Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2182/20
Провадження № 1-кс/723/2749/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м.Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:

Слідчий Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 , звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 , посилаючись на те, що 25 травня 2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за № 0000453 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.240 КК України, з приводу того, що 25 травня 2020 року біля 13 год. 40 хв. ОСОБА_5 перебуваючи біля річки "Сірет" на автомобілі марки "Газ-53", д.н.з. НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах с.Буденець Сторожинецького району Чернівецької області здійснював вибірку гравійно-піщаної суміші, без будь-яких дозвільних документів.

Слідчий просив накласти арешт на автомобіль марки Газ-53 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та гравійно-піщану суміш, яка завантажена на даний автомобіль.

З метою забезпечення арешту майна, суд не здійснював виклик до суду власника автомобіля і розгляд клопотання провів без їх участі, що дозволено положеннями ч.2 ст.172 КПК України.

В суді слідчий підтримав своє клопотання посилаючись на зазначені в ньому обставини та посилаючись на необхідність збереження доказів.

Розглянувши клопотання і дослідивши додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання частково обґрунтоване і підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Абзац другий ч.1 ст.170 КПК України визначає завдання арешту, які є також і певними ризиками, наявність яких свідчить про необхідність арешту майна. Такими ризиками є запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Виходячи із змісту ч.2 ст.171 КПК України, доказуванню в суді, при розгляді клопотання про арешт майна, підлягають наявність підстав, мети і необхідність арешту майна, тобто у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із доданого до клопотання, витягу із ЄРДР № 0000453 від 25.05.2020 року встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаним номером було внесено записи про вчинення злочину передбаченого ст.240 ч.2 КК України з приводу того, що 25 травня 2020 року біля 13 год. 40 хв. ОСОБА_5 перебуваючи біля річки "Сірет" на автомобілі марки "Газ-53", д.н.з. НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах с.Буденець Сторожинецького району Чернівецької області здійснював вибірку піщано-гравійної суміші, без будь-яких дозвільних документів.

Матерілами клопотання, а саме, протоколом огляду компакт-диску DVD-R від 26.05.2020 року, підтверджено, що вибірка гравійно-піщаної суміші здійснювалась за допомогою екскаватора, який до того ж грузив цю суміш в кузов автомобіля марки ГАЗ, який керував ОСОБА_5 , що в свою чергу не підтверджує виконання ОСОБА_5 дій визначених диспозицією частини 2 статті 240 КК України, оскільки він тільки перевозив піщано-гравійну суміш автомобілем марки "Газ-53", д.н.з. НОМЕР_1 , який є його власністю і який пропонується арештувати.

Згідно постанови слідчого Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 25.05.2020 року, вилучений автомобіль марки Газ д.н.з. НОМЕР_1 , разом із гравійно-піщаною сумішшю було визнано речовими доказами та прилучено до кримінального провадження 0000453 від 25.05.2020 року, яке відкрито за ст.240 ч.2 КК України.

Посилаючись в клопотанні на мету арешту зазначеного автомобіля ініціатори клопотання зазначають про те, що він є доказом злочину, а посилаючись на завдання цього арешту вказують на необхідність позбавлення власника права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

Виходячи з цього вбачається, що арешт пропонується накласти на автомобіль, який не може бути використаним як доказ у цьому кримінальному провадженні, а отже цей автомобіль не підлягає арешту.

Речовими доказами, згідно положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Неможливістю арешту автомобіля, крім цього, на думку слідчого судді, є також і те, що слідчий та прокурор, не визначили попередньо ні розмір шкоди ні вартість транспортного засобу, який необхідно арештувати, що не сприяє визначенню передбачених п.5 та п. 6 ч.2 ст. 173 КПК України, розумності та співмірності, та обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для власника.

Виходячи із положень Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини від 4 листопада 1950 року, ратифікувавши яку 17 липня 1997 p., Україна визнала не лише право на «мирне володіння майном», а й згідно із положеннями ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції визнала обов`язок щодо запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном.
Згідно рішень Європейського суду «Маркс проти Німеччини» та «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» відображено визнання права будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
Зважаючи на невиконання ініціаторами клопотання вимог національного законодавства та враховуючи вказані норми прецедентного права, слідчий суддя не може погодитись із висновками слідчого і прокурора, щодо порушення зазначеного права власника транспортного засобу марки ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , виходячи тільки із завдань кримінального провадження без врахування норм щодо захисту права власності та норм щодо співмірності вартості майна і розміру шкоди.

Разом з тим, слідчий суддя знаходить, що гравійно-піщана суміш підлягає арешту, оскільки вона є предметом злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на гравійно-піщану суміш загальним об`ємом 2,349 куб.метра.

Копію ухвали направити слідчому Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 , поклавши на нього виконання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: