Справа № 487/3129/19
Провадження № 1-кс/487/3165/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінально провадження від 14.04.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0000084,

В С Т А Н О В И В :

12.05.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінально провадження від 14.04.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0000084.

У своїй скарзі скаржник посилався на те, що 14.04.2020р. слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000084 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.163, ч.2 ст.366 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, та такою, що суперечить вимогам ч.2 ст.9 КПК України, оскільки зумовлена недбалим виконанням слідчим процесуальних обов`язків. Слідчий надав неправильну правову оцінку встановленим обставинам під час досудового розслідування, дійшов необґрунтованих висновків щодо обставин, які були ним встановлені, а тому прийняв завчасне рішення про відсутність в діяннях складу злочину.

У зв`язку з чим, просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 від 14.04.2020 про закриття кримінального провадження №0000084 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.163, ч.2 ст.366 КК України.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві в судове засідання не з`явився, його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 07.11.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 2 ст. 366 КК України, за заявою ОСОБА_3 від 24.09.2018 року, про порушення працівниками правоохоронних органів - процесуальним керівником та слідчим таємниці телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, вчинені службовими особами з використанням спеціальних засобів, призначених для негласного зняття інформації у кримінальному провадженні №0000257 та щодо, внесення працівниками правоохоронних органів - процесуальним керівником та слідчим у офіційні документи, якими є процесуальні документи у кримінальному провадженні №0000257, неправдивих відомостей щодо кваліфікації кримінального правопорушення з метою отримання дозволу слідчого судді на втручання у приватне спілкування.

В ході досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження, 13.02.2019 року було допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 , який показав, що 21.03.2015 року близько 19:30 год. він зі своєю сестрою ОСОБА_6 потрапили в ДТП, під час якого вона була за кермом, а він був пасажиром у вказаному автомобілі та сидів на задньому пасажирському сидінні.

У зв`язку з вчиненим ДТП 22.03.2015 слідчими Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області внесено відомості до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, номер провадження №0000257.

Здійснення досудового розслідування було дорученого слідчому ОСОБА_7 , та відповідно до матеріалів кримінального провадження кваліфікація кримінального правопорушення до 11.04.2015 була ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до витягу з ЄРДР від 11.04.2015 кваліфікація кримінального провадження вже була за ч. 2 ст. 286 КК України. А провадження перейшло в компетенцію слідчого управління СУ УМВС України в Миколаївській області.

25.08.2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000257 від 22.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В подальшому для отримання (збирання) доказів та перевірки вже отриманих доказів, з метою всебічного, швидкого повного та неупередженого розслідування кримінального провадження з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини було прийнято рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Вказане рішення було прийнято у зв`язку з різними показами свідків та осіб, які підозрювались у кримінальному правопорушенні. НСРД на той момент проводились у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину. Слідчий суддя за клопотанням слідчого погодженого з ним постановив ухвалу про дозвіл на проведення НСРД, оскільки злочин був відповідної тяжкості та під час їх проведення могли бути отримані докази, які мали значення для кримінального провадження.

Всередині лютого 2016 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000257 від 22.03.2015, ОСОБА_3 ознайомився із повідомленням прокурора відділу прокуратури Миколаївської області Ціоми В, який здійснював процесуальне керівництво, що в рамках провадження відносно нього проведено негласну слідчу (розшукову) дію зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з належного йому абонентського номеру НОМЕР_1 .

У зв`язку з вищевикладеними обставинами ОСОБА_9 24.09.2018 року звернувся до прокурора Миколаївської області із заявою про вчинення працівниками правоохоронних органів відносно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163, ч. 2 ст. 366 КК України. В якій зазначив, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27.04.2015 №459 у потерпілої ОСОБА_10 яка була у іншому автомобілі під час ДТП, маються тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середньої тяжкості, та такі дії повинні кваліфікуватися за ч. 1 ст. 286 КК України. Проте вищевказана кваліфікація була змінена з метою отримання негласних слідчих (розшукових) дій відносно нього, хоча жодних підстав для перекваліфікації на його думку не було. При цьому жодних постанов про перекваліфікацію, в матеріалах кримінального провадження не має.

Дії працівників правоохоронних органів - процесуального керівника та слідчого він вважає порушенням таємниці телефонних розмов, що передаються засобами зв`язку, вчинені службовими особами з використанням спеціальних засобів, призначених для негласного зняття інформації, а також внесенням у офіційні документи, неправдивих відомостей щодо кваліфікації кримінального правопорушення з метою отримання дозволу слідчого судді на втручання у приватне спілкування, у кримінальному провадженні №0000257, оскільки дозвіл на проведення НСРД дається лише по тяжким злочинам, а злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України не є тяжким злочином.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 14.04.2020 року, кримінальне провадження №0000084 від 07.11.2018 за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 ст.163, ч.2 ст.366 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області, прокуратури Новоодеського району Миколаївської області, апеляційного суду Миколаївської області складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування вказаної постанови, слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування, факт порушення таємниці, телефонних розмов, вчиненої службовою особою, з використанням спеціальних засобів, призначених для негласного зняття інформації та службового підроблення в діях працівників Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області , прокуратури Новоодеського району Микооаївської області, апеляційного суду Миколаївської області не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

При цьому будь-яких даних які б вказували на протиправність дій слідчого та прокурора в ході здійснення досудового розслідування не здобуто. Тому, проаналізувавши в цілому матеріали кримінального провадження слідчий прийшов до висновку про відсутність в діях працівників Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області, прокуратури Новоодеського району Миколаївської області, апеляційного суду Миколаївської області ознак складу злочину.

Не погоджуючись із постановою слідчого ОСОБА_5 ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, посилався на те, що, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, та такою, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 9 КПК України, оскільки зумовлена недбалим виконанням слідчим процесуальних обов`язків. Заявник вважає, що слідчий надав неправильну правову оцінку встановленим обставинам під час досудового розслідування, дійшов необґрунтованих висновків щодо обставин, які повинні були ним встановлені а тому прийняв завчасне рішення про відсутність в діяннях складу злочину.

Крім того, у скарзі ОСОБА_3 посилався також на те, що слідчий вийшов за межі кримінального провадження, надавши правову оцінку діям слідчого судді з надання дозволу на проведення НСРД, оскільки його заява про вчинення злочину містить відомості щодо порушення працівниками правоохоронних органів процесуальним керівництвом та слідчим таємниці телефонних розмов. Саме ці відомості , відповідно до ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.10.2018 року були внесені до ЄРДР за №0000084 та №0000085.

Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, надіслання запитів не є процесуальним способом отримання доказів у кримінальному провадженні, а отримання у якості доказів відомостей, що складають державну таємницю має бути здійснене з урахуванням глави 40 КПК України та Закону України «Про державну таємницю», що слідчим було проігноровано.

За такого, слідчим у встановленому законом порядку не витребовувались матеріали проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з належного ОСОБА_3 абонентського номеру НОМЕР_2 та документи, які стали підставою для проведення даних слідчий дій.

Крім того, слідчим під час досудового розслідування належним чином не перевірено законність дій слідчого Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000257, стосовно перекваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.286 на ч.2 ст.286 КК України.

Відтак закриття провадження фактично внаслідок неналежного виконання слідчим своїх обов`язків порушує права скаржника.

Встановлені слідчим суддею вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 14.04.2020 року є передчасною, оскільки останнім не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 303-304,309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінально провадження від 14.04.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0000084 задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 , про закриття кримінально провадження №0000084 , внесеного до ЄРДР 08.11.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.163,ч.2 ст.366 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1