пр. № 1-кп/759/633/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2019 року за №0003166 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває вказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст.32, 291 КПК України та відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечувала проти призначення обвинувального акта до судового розгляду, заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: не усунуті недоліки обвинувального акта, які були зазначені в попередній ухвалі Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2019, обвинувальний акт не містить у собі формулювання обвинувачення, оскільки лише дублює виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень та те, що обвинувальний акт складено 14.01.2020, поза межами досудового розслідування та за інших підстав.

Представник потерпілого заперечував проти клопотання захисника та підтримав думку прокурора про призначення справи до судового розгляду. Просив прийняти цивільний позов до розгляду.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Заслухавши думку прокурора та представника потерпілого про можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, думку обвинуваченого та його захисника на підтримання клопотання про повернення прокурору обвинувального акта, вважаю, що кримінальне провадження із обвинувальним актом слід призначити до судового розгляду.

В силу п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На переконання суду, зазначені вимоги ст. 291 КПК України органом досудового розслідування дотримані, а твердження захисника про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності вимогам закону є необґрунтованими виходячи з наступного.

Зазначене захисником в клопотанні про повернення обвинувального акта, ніяким чином не може вплинути на розгляд такого, оскільки вказані протиріччя можливо усунути під час здійснення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; та інші питання передбаченні цією статтею.

Суд наголошує, що, якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, не знайде підтвердження кваліфікуюча ознака складу злочину, в якому обвинувачується особа, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу, події злочину чи про недоведеність вини ОСОБА_3 , то нормами КПК України передбачені процесуальні дії, які необхідно вчинити в таких випадках.

Окрім того, в силу ст. ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись від підтримання обвинувачення. Якщо, встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, здійснивши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені кримінальним процесуальним законом.

При цьому, якщо суд дійде до висновків, що не має місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа чи це діяння не містить складу злочину, в якому вона обвинувачувалась, а перекваліфікація неможлива, виходячи з меж судового розгляду, або не підтверджується вина обвинуваченого, то суд зобов`язаний прийняти рішення у відповідності до ч. 1 ст. 373 КПК України.

Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідження всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого провадження.

При цьому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 та повернення обвинувального акта прокурору, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи захисника, щодо підстав повернення обвинувального акту є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Окрім цього, враховуючи що підстав для закриття провадження, кримінальне провадження підсудне даному суду, суд вважає, що у відповідності до положень ч.1 ст.316 КПК України слід призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Окрім того, представник потерпілого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 600000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За таких підстав, суд вважає, що цивільний позови слід прийняти до розгляду, визнавши Фонд гарантування вкладів фізичних осіб цивільними позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_3 - цивільним відповідачем.

Керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 316, 371, 372 КПК України, суд,

постановив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0003166 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м.Києва на 17.03.2020 року на 12 год. 00 хв.

Прийняти до судового розгляду цивільний позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої злочином.

Визнати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб цивільним позивачем, а ОСОБА_3 цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні.

Справу розглядати суддею одноособово.

Викликати у судове засідання сторони кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1