Справа № 447/1429/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/228/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 447/1429/17, з участю
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника центру пробації ОСОБА_8
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 , на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 27 лютого 2019 року,

встановила:
цією ухвалою задоволено подання Миколаївського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області та скасовано звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням і направлено його до місця відбування призначеного покарання згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 23.02.2018 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з часу його затримання.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання Миколаївського РВ філії ДУ «Центр пробації».
Вказану ухвалу вважає незаконною, несправедливою та такою, що
постановлена з грубими істотними порушеннями норм процесуального
законодавства та прав засудженого, висновки суду першої інстанції
суперечать обставинам справи та не ґрунтуються на повному, всебічному,
незалежному дослідженні всіх істотних обставин справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_10 два рази протягом року, 26.07 та27.12.2018 року, не з`явився на реєстрацію в Миколаївський РВ філії ДУ «Центр пробації».
Причинами неявки був стан здоров`я ОСОБА_11 , проте
підтверджень він не надав.
Зазначає, що ОСОБА_10 не повідомив центр пробації про причини неявки, оскільки в центрі немає службового телефону, особистих телефонів працівники не надають, тому не мав змоги попередити центр, що підтверджується показами представника центру та ОСОБА_11 в судовому засіданні 27.02.2019 року.
Також звертає увагу апеляційного суду на те, що мати ОСОБА_9 зверталася до працівників поліції м.Новий Розділ, щоб вони повідомили відділ пробації про причини неявки ОСОБА_9 , проте з невідомих причин цього зроблено не було.
Посилання суду першої інстанції на те, що стосовно ОСОБА_9 скеровано обвинувальний акт до суду та оголошено підозру є процесуальним порушенням, оскільки такі докази подані представником служби пробації безпосередньо у судовому засіданні 27.02.2019 року (не були підставою для подання служби пробації), суд не з`ясовував думку захисту щодо долучення таких доказів, сторона захисту не була ознайомлена з ними.
Так, зі змісту ч.3 ст.75 та ч.1 ст.78 Кримінального кодексу України, через використання словосполучень «не вчинить нового злочину» та «виконає покладені на нього обов`язки», випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання, згідно з цими статтями кримінального закону, є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом.
Окрім того, при постановленні ухвали від 27.02.2019 року, суд першої інстанції керувався ст.408-2 КПК України, яка в діючому КПК України відсутня, тому вказана ухвала суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи, постановлена з порушенням норм процесуального права та прав засудженого ОСОБА_9 , не ґрунтується на законі.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_7 на підтримання вимог апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення представника центру пробації ОСОБА_8 на заперечення такої та залишення ухвали суду без зміни, обговоривши наведені доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
При прийнятті рішення суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Статтею 370 КПК України встановлені вимоги до судового рішення, а саме: судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.
Задовільняючи подання Миколаївського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про скасування звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, суд покликався на те, що засуджений не став на шлях виправлення, не надав документального підтвердження поважності причин неявки на реєстрацію у відділ пробації. Окрім того, щодо даного засудженого до суду скеровано обвинувальний акт за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та 26.02.2019 року ОСОБА_9 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а тому, оскільки засуджений ОСОБА_9 не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, є підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для реального відбування призначеного покарання.
Однак судом залишено поза увагою положення п.5.4, п.5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом МВС України від 19.12.2003 року №270/1560 (чинної на момент подачі клопотання), де невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).
У своєму рішенні суд покликався на те, що ОСОБА_9 два рази, а саме 26.07 та 27.12.2018 року, не з`явився на реєстрацію в Миколаївський РВ філії ДУ «Центр пробації» що свідчить про невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, небажання стати на шлях виправлення.
Такий висновок суперечить матеріалам провадження та положенням нормативних документів, якими регулюються питання відбування покарання.
Колегія суддів вважає, що у діях ОСОБА_9 відсутня систематичність (два і більше разів підряд) неявки на реєстрацію у відділ пробації, а тому нема підстав стверджувати про не виконання покладених на нього вироком суду обов`язків та небажання стати на шлях виправлення і як наслідок скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для реального відбування призначеного покарання
Також суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо невиконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, посилаючись на те, що стосовно засудженого до суду скеровано обвинувальний акт за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, та 26.02.2019 року ОСОБА_9 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки, відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ці обставини в клопотанні не відображені.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ухвала Миколаївського районного суду Львівської області від 27 лютого 2019 року постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції, при постановленні такої, керувався ст.408-2 КПК України, яка в діючому КПК України відсутня.
З огляду на викладене, ухвала суду підлягає скасуванню як така, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України, а в поданні Миколаївського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_9 слід відмовити, постановивши свою ухвалу.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задоволити.
Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 27 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_9 скасувати.
Відмовити у задоволенні подання Миколаївського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про скасування звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування покарання згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2018 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4