Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/1367/19
У Х В А Л А

про скасування арешту на майно

26.12.2019 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , власника арештованого майна ОСОБА_7 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 , під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду об`єднаних кримінальних проваджень №0001301 від 17 березня 2018 року та №0000039 від 03 січня 2019 року із звинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000039 від 03 січня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2019 року було накладено арешт на належний ОСОБА_7 автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», н/з НОМЕР_1 , яким фактично користувався потерпілий ОСОБА_5 .

23 та 26 грудня 2019 року до суду надійшли клопотання ОСОБА_7 про скасування даного арешту, обґрунтоване відсутньою потреби в подальшому застосуванні даного заходу, а також про допуск до місця зберігання арештованого майна представника страховика.

З`ясувавши згоду присутніх учасників судового засідання з клопотаннями власника майна, слідчий суддя вважає необхідним їх задовольнити з наступних підстав.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
При накладенні арешту 27 лютого 2019 року слідчий суддя виходив із того, що зазначене майно зберігає на собі сліди вчиненого злочину та необхідне для проведення експертних досліджень, у зв`язку із чим, на нього було накладено арешт.

Як вбачається із досліджених матеріалів провадження всі експертні дослідження проведені, у зв`язку із чим відсутня подальша потреба у збереженні арешту на даний транспортний засіб, а відтак арештпідлягає скасуванню.

У зв`язку із викладеним також відсутня і потреба в подальшому утриманні даного майна на спеціальному майданчику, тобто автомобіль підлягає поверненню власнику, що надає можливість представнику страховика оглянути цей транспортний засіб.

Пунктом 20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Згідно пункту 32 вказаного «Порядку зберігання речових доказів» фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167,170-174 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_7 - задовольнити.

Арешт, накладений в кримінальному провадженні №0000039 від 03 січня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на належний ОСОБА_7 автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», н/з НОМЕР_1 , яким фактично користувався потерпілий ОСОБА_5 - скасувати.

Зобов`язати службових осіб юридичної особи, яка володіє майданчиком тимчасового утримання транспортних засобів (Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області та/або СФ ДП МВС «Інформ-Ресурси», іншої юридичної особи) безоплатно передати власнику автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», н/з НОМЕР_1 , який зберігається на відповідному майданчику за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса,89А.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1