Справа № 157/1425/18 Провадження №11-кп/802/26/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 122 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000328 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 червня 2019 року,
В С Т А Н О В И В
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брониця, Камінь-Каширського району, Волинської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, раніше не судимого,
засуджено:
за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 3 (трьох) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, що передбачені п.п. 1, 2, ст. ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 10000 (десять тисяч) гривень на відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 17 серпня 2018 року близько 07 години, знаходячись неподалік багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс кулаком лівої руки п`ять ударів в ділянку правої щоки ОСОБА_9 , внаслідок чого завдав останньому умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я у вигляді гематоми в ділянці кута нижньої щелепи справа та перелому нижньої щелепи в ділянці 48 зуба.
У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків викладених у судовому рішенні фактичним обставинам провадження.

Посилається, що суд дав невірну оцінку доказам у справі, безпідставно відкинув пояснення та докази сторони захисту, натомість прийняв рішення про визнання його винним на підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів.

Стверджує, що інкримінованого злочину не вчиняв, а жодними фактичними даними у справі його винуватість в достатній мірі не підтверджена.

Вважає, що суд не прийняв до уваги його особу, який є пенсіонером, має хорошу репутацію.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати його у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 оскаржує вирок суду у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного. Посилається на те, що судом не було взято до уваги при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробування на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком, що останній своєї винуватості не визнав, у скоєному не розкаявся, не просив у потерпілого вибачення, завдану злочином шкоду не відшкодував, тобто наводить обставин, які свідчать про небажання винного стати на шлях виправлення, а тому вважає, що перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Просить апеляційний суд вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України реальне покарання, без застосування положень ст. 75 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить відхилити її у зв`язку з безпідставністю, а наведені в ній доводи вважає надуманими та необґрунтованими.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, заперечили апеляційну скаргу представника потерпілого, думку потерпілого і його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу, скаргу обвинуваченого заперечували, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в інтересах потерпілого, а скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження та зроблено обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному заподіянні ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку.
Так, суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілого ОСОБА_9 , який вказав, що між ним і його сусідом по квартирі ОСОБА_7 16 серпня 2018 року виник конфлікт. Близько 7 години наступного дня, 17 серпня 2018 року, в дворі будинку АДРЕСА_2 , останній наніс йому 5 ударів в ділянку щелепи з правої сторони, від чого він впав, а коли піднявся через одну чи дві хвилини то пішов додому. Ввечері того ж дня, його стан погіршувався, тому звернувся на приймальне відділення лікарні, де йому зробили знімок, видали направлення у Волинську обласну клінічну лікарню, куди він після вихідних (суботи, неділі) звернувся та лікувався на стаціонарі 7 днів.

Щодо місця, способу та механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілий детально вказав під час проведення слідчого експерименту, результати якого досліджені в судовому засіданні, і який є належним та допустимим доказом у справі (а.с. 90-94).

Допитана як свідок дружина потерпілого ОСОБА_11 підтвердила обставини побиття її чоловіка обвинуваченим. Пояснила суду, що того дня коли відбулась подія, точної дати не пригадує, в ранковий час доби її чоловік виходив на вулицю прогулятись, а коли повернувся в квартиру то запитав у неї чи є щось в нього щоці. Розповів, що його побив ОСОБА_7 . Після того як ввечері в чоловіка опухла щока, той звернувся в лікарню. Самого конфлікту ні в той день, ні напередодні не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , підтвердив, що дійсно 16 серпня 2018 року на балконі ОСОБА_9 , якому він допомагав встановлювати віконну раму, між ОСОБА_9 і ОСОБА_7 виник конфлікт, а саме ОСОБА_7 обурився, що пошкодили стіну балкону з його сторони, та почав кричати на сусіда ОСОБА_9 , на що останній запевняв компенсувати пошкодження, - сплатити грошові кошти. На наступний день бачив ОСОБА_9 , у якого була опухла щока, який повідомив, що вранці його побив ОСОБА_7 , а саме наносив удари кулаками в обличчя, в ділянку щелепи, від чого він впав на землю.

Про факт звернення потерпілого в поліцію стверджуються протоколом про прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 17 серпня 2018 р. та рапорту помічника чергового від 17 серпня 2018 р.

Висновком судово-медичної експертизи № 177 від 24 вересня 2018 року підтверджується, що в потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми в ділянці кута нижньої щелепи справа та перелому нижньої щелепи в ділянці 48 зуба, які за ступенем тяжкості відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Висновком цієї експертизи, який є науково-обгрунтованим, та піддавати його сумніву немає підстав, стверджується, що вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету, можливо від удару кулаком руки або ноги людини, в час вказаний в ухвалі слідчого судді і в дослідженій експертом медичній документації, потерпілому було нанесено не менше одного удару. Виключається виникнення цих тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного росту та удару об тупі тверді предмети.
Таким чином, показання потерпілого, що його побив саме ОСОБА_7 в час, спосіб та місці, зазначених у вироку, є достовірними, узгоджуються з іншими доказами та відтворюють повну картину перебігу подій вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
На думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу твердження апелянта ОСОБА_7 про своє алібі, яке, з його слів, підтверджують свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ОСОБА_13 є рідним братом обвинуваченого, відтак, за відсутності інших доказів, які б чітко вказували на перебування ОСОБА_7 17 серпня 2018 року в період з 06 до 8 год. ранку в іншому місці, а саме за місцем проживання ОСОБА_15 , суд ставиться критично до показань цього свідка. Показаннями свідка ОСОБА_14 доводиться про перебування ОСОБА_7 біля магазину разом з цим свідком о 8 год. 45 хв. 17 серпня 2018 року, вже після вчинення злочину, тобто обставина, яка не має відношення до предмету доказування в даному кримінальному провадженні.
Посилання ОСОБА_7 про неможливість прийняття до уваги судом показань свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , оскільки вони не є очевидцями подій суд вважає помилковими. Показаннями зазначених свідків підтверджується наявність на обличчі потерпілого тілесних ушкоджень та пояснення останнього про виникнення цих ушкоджень в результаті побиття ОСОБА_7 , а не час, місце, чи інші обставини вчинення злочину, як про це заявляє обвинувачений у своїй скарзі.
Твердження обвинуваченого, що висновок судово-медичної експертизи є недопустимим доказом у справі, оскільки не доводить його винуватості, а лише констатує наявність ушкоджень в потерпілого на увагу не заслуговують, так як в даному документі стверджується, що вказані тілесні ушкодження могли утворитись від удару кулаком руки або ноги людини, в час вказаний потерпілим. Фактичні дані цього доказу, які, в числі іншого, стосуються правдивості показань потерпілого щодо часу та характеру утворення тілесних ушкоджень підтвердив в судовому засіданні судово-медичний експерт, а тому піддавати сумніву дані цієї експертизи у суду немає підстав.
Апеляційний суд вважає надуманими доводи апеляційної скарги в частині не встановлення часу вчинення злочину, оскільки дана обставина доведена вищенаведеними дослідженими судом матеріалами провадження, в тому числі, показаннями самого потерпілого, які об`єктивно підтверджені даними медичної документації, висновком судово-медичної експертизи та іншими доказами.
На думку апеляційного суду, посилання ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі на відсутність доказів його винуватості в матеріалах кримінального провадження апеляційний суд вважає непереконливими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, адже наявними в матеріалах провадження доказами, які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням на основі всебічного, повного та неупередженого розгляду усіх обставин кримінального провадження, доводиться, що саме ОСОБА_7 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, у зв`язку з чим, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Посилання, наведені в апеляційній скарзі представника потерпілого про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який належить до категорії середньої тяжкості, характер його вчинення, кількість заподіяних ударів, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З достатньою повнотою судом першої інстанції враховано особу винного, який не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, його дружина має тяжкі хвороби, та думку потерпілого і його представника, які наполягали на призначенні суворого покарання.

З огляду на наведене апеляційний суд доходить висновку, що призначене покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а та обставина, що обвинувачений не визнав свою винуватість у вчиненому, як про це зазаначає апелянт, не може бути визначальною при обранні судом виду та розміру заходу примусу в даному випадку.
З вищенаведених підстав апеляційна скарга представника потерпілого про призначення обвинуваченому покарання без застосування положень ст. 75 КК України задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для зміни чи скасування вироку та задоволення апеляційних скарг з наведених у них мотивів, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді