Номер провадження: 11-сс/813/114/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий - суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0002994, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Білгоро- Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_1 , строком до 18.02.2020 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0002994, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором доведені обставини, викладені в п.1 ч.1 ст.194 КПК України, однак не доведено жодними доказами неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання у нічний час доби. При цьому, слідчим суддею прийнято до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_10 , про перебування останньої у родинних відносинах з підозрюваним ОСОБА_8 , з яким вони мають спільних дітей та проживають разом.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовує вимоги тим, що ризики зазначені в клопотанні слідчого є достатніми для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в судовому засіданні доведено, що застосування біль м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 16 грудня 2019 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_8 перебуваючи біля місця мешкання по АДРЕСА_2 разом з співмешканкою ОСОБА_10 , почав просити у потерпілої ОСОБА_10 дати йому на особисті витрати грошові кошти, заздалегідь знаючи, що останньою було отримано соціальну виплату на утримання неповнолітніх дітей. На прохання ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_10 відповіла відмовою, після чого у ОСОБА_8 , котрий раніше був засудженим за вчинення злочину майнового характеру, виник корисний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, реалізуючи який, він знаючи та розуміючи протиправність виниклого задуму, став застосовувати фізичне насилля до потерпілої, котре не було небезпечним для здоров`я в момент застосування, та мало вираз у нанесенні чисельних ударів руками та ногами по різних частинах тіла, від яких потерпіла упала на землю, а ОСОБА_8 шляхом ривку, відкрито, вихопивши в неї з рук гаманець, в котрому знаходились грошові кошти, банкнотами різного номіналу, в загальній сумі 4000 гривень, з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Щодо доводів апеляційної скарги.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя загалом дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, має на утриманні неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Крім того, від потерпілої ОСОБА_10 , надійшла заява про те що з підозрюваним ОСОБА_8 перебуває у цивільному шлюбі, мають на утриманні 5 дітей.

Вищевикладені обставини свідчать про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Однак, беручи до уваги поведінку підозрюваного під час скоєння правопорушень, що інкримінуються останньому, а саме ігнорування норм та правил поведінки, вчинення злочину відкрито та у відношенні до своєї цивільної дружини, зазначене свідчить про незначний ступінь ризику того, що підозрюваний може вдатись до спроб незаконного впливу на потерпілу у зазначеному кримінальному провадженні.

З урахуванням обставин інкримінованого підозрюваному злочину, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
В апеляційній скарзі прокурора відсутні відомості про те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, впливав на потерпілих та свідків.
Прокурором в судовому засіданні апеляційного суду підтверджено, що з часу обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній не вчинив жодних дій, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню та порушення покладених на нього обов`язків.

При цьому апеляційний суд враховує те, що підозрюваний прибув самостійно в судове засідання апеляційного суду та надав пояснення, в яких зазначив, що перебуває з потерпілою у цивільному шлюбі, виховують п`ятьох дітей, ведуть спільний побут.

На думку апеляційного суду, одна лише тяжкість та суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно нього найбільш суворого запобіжного заходу, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваного та його поведінка після вчиненого кримінального правопорушення.

Висновки апеляційного суду
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, а саме з 20:00 години по 07:00 годин наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існує незначний ступінь ризику можливого впливу на потерпілу, що виправдовує застосування саме такого запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0002994, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4