла ОСОБА_8 , яка являється власницею викраденого автомобіля марки TOYOTA AURIS, р/н НОМЕР_3 .
Крім того, при огляді мобільного телефону свідка ОСОБА_13 , зафіксованого протоколом огляду місця події, в ньому містились фотографії автомобіля TOYOTA AURIS, р/н НОМЕР_3 , темно-синього кольору, із кріслами, які знаходились поряд.
Допитані судом свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_19 та ОСОБА_24 , які були понятими при проведенні обшуку на СТО за адресою: м. Дніпро, пр. С. Нігояна, 81, підтвердили, що в автомобілі марки Opel, що знаходився на території СТО було виявлено сидіння, що зберігались у салоні, але були зняті з іншого автомобіля.
Вищевказані факти свідчать про приналежність виявлених сидінь викраденому автомобілю TOYOTA AURIS, у зв`язку з чим суд не розглядає показання свідка ОСОБА_27 як такі, що мають значення для встановлення істини по даній справі і відноситься до них критично.
Суд також не приймає за достовірні покази свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні надав протилежні покази тим, що надав слідчому по даній справі стосовно того, що він не бачив автомобільних крісел, які було знайдено при обшуку автомобіля Opel, а протокол обшуку підписав не ознайомившись з його змістом. Таким чином, пояснення цього свідка є такими, що не підтверджують і не спростовують факт виявлення автомобільних сидінь при обшуку автомобіля, наявність яких підтвердили всі інші допитані свідки, які були понятими при даній слідчий дії. У зв`язку з чим, суд критично оцінює такі покази і розцінює їх як спосіб захисту, а тому не бере до уваги такі пояснення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Доводи сторони захисту про те, що протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_13 має бути визнано недопустимим доказом, суд вважає безпідставними.
Згідно зі ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Так, сторона захисту посилається на невідповідність у датах складення протоколу проведення слідчого експерименту, а саме на те, що копія протоколу, яка містилася у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_10 , яке розглядалось у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, містила дату 01.09.2017 року, в той час, як у протоколі, що знаходиться у якості доказу в матеріалах даної справи, дата інша 16.11.2017 року.
З цього приводу, для усунення можливих протиріч, судом було надіслано запит та витребувано для огляду у Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вищевказані матеріали клопотання, в яких міститься копія протоколу проведення слідчого експерименту із зазначенням дати його складання 01.09.2017 року.
Судом було допитано слідчого ОСОБА_28 у якості свідка, який повідомив, що у вказаному протоколі було допущено технічну помилку та неправильно вказана дата складання 01.09.2017 року. Слідчий експеримент проводився 16.11.2017 року, саме тоді, коли і було складено протокол до нього.
Саме це підтвердив і свідок ОСОБА_13 при повторному допиті у суді, який показав, що викрадення автомобілів по даній справі відбулось влітку 2017 року, а слідчий експеримент, який відбувався за його участю, було проведено через три місяці, приблизно у листопаді 2017 року.
ОСОБА_13 підтвердив, що саме його підпис стоїть у протоколі проведення слідчого експерименту від 01.09.2017 року, але вказана дія, скоріше за все, відбувалася пізніше, у листопаді, що повністю узгоджується із поясненнями свідка ОСОБА_28 .
Таким чином, в судовому засіданні було усунуто виявлені протиріччя та з`ясовано вірну дату проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 , що дає підстави вважати, що наявність описки у даті складання протоколу не є підставою для визнання його недопустимим доказом, а тому суд вважає вказаний доказ належним, допустимим та таким, що повністю узгоджується з іншими дослідженими доказами в судовому засіданні.
Що стосується складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, суд вважає за необхідне вказати наступне.
Згідно п. 1 примітки до ст. 289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» незаконне заволодіння транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантаження на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Така правова позиція міститься у висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові №5-365кс15 від 21 січня 2016 року.
Законодавча конструкція «будь-яким» означає, що перелік способів та мети законодавцем не обмежено, і відсутній спосіб та мета, які б не підпадали під цю конструкцію.
Тобто, законодавцем визначено, що мета, спосіб заволодіння транспортним засобом не впливає на кваліфікацію.
Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений, достовірно усвідомлюючи, шо вищевказані автомобілі йому не належать, протиправно ними заволодів, всупереч волі власника та розпорядився в подальшому ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілим великої матеріальної шкоди.
З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши надані сторонами докази, матеріали, що характеризують особу ОСОБА_10 , розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке завдало великої матеріальної шкоди.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановлено.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_10 та попередженню нових злочинів.
Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що вартість викраденого автомобіля потерпілої ОСОБА_8 TOYOTA AURIS, відповідно до висновку експертизи, визначена у сумі 249 161,03 грн., а вартість автомобіля Chevrolet Aveo, який було викрадено у потерпілого ОСОБА_7 складає 96 356,26 грн., тому вказані суми підлягають стягненню.
Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, оскільки судом встановлено, що саме обвинуваченим завдано матеріальну шкоду потерпілому, то вона підлягає стягненню.
Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, за наявності його вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.
Враховуючи той факт, що обвинуваченим заподіяна моральна шкода потерпілим, яка виразилась у моральних переживаннях через втрату транспортних засобів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та 80 000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_10 на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз у сумі 1581,92 грн., судово-трасологічних експертиз у сумі 1581,92 грн.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -
ухвалив :

ОСОБА_10 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_10 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк покарання обвинуваченому обчислювати з 14.12.2017 року.
Запобіжний захід обвинуваченому, до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 249 161,03 гривень.
Позов про стягнення моральної шкоди задовольнити, стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 10,000 гривень.
А всього стягнути 259161.03 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 96 356,26 гривень.
Позов про стягнення моральної шкоди задовольнити, стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 80,000 гривень.
Речові докази по справі:
- зв`язка з 12 ключів, окремих ключів 14 шт., брелок 1 шт., ключ 1 шт., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 , пластикова картка KLO, стартовий пакет Київстар НОМЕР_10 , банківська картка № НОМЕР_11 , гарантійний талон на мобільний телефон Lenovo P70-A, пластикова картка, мобільний телефон SAMSUNG IMEI #1 НОМЕР_12 , IMEI # НОМЕР_13 , автомобіль марки ВАЗ 2107 коричневого кольору, р.н.з. НОМЕР_14 , - повернути за належністю;
- 1 слід пальця руки, навісний замок, трос для буксиру знищиити;
- компакт диск з відеозаписом з «ПП Мушкетер» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз на загальну суму 3163,84 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3