КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 січня 2020 року про відмову в накладенні арешту у кримінальному провадженні № 0000046, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000046 від 09.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: п`ять порожніх пляшок з під горілки та коньяку, п`ятнадцяти ножів, двох пляшок та двох скляних стаканів, змиву речовини бурого кольору з підвіконня біля вхідних дверей будинку, змиву речовини бурого кольору з металевої труби, що розташована біля сходів на порозі будинку, шапки чорного кольору, двох ножів з підсобного приміщення та ножа з гаражного приміщення, вилучених 09.01.2020 року під час проведення обшуку території домоволодіння будинку та інших будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що орган досудового розслідування та прокурор не довів необхідності арешту на майно та вказав, що останнє не має статусу тимчасово вилученого майна, яке має бути арештоване в порядку ч.5 ст.171 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді просить її скасувати та накласти арешт на майно.

Прокурор мотивує свої вимоги тим, що слідчим суддею не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено судом наявність підстав в накладенні арешту на майно. Також вважає, що майно відповідно до п. 1 ст. 98 КПК України визнано речовими доказами і є належним доказом, яке підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження на, що слідчий суддя увагу не звернув.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя послався на те, що майно, не має статусу тимчасово вилученого майна, яке має бути арештоване в порядку ч.5 ст.171 КПК України.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, ухвалена судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

До завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Разом з тим, слідчий суддя районного суду при прийнятті рішення, вказаних норм КПК не дотримався. Відмовляючи у задоволенні клопотання не надав будь якої оцінки обставинам викладеним у клопотанні органу досудового розслідування щодо правової підстави для арешту майна, достатності доказів. При цьому слід зауважити, що відмовляючи у накладенні арешту з підстав того, що останнє не має статусу тимчасово вилученого, слідчий суддя не взяв до уваги той факт, що зазначені речі вилучені не по місцю виявлення трупа, а під час обшуку на території домоволодіння. Згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, знищення, перетворення). Також колегія суддів зважує на ту обставину, що слідчим СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 постановою від 09.01.2020 року вищезазначене майно визнано речовим доказом.

За наведеного, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженню задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000046 від 09.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000046 від 09.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні за №0000046 від 09.01.2020 року, а саме: п`ять порожніх пляшок з під горілки та коньяку, п`ятнадцяти ножів, двох пляшок та двох скляних стаканів, змиву речовини бурого кольору з підвіконня біля вхідних дверей будинку, змиву речовини бурого кольору з металевої труби, що розташована біля сходів на порозі будинку, шапки чорного кольору, двох ножів з підсобного приміщення та ножа з гаражного приміщення, вилучених 09.01.2020 року під час проведення обшуку території домоволодіння будинку та інших будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 .

Ухвала Київського апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1090/2020 Категорія ст. 172 КПК України
Доповідач: ОСОБА_1