Справа № 567/508/17
У Х В А Л А

30 червня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування амністії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2020 році».

В обґрунтування клопотання зазначив, що в проваджені Острозького районного суду знаходилось кримінальне провадження по його обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України в якому його було засуджено до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку три роки та відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Зазначаючи про те, що є батьком чотирьох дітей та за станом здоров`я є особою, яка має підстави користуватися пільгами, передбаченими для осіб з інвалідністю, просить застосувати щодо себе пункти «в» та «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2020 році».

В судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Прокурор зазначене клопотання не підтримав, вказавши, що на даний час Закон України «Про амністію у 2020 році» не прийнятий.

Суд, вивчивши клопотання ОСОБА_4 , вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає поверненню ОСОБА_4 з наступних підстав.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Частиною 5 ст.534 та ч.1 ст.539 КПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням вироку, що набрав законної сили, вирішуються судом першої інстанції.
Питання, які вирішуються судом під час виконання вироку, визначені положеннями ст.537 КПК України.

Відповідно до положень п.2, 3 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироку судом можуть вирішуватись питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Стаття 537 КПК України не містить вичерпного переліку питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироку. Зокрема п.14 ч.1 вказаної статті передбачає право суду на цій стадії провадження вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Серед питань про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають під час виконання вироку, є питання щодо виправлення описки у вироку суду, питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, про вирішення питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню, питання про внесення виправлень до вироку, питання про вилучення заборонених предметів у засуджених.

Згідно п.4 Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», суди мають право вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків в наслідок їх недоліків: про застосування акта амністії, якщо його застосування є обов`язковим і суд при постановленні вироку не обговорював цього питання; про звільнення з-під варти особи, засудженої умовно чи до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; про скасування запобіжного заходу, якщо при виправданні підсудного чи засудженні його зі звільненням від покарання суд у вироку не вказав про його скасування; про зарахування попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущено неточність при його обчисленні; про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані; про застосування відстрочки виконання вироку не тільки щодо основного, але й щодо додаткового покарання, якщо рішення суду неконкретизоване; про виключення з акта опису майна, на яке за законом не допускається звернення стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно; про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду; про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань; про оплату праці захисника; про долю неповнолітніх дітей засудженого, які залишилися без догляду, і передачу їх для піклування установам, родичам або іншим особам, якщо у вироку нема такого рішення; про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання; про призначення громадського вихователя неповнолітньому в разі його умовного засудження або застосування до нього міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, або відстрочки виконання вироку відповідно до ст.46-1 КК України; про усунення неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили щодо ОСОБА_4 02.12.2019 року було направлено за місцем проживання ОСОБА_4 до Радивилівського районного сектору філії Державної Установи «Центр пробації» у Рівненській області і відповідно до повідомлення зазначеної установи №40/13/1059-19 від 09.12.2019 року було прийнято до виконання.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2020 році» не підлягає розгляду в Острозькому районному суді Рівненської області, оскільки воно має вирішуватись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу засудженого ОСОБА_4 на те, що на даний час на розгляді Верховної Ради України знаходиться проект закону «Про амністію у 2020 році», однак на даний час по зазначеному проекту закону сайт Верховної Ради України містить відомості про наявність подання комітету про доопрацювання зазначеного проекту, тобто зазначений проект закону не є прийнятим Верховною Радою України.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.534-535, 537, 539 КПК України,-

ухвалив:

клопотання ОСОБА_4 , засудженого вироком Острозького районного суду Рівненської області від 30.10.2019 за ч.3 ст.185 КК України повернути засудженому ОСОБА_4 .

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що з даним клопотанням він може звернутись до суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області.

СуддяОСОБА_1