Справа № 153/1678/18
Провадження №11-кп/801/182/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000294 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.11.2019, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Северинівка Ямпільського району Вінницької області, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

засуджено за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Даний вирок постановлено виконувати окремо від вироку Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2019 року за ч.3 ст.185 КК України.

Вирішені питання з речовими доказами, арештованим майном та судовими витратами.

встановив:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за те, що він 21 жовтня 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходився в с. Іванків Ямпільського району Вінницької області, коли у нього виник умисел на викрадення бджолиних рамок із медом, які належали ОСОБА_8 та знаходилися у вуликах на території домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_8 , де із вуликів вчинив крадіжку шести бджолиних рамок (Суш Дадан 300), які належали ОСОБА_8 . Відповідно до висновку експерта №5756/18-21 від 26.10.2018, ринкова вартість бувших у використанні 6 суш-рамок Дадан 300 для вуликів складала 324 гривні. Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 покинув місце скоєння злочину, при цьому викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 324 гривні.

В апеляційній скарзі прокурора міститься прохання про скасування вироку місцевого суду та ухвалити новий вирок, яким просили засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити за сукупністю злочинів та покарання за цим вироком у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та покарання за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2019 року за ч.3 ст.185, ст.75 КК України у виді 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, що передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України виконувати самостійно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, зважаючи, що становище обвинуваченого не погіршується, в разі зазначення в резолютивній частині вироку призначення остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, що виключає ухвалення нового вироку, а слід внести зміни в резолютивну частину вироку суду; перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про зміну судового рішення в частині призначеного покарання із наступних підстав.

Обвинувачений та потерпілий були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги прокурора, на апеляційний розгляд не з`явилися, що не перешкоджає слуханню кримінального провадження.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення за яке він засуджений, при обставинах викладених у вироку правильні, ніким не оскаржуються, а тому не переглядаються.

Однак, як слідує з п.2 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до

положень Загальної частини цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першiй-третiй цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З аналізу вказаних норм ст.70 КК України вбачається, що у разі вчинення злочину до постановлення попереднього вироку суд в обов`язковому порядку має у резолютивній частині вироку вказати на призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, незалежно від призначення за цим вироком умовного та реального покарання.

Разом з тим, вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність Ямпільський районний суд Вінницької області при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 не дотримався.

Зокрема, як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_9 раніше судимий вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 24.09.2019 за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.

Кримінальне правопорушення, що інкримінується обвинуваченому за оскаржуваним вироком, він вчинив 21.10.2018, тобто до ухвалення відносно нього попереднього вироку від 24.09.2019, яким йому призначене умовне покарання з іспитовим строком.

У той же час, з резолютивної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу, яке належить відбувати реально.

Проте, суд першої інстанції, до покарання не застосував норми ч.4 ст.70 КК України, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів з урахуванням попереднього вироку Ямпільського районного суду Вінницької області від 24.09.2019, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.4 ч.1 ст.409 Кримінального процесуального кодексу України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність являється підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції в разі якщо положення обвинуваченого не погіршується.

На підставі викладеного та керуючись ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора задовільнити частково.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.11.2019 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Резолютивну частину вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_7 доповнити текстом наступного змісту.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити за сукупністю злочинів, за яким покарання за цим вироком у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та покарання за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2019 року за ч.3 ст.185, ст.75 КК України у виді 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, що передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України виконувати самостійно.

В решті оскаржуваний вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення та підлягає оскарженню до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду в тримісячний строк і з часу її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом