Дата документу 12.06.2020 Справа № 336/2726/20
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/725/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/2726/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого та до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість. Зазначає про необґрунтованість підозри та відсутність доказів того, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК. Тому захисник просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в триманні під вартою ОСОБА_8 та звільнити її з під варти в залі суду.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрювана підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечила проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , якій 04.06.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК злочину.

З посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків по вказаному кримінальному провадженню, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити передбачені частиною 1 цієї статті дії.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, колегія суддів зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

При апеляційному розгляді встановлено, що підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 дій є обґрунтованою у тій мірі, як це достатньо для даної стадії кримінального провадження та підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме:

- оглядом місця події від 29.05.2020 відповідно до якого, в період з 13 години 05 хвилин до 13 години 43 хвилини було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатами огляду вилучено: флеш-карту пам`яті з відеокамери закріпленої під стелю в приміщенні квартири, мобільний телефон марки «М1» з сім-картою мобільного оператора «VODAFONE та сім-картою мобільного оператору «LIFE», дитячий одяг - рожевий (боді);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 2192 від 30.05.2020, згідно якого смерть малолітньої ОСОБА_10 настала внаслідок закриття просвітів дихальних шляхів шлунковим вмістом;

- показами потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що 28.05.2020 у мобільному додатку «ОLX» вона знайшла об`яву з назвою « ОСОБА_12 цілодобово» та вирішила скористуватися послугами автора вказаної об`яви, після чого в ході телефонної розмови з жінкою на ім`я ОСОБА_13 потерпіла домовилась, що залишить у ОСОБА_13 свою дитину ОСОБА_10 . Послуги няні були необхідні оскільки ОСОБА_11 планувала влаштуватись на роботу 29.05.2020 з 09:00 годин по 16:00 годину.

29.05.2020 о 09:00 годині ОСОБА_11 привезла свою доньку ОСОБА_10 за місцем мешкання ОСОБА_13 та після чого поїхала по справам. Приблизно через 20-30 хвилин на мобільний телефон ОСОБА_11 надійшов дзвінок від ОСОБА_13 , яка повідомила про те, що ОСОБА_10 вкусив хлопчик на ім`я ОСОБА_14 , який також знаходиться у ОСОБА_13 , та вона мала намір повідомити про це батьків. Після вказаної розмови з ОСОБА_13 , ОСОБА_11 поїхала по справам після чого направилась за місцем мешкання та через деякий час, коли вже ОСОБА_11 перебувала вдома, на її мобільний телефон надійшов дзвінок від ОСОБА_13 , яка повідомила, що ОСОБА_10 померла;

- показами свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що на протязі багатьох років вона знайома з ОСОБА_16 та приблизно з 2017 року, вона інколи залишає своїх дітей ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у ОСОБА_13 , через певні складнощі у житті. ОСОБА_8 характеризує позитивно, претензій до неї немає.

29.05.2020 приблизно о 09:00 свідок привела свого сина ОСОБА_18 до ОСОБА_13 , коли в квартирі вже знаходилось троє дітей та через деякий час їй зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила, що в неї в квартирі померла дитина, данні якої вона не називала та сказала, що треба терміново забрата сина;

- показами свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що вона була очевидцем як ОСОБА_8 надавала першу допомогу ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_19 , яка місці злочину у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , пояснила та продемонструвала яким чином ОСОБА_8 надавала першу допомогу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- показами свідків, що є сусідами ОСОБА_8 , які пояснили, що приблизно з 2017 року ОСОБА_8 у своїй квартирі влаштувала так званий «приватний садочок». Часто з квартири ОСОБА_8 чутно дитячі крики, а також чутно, як ОСОБА_8 кричить на дітей, характеризують ОСОБА_8 негативно, як конфліктну, агресивну людину.

Сукупність зафіксованих відеозаписом дій ОСОБА_8 , які полягають у прив`язуванні до обличчя дитини невизначеного предмету, який щільно прилягає до обличчя, затуляючи їй рот та ніс, залишення після цього дитини без нагляду, відсутність негайної реакції на повідомлення молодшої доньки про стан ОСОБА_10 , певне зволікання з викликом швидкої медичної допомоги та розуміння ОСОБА_8 вже на той момент причини смерті дитини, яку вона і вказує під час виклику її старшою донькою медиків, переконує колегію суддів у тому, що підозра ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину є обґрунтованою в достатньому ступеню для початкової стадії досудового розслідування.
Колегія суддів звертає увагу, що лікарське свідоцтво про смерть, підтверджує первісне встановлення лікарем причини смерті ОСОБА_10 як обтураційної асфіксії внаслідок закриття просвітів дихальних шляхів шлунковим вмістом. При цьому лікарське свідоцтво не замінює висновку судово-медичної експертизи, а до повноважень лікаря не відноситься встановлення причини смерті та визначення її як такої, що сталась внаслідок нещасного випадку, адже лікареві не відомі обставини, які призвели до такого стану дитини, який мав своїм наслідком її смерть.
Тому висновки захисника ОСОБА_7 про те, що смерть ОСОБА_10 настала від нещасного випадку, що це встановлено експертом, отже в діях ОСОБА_8 немає складу злочину, на цій стадії кримінального провадження передчасні.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, що наведена у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" №35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відтак, ці доводи захисника є безпідставними.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нею злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК, яке законом віднесено до групи особливо тяжких злочинів.

Оцінюючи наявні щодо ОСОБА_8 ризики, колегія суддів виходить з документів, які характеризують ОСОБА_8 , а саме, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, яке співпадає з зареєстрованим місцем проживання та мешкає у квартирі, що належить їй на праві власності, має неповнолітню доньку ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також повнолітню доньку ОСОБА_19 , які проживають разом із нею, до 2006 року мала значний стаж роботи, переважно працюючи медичною сестрою.
Наведене, на думку колегії суддів, мінімізує ризик переховування від слідства та суду, адже очевидно, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, позитивну репутацію та задовільний майновий стан.
Водночас колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може спонукати підозрювану до вчинення дій для приховування або спотворення доказів, а рівно чинити вплив на свідків та потерпілих.
Частково на таку можливість вказує і те, що органом обвинувачення при проведенні обшуку у квартирі 04.06.2020 року не було винайдено тих речей, які там були наявні 29.05.2020 року, а саме предмету, яким підозрювана затулила обличчя дитині, а також постільної білизни, на якій було знайдено труп дитини.
Невилучення слідством цих речей під час первісного огляду місці події надало підозрюваній можливість протягом кількох днів зазначених речей позбутись.
Також колегією суддів враховується і те, що потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_22 впевнено стверджували, що окрім телефону підозрюваної ОСОБА_8 , у останній був планшет з відеозаписами з камери відеоспостереження, на якому ОСОБА_8 демонструвала ОСОБА_11 відеозапис за участі ОСОБА_10 того дня, натомість як в ході обшуку 04.06.2020 року будь-якого планшету в квартирі знайдено не було, а підозрювана заперечувала його наявність взагалі.
Вищезазначені обставини переконують колегію суддів у тому, що підозрювана може вчинити дії щодо знищення доказів у справі.
Крім того, колегія суддів погоджується і з тим, що свідок ОСОБА_19 є фактично єдиною дорослою очевидицею подій, які відбувались того дня у квартирі підозрюваної, зокрема і тих подій, які не зафіксовані відеокамерою, зокрема щодо обставин перебування у іншій кімнаті загиблої ОСОБА_10 , тож сумісне проживання підозрюваної разом із основним свідком у справі може вплинути на об`єктивність показань свідка у разі, якщо вона погодиться їх надати.
Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належну оцінку та він дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4