Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1163/18
Номер провадження 1-в/530/20/20

У Х В А Л А
іменем України

29.04.2020 р. м.Зіньків

. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , представника Зіньківського РС філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області інспектора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Зіньків подання старшого інспектора Зіньківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 , про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гребінка, Полтавської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, учня Регіонального центру ПТО м.Зіньків, мешканця АДРЕСА_1 ,засудженого 06 вересня 2018 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України до 5 р. позбавлення волі, згідно ст.75,104,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 р., з обов`язками: повідомляти про зміну місця проживання та роботи уповноважений орган з питань пробації, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, -
В С Т А Н О В И В:
06.02.2020 року до Зіньківського районного сектору в порядку ст.26 Закону України «Про прокуратуру» надійшла вказівка №34/4-1736 вих.-20 від 06.02.2020 року Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області про невідкладне підготування та направлення до Зіньківського районного суду Полтавської області для розгляду подання про скасування звільнення від призначеного покарання ОСОБА_7 та направлення останнього в місця позбавлення волі.
Зі змісту вказівки вбачається, що з 08.10.2018 року на обліку Зіньківського РС філії Державної установи Центр пробації» в Полтавській області перебуває неповнолітній ОСОБА_7 , якого засуджено 06.09.2018 року вироком Зіньківського районного суду Полтавської області за ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України до 5 р. позбавлення волі, згідно ст.75, 104, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 р..
У період іспитового строку, перебуваючи на обліку уповноваженого органу з питань пробації, ОСОБА_7 вчинив повторно нові корисливі злочини, про що останньому 11.07.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185 КК України, 18.07.2019 року обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Відповідно до ч.3 ст.75 та ч.І ст.78 КК України, вбачається, що однією з передумов звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями є не вчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. Оскільки вказані норми передбачають встановлення факту саме вчинення нового злочину, а не наявністю обвинувального вироку за новий злочин відносно особи, яка попередньо звільнена від відбування покарання з випробуванням, оскільки притягнення до кримінальної відповідальності розпочинається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення /п.14 ч.1ст. 3 КПК України/.
Тому за наявності об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення у період іспитового строку, працівники Зіньківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» аналізуючи наявну інформацію про вчинення повторного злочину ОСОБА_7 , яка надійшла 03.09.2019 року з відомостей УІАП ГУНП в Полтавській області про внесення відомостей до ЄРДР №0000198 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та спираючись на положення яке міститься в ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України, ч. 1 ст. 17 КПК України щодо презумпції невинуватості особи обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, як такої, що вважається невинуватою допоки не буде доведено у встановленому порядку її вину допустимими, достовірними доказами і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили передчасно направили подання про звільнення в зв`язку з закінченням іспитового строку 06.09.2019 р..
14.11.2019 року ОСОБА_7 засуджено вироком Гадяцького районного суду Полтавської області за вчинення нового злочину та в порядку ч.5 ст.65, ч.1 ст.185 КК України призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.. 23.01.2010 року ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області відмовлено в задоволенні подання на звільнення ОСОБА_7 в зв`язку із закінченням іспитового строку з таких підстав: ОСОБА_7 вчинив повторний злочин в період іспитового строку та не сплатив штраф у сумі 1700 гривень призначений в порядку ч.5 ст.65, ч.1 ст.185 КК України згідно вироку Гадяцького районного суду Полтавської області. 05.02.2020 року особову справу та ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області про відмову в задоволенні подання відносно ОСОБА_7 отримано Зіньківським районним сектором на виконання.
Отже, на обліку Зіньківського районного сектору громадянин ОСОБА_7 , перебуває з 08.10.2018 року. Початок іспитового строку: 06.09.2018р., закінчення іспитового строку: 06.09.2019 р..
За час відбування покарання з випробуванням до адміністративної відповідальності не притягувався. Обов`язки покладені на нього судом виконував. Має одне попередження за неявку на періодичну реєстрацію без поважної причини. Надалі порушень не допускав. Активно приймав участь у соціально-виховних заходах. За програмою профілактики конфліктів та правопорушень серед учнівської молоді «Будуємо майбутнє разом» з ОСОБА_7 пройдено два модулі «Права та обов`язки», «Сприйняття різноманітності-основа толерантності», розпочато модуль «Побудова позитивної життєвої позиції». По місцю навчання в Регіональному центрі ПТО м.Зіньків та проживання в гуртожитку характеризується в цілому задовільно. Неповнолітній ОСОБА_7 виховувався в прийомній сім`ї, з 12.08.2018 року за розпорядженням голови РДА №474 виведений зі складу прийомної сім`ї та перебуває на повному державному забезпеченні. На даний час має статус дитини-сироти. У період іспитового строку вчинив повторний злочин.
Заслухавши думку інспектора Зіньківського районного сектору Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 , яка підтримала подання, прокурора ОСОБА_3 , який підтримав подання, засудженого ОСОБА_7 , який заперечував проти клопотання, адвоката ОСОБА_4 , який заперечував проти клопотання та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку.
08.10.2018 року на обліку Зіньківського РС філії Державної установи Центр пробації» в Полтавській області перебуває неповнолітній ОСОБА_7 , якого засуджено 06.09.2018 року вироком Зіньківського районного суду Полтавської області за ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України до 5 р. позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 104, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 р..
Отже, на обліку Зіньківського районного сектору громадянин ОСОБА_7 , перебуває з 08.10.2018 року. Початок іспитового строку: 06.09.2018р., закінчення іспитового строку: 06.09.2019 р..
Згідно копії обвинувального акта по кримінальному провадженню №0000198 від 22.05.2019 року за ч.1 ст.185 КК України в судовому засіданні було встановлено, що він затверджений прокурором 10.09.2019 року, тобто на наступний день, коли у обвинуваченого ОСОБА_7 закінчився іспитовий термін (а.с.180-182).
14.11.2019 року ОСОБА_7 засуджено вироком Гадяцького районного суду Полтавської області за вчинення нового злочину та в порядку ч.5 ст. 65, ч.1 ст. 185 КК України призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн..
Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс повязує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов"язки.

Згідно ч.2 ст.78 КК України, у випадку, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов"язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного вироком суду покарання.

Таким чином, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. При цьому, суд звертає увагу на те, що однією з підстав направлення засудженого для відбування призначеного покарання є вчинення під час іспитового строку саме адміністративних правопорушень, а не злочину.

Аналогічні положення містить КВК України, відповідно до ч.ч.2-4 ст.166 якого, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також, згідно з ч. 2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ст.ст. 75,104 КК України відносно ОСОБА_7 встановлено іспитовий термін, який не може бути продовжений судом. Закінчення іспитового строку: 06.09.2019 р.. Тобто нормами КК та КВК, рішеннями Пленуму Верховного Суду України не передбачено, щоб в судовому засіданні було продовжено іспитовий термін засудженому.
На час розгляду подання, іспитовий термін у засудженого ОСОБА_7 закінчився.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», роз`яснено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За аналогією можна зробити висновок, що й у разі коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно дост. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз"яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, повязаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зіст. 43 КК Українине було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
В зв`язку з викладеним, з урахуванням матеріалів справи та інших доказів, досліджених в судовому засіданні, особи засудженого, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання старшого інспектора Зіньківського районного сектору Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.
Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні подання старшого інспектора Зіньківського районного сектору Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_6 про скасування звільнення від призначеного покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , засудженого 06 вересня 2018 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України до 5 р. позбавлення волі, згідно ст.ст. 75,104,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 р., з обов`язками: повідомляти про зміну місця проживання та роботи уповноважений орган з питань пробації, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1