Справа № 299/4162/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/4806/583/20, за апеляційною скаргою прокуроравідділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.01.2020.
Цією ухвалою судуу затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 19.12.2019 між прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000033 прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України - відмовлено, а кримінальне провадження повернуто прокурору для продовження досудового розслідування.
Судове рішення мотивовано тим, що в укладеній угоді про визнання винуватості не наведено обставини, які є істотними для відповідного кримінального провадження, не вказані обов`язки обвинуваченого щодо співпраці з органом досудового розслідування у викритті протиправної діяльності інших осіб, які, як видно зі змісту угоди, мали місце між сторонами угоди. Також з огляду на те, що повне та беззастережне визнання особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення неоднакові поняття, зазначення в угоді про визнання винуватості того, що підозрюваний повністю визнав свою винуватість під час досудового розслідування та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, не є належним викладом факту беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення під час укладення угоди. Крім того, на думку суду першої інстанції, у формулюванні підозри в угоді та обвинувачення в обвинувальному акті відсутні повні відомості щодо часу та місця вчинення кримінального правопорушення, які згідно п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, в угоді не вказано, де обвинувачений незаконно придбав незаконно виготовлені тютюнові вироби, спосіб придбання, не зазначено, в який час 30.07.2019 обвинувачений вчинив незаконне транспортування незаконно виготовлених тютюнових виробів, куди транспортував незаконно виготовлені тютюнові вироби до моменту їх виявлення. На думку суду першої інстанції, лише визнання винуватості обвинуваченим, є недостатньою підставою для затвердження зазначеної угоди в розумінні ст. 474 КПК України, а тому суд першої інстанції діючи в межах, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, дійшов висновку, щодо відмови у затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

-2-

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанці їз підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства. На думку прокурора висновок суду про невідповідність угоди укладеної між прокурором та обвинуваченим вимогам ст.472 КПК України є помилковим. Також прокурор вказує на те, що умови угоди жодним чином не порушували прав обвинуваченого ОСОБА_6 , а наведені судом твердження про те, що в угоді не вказані обов`язки обвинуваченого щодо співпраці з органом досудового розслідування у викритті протиправної діяльності інших осіб, є необґрунтованими. Також звертає увагу і на те, що в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором, що свідчить про добровільність укладення цієї угоди та розуміння її наслідків. Крім того, прокурор посилається і на те, що в ухвалі суду першої інстанції помилково не зазначено можливості її апеляційного оскарження.Зазначає також і про невідповідність ухвали вимогам ст.ст.372,392 КПК України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Згідно ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства - є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України.
Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з вимогами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Разом з тим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає процедуру оскарження процесуальних дій і рішень осіб, які їх здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК України порядку.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що Виноградівським районним судом Закарпатської області 10.01.2020 за результатами розгляду у підготовчому судовому засіданні обвинувального акту та угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000033 від 31.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204 КК України, постановлено ухвалу якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 19.12.2019 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , а кримінальне провадження повернуто прокурору для продовження досудового розслідування.
Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо вона не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, така окрім іншого подана і на ухвалу суду від 10.01.2020 про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 19.12.2019 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 ..
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскарженні інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

-3-

Частиною 2 статті 392 цього Кодексу передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Оскільки ухвала суду про відмову взатвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, не міститься в переліку судових рішень передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, а окремої норми, яка б передбачала можливість оскарження ухвали суду постановленої за результатами розгляду угоди про визнання винуватості, передбаченого ст. 474 КПК України, кримінальний процесуальний закон, не містить, тому вказана ухвала в частині відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості оскарженню не підлягає.
Вищенаведене свідчить про те, що прокурор оскаржує рішення суду першої інстанції про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості, яке не входить до передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України переліку інших ухвал суду, які підлягають апеляційному оскарженню у випадках, передбачених цим КПК України та оскарження якої не передбачено й іншими нормами кримінального процесуального закону, в тому числі й спеціальними нормами глави 35 КПК України.
Враховуючи те, що ухвала Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.01.2020 в частині відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, на яку прокурором також подана апеляційна скарга, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, яке не підлягає оскарженню, колегія суддів керується ч. 6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 02.10. 2019 (справа №755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019, справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури області ОСОБА_5 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.01.2020 в частині відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо оскарження ухвали суду про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, то апеляційний суд вважає їх такими, що підлягають до задоволення з таких підстав.

-4-

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду провадження у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження щодо ОСОБА_6 дотримано не в повній мірі.

Згідно вимог ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або визнання винуватості може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною угодою до отримання висновку експерта або фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Отже, законом передбачено право прокурора не направляти невідкладно обвинувальний акт з угодою до суду, якщо не зібрані та не зафіксовані всі докази і це вплине на результат розгляду провадження у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Частиною 7 статті 474 КПК України передбачено обов`язок суду щодо перевірки угоди на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і зазначені підстави, у разі встановлення яких суд відмовляє в затвердженні угоди, а саме якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Крім того, зазначеною нормою передбачено, що у разі відмови в затверджені угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що по кримінальному провадженню №0000033, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, 19.12.2019 завершено досудове розслідування, складено і вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст.283 КПК України, звернення до суду з обвинувальним актом є однією із форм закінчення досудового розслідування. Отже, враховуючи відсутність необхідності у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку і оцінку доказів, виконання вимог ст.91 КПК України про встановлення обставин які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було закінчено.

-5-

Отже, при направленні обвинувального акта до суду, досудове розслідування по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 закінчено.

У відповідності до вимог ч.7 ст.474 КПК України, в разі відмови в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжуються в загальному порядку.

Зазначена норма закону передбачає, що якщо до суду надійшла угода про визнання винуватості без обвинувального акту і суд відмовляє в затвердженні угоди, досудове розслідування продовжується в загальному порядку. В разі надходження до суду обвинувального акту з угодою про визнання винуватості та в разі відмови суду в затвердженні цієї угоди, судове провадження продовжується в загальному порядку.

Всупереч вимогам ст. 474 КПК України та незважаючи на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості між останнім та прокурором, суд першої інстанції, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, дійшов висновку про наявність підстав для відмови в її затвердженні, при цьому не з`ясував думку прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а також питання щодо його повернення, якщо останній не відповідає вимогам КПК України, як того вимагає кримінальний процесуальний закон України, повернув прокурору матеріали кримінального провадження із угодою про визнання винуватості, чим позбавив сторону обвинувачення права висловити свої доводи з приводу того чи були зібрані під час судового розслідування докази достатні для складання обвинувального акту та чи було завершено досудове розслідування, і вже в залежності від цього прийняти відповідні рішення, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України. При цьому, судом першої інстанції не встановлено будь-якої невідповідності обвинувального акту вимогам закону.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, питання щодо можливості призначення судового розгляду обвинувального акту в загальному порядку у відповідності до положень п.5 ч.1 ст. 314 КПК України суд першої інстанції при таких обставинах не вирішував, судом також не з`ясовувалась в учасників судового провадження їх думка щодо можливості призначення судового розгляду, що підтверджується журналом судового засідання від 10.01.2020.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції відмовляючи у затвердженні угоди про визнання винуватості, не мав законних підстав повертати прокурору кримінальне провадження для продовження досудового розслідування, оскільки таке в даному кримінальному провадженні завершено та складено обвинувальний акт, а тому суд повинен керуватися вимогами ст.314 КПК України, положення якої не обмежують повноваження суду щодо прийняття декількох рішень, а навпаки зобов`язують всебічно з`ясувати наявність достатніх фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з можливих судових рішень, передбачених ч.3 ст. 314 КПК України, а також вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, з наведеного вище вбачається, що відмова у затвердженні угоди про визнання винуватості не впливає на можливість вирішення судом й інших питань, передбачених ст.ст. 314, 315 КПК України, зокрема про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та прийняття рішення про можливість призначення судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні вже закінчено, складено обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та вручено його копії, таким чином повернення кримінального провадження, в даному випадку, позбавлене будь якого змісту, оскільки не буде досягнуто мети (продовження досудового розслідування), яке по факту є закінченим.

-6-

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що повернення прокурору цього кримінального провадження для продовження досудового розслідування свідчить про фактичне ухилення суду першої інстанції від судового розгляду та від ухвалення остаточного рішення за результатами його розгляду, що призвело до порушення однієї з основних засад кримінального провадження, передбачених ст. 28 КПК України, - розгляду провадження в розумні строки.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного розгляду встановлено порушення п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, які є підставою для скасування судового рішення в частині повернення кримінального провадження прокурору.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції в частині повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування з призначенням нового розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 зі стадії підготовчого судового засідання.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.01.2020, в частині повернення прокурору кримінального провадження№0000033за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, для продовження досудового розслідування -скасувати.

Обвинувальний акту у кримінальному провадженні№0000033 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, направити до Виноградівського районного суду Закарпатської області для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Апеляційне провадження в частині відмови в затверджені угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 закрити.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: