Номер провадження: 11-сс/813/313/20
Номер справи місцевого суду: 515/201/20 1-кс/515/603/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора

Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.02.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.02.2020 відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 10.04.2020 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Маразліївка Татарбунарського району Одеської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України вказаним рішенням на підозрювану покладено виконання таких обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися з домоволодіння АДРЕСА_2 , з 22:00 години до 06:00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до службової особи Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, на яку покладено контроль за поведінкою підозрюваної, з періодичністю кожну другу та четверту суботу кожного місяця з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 , однак не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, заявлених в клопотанні слідчого, а саме: можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та перешкоджати вказаному кримінальному провадженню іншим чином, можливість знищити, сховати або спотворити речові докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 визнала свою вину у позбавленні життя ОСОБА_10 , не судима та вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має на утриманні тяжко хвору мати похилого віку та сина, який є інвалідом 2-ої групи, які потребують постійної допомоги. Вказане свідчить про наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків та можливість запобігання вказаним у клопотанні слідчого ризикам і забезпечення належної процесуальної поведінки, а також виконання процесуальних обов`язків підозрюваною шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу, як незаконну, скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах тримання в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не взяв до уваги та не оцінив належним чином ризики, передбаченні ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленні під час досудового розслідування, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування; знищити, сховати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вказує, що в оскарженій ухвалі не обґрунтовано недоведеність прокурором обставин передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а висновок слідчого судді про можливість застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є таким, що суперечить вимогам КПК України, так як вказаний запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків, оскільки слідчий суддя не врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, скрутний майновий стан, відсутність міцних соціальних зав`язків, відсутність постійної роботи та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Зазначає, що підозрювана після повідомлення про підозру відмовилася давати показання на підставі с. 63 Конституції України, що, на думку прокурора, є відмовою від співпраці зі слідством.

Слідчим суддею не перевірено кому належить будинок в якому проживає ОСОБА_8 та не отримана згода власника майна на відвідування з метою контролю за поведінкою підозрюваної ОСОБА_8 , яка передбачена положеннями ч. 5 ст. 181 КПК України, що позбавить працівників органів поліції здійснювати належний контроль за відбуванням ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.02.2020 приблизно о 18:00 годині ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, вступила в сварку зі своїм чоловіком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та маючи на меті умисне заподіяння смерті останньому, штовхнула його на ліжко та в подальшому нанесла йому не менше шести ударів металевою частиною молота в область правої частини голови.

Внаслідок умисних дій підозрюваної ОСОБА_10 заподіянні тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під м`які тканини волосистої частини голови з правого боку, набряку мозку, травматичного субдурального крововиливу, перелому склепіння та основи черепу, в результаті чого настала його смерть.

09.02.2020 о 23:20 годині ОСОБА_8 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

10.02.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку підозрюваної та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків та невмотивованості висновку слідчого судді про можливість застосування до підозрюваної менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

З матеріалів провадження вбачається та слідчим суддею вірно встановлено, що підозрювана ОСОБА_8 є громадянкою України, не судима та до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, про що свідчать наявні в матеріалах справи характеристики, зареєстрована та має постійне місце проживання в Одеській області, має на утриманні тяжко хвору мати похилого віку та сина, який є інвалідом 2-ої групи, які потребують постійної допомоги з боку підозрюваної, що свідчить про наявність у неї міцних соціальних зв`язків.

Апеляційний суд вважає, що факт винаймання ОСОБА_8 будинку, в якому вона наразі проживає, та відсутність в неї офіційного працевлаштування, не є тими обставинами, які вказують на відсутність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що відсутність відомостей про власника будинку, з якого підозрюваній заборонено відлучатись у нічний час, та відсутність згоди власника на відвідування його будинку, з метою контролю за поведінкою підозрюваної

ОСОБА_8 , яка передбачена положеннями ч. 5 ст. 181 КПК України, та може позбавити працівників органів поліції здійснювати належний контроль за відбуванням ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку апеляційного суду є голослівними, оскільки прокурором в судовому засіданні зазначено, що, з моменту застосування до підозрюваної запобіжного заходу, працівники органу поліції не з`являлися за адресою відбування підозрюваною вказаного запобіжного заходу для перевірки виконання підозрюваною покладених на неї ухвалою слідчого судді обов`язків.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що у нього відсутні будь-які відомості про порушення підозрюваною обов`язків, покладених на неї ухвалою слідчого судді, впродовж її перебування під домашнім арештом. Вищевикладені обставини свідчать про те, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22:00 години до 06:00 години спроможний забезпечити належну поведінку підозрюваної

ОСОБА_8 та виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також не довів неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Апеляційний суд визнає відсутнім ризик можливого незаконного впливу підозрюваної на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки під час вчинення підозрюваною кримінального правопорушення на місті події не було свідків, які були б очевидцями вчиненого кримінального правопорушення. Також в кримінальному провадженні свідками виступають особи, які приймали участь в огляді місця події, та особи, які надали пояснення з приводу характеристики підозрюваної особи. Однією з допитаних осіб є двоюрідна сестра підозрюваної, яка надала пояснення про відносини ОСОБА_8 із загиблим чоловіком, який неодноразово спричиняв тілесні ушкодження підозрюваній та її матері.

Доводи апеляційної скарги про наявність ризику можливого перешкоджання підозрюваною кримінальному провадженню іншим чином, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки прокурором зазначено, що на даній стадії досудового розслідування вирішується питання призначення судово-психіатрічної експертизи.

Щодо доводів апеляційної скарги про, те що підозрювана після повідомлення про підозру відмовилася давати показання з приводу вчиненого нею кримінального правопорушення на підставі ст. 63 Конституції України, що, на думку прокурора, є відмовою від співпраці зі слідством, апеляційний суд наголошує, що така відмова підозрюваної є реалізацією її права на захист.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, підозрювана після вчинення кримінального правопорушення сама повідомила правоохоронні органи про вбивство свого чоловіка. Після того дочекалась приїзду слідчої-оперативної групи та, відповідно до протоколу огляду місця події, приймала участь в проведенні вказаної слідчої дії.

Ризик можливого вчинення підозрюваною інших кримінальних правопорушень апеляційний суд вважає лише припущенням органу досудового розслідування, яке не підтверджується жодними доказами, оскільки підозрювана ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, позитивно характеризується за місцем проживання, у зв`язку з чим відсутні підстави категорично стверджувати про наявність та доведеність даного ризику.

Також захисник в судовому засіданні наголосив на тому, що чоловік ОСОБА_8 на протязі багатьох років знущався над підозрюваною та її матір`ю, що підтверджується тим, що за 2019 рік ОСОБА_8 була 9 разів піддана насильству в сім`ї з боку ОСОБА_10 , а також останній 28 років відбував покарання в місцях позбавлення волі, та за останній рік двічі притягався до адміністративної відповідальності, у зв`язку зі злісною непокорою працівникам поліції.

Обізнаність ОСОБА_8 про наявність в матеріалах кримінального провадження доказів обґрунтованості підозри відносно неї у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та можливість покарання, яке їй загрожує, в разі визнання її винуватою, свідчить про наявність єдиного ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Однак, враховуючи те, що підозрювана протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду, не вчиняла, також в її діях відсутні ознаки інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, покладені на неї обов`язки не порушувала, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про можливість застосувати до підозрюваної менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Таким чином доводи прокурора про відсутність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків та наявність ризиків, які є підставою для застосування відносно підозрюваної найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду.

Апеляційний суд наголошує, що за конкретних обставин справи, необхідним, достатнім і доцільним запобіжним заходом з метою забезпечення виконання підозрюваною передбачених процесуальним законом обов`язків є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та можливістю здійснення контролю за поведінкою останньої органом національної поліції за місцем відбування запобіжного заходу.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, а також з урахуванням обставин, встановлених в судовому засіданні апеляційного суду, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні нею особливо тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування саме такого запобіжного заходу щодо підозрюваної.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури

ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.02.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2020, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4