УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ПВК №90: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» (далі ПВК №90) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

Начальник ПВК №90 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , вказавши, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні представник ПВК №90 подання підтримав та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 просив застосувати до нього умовно дострокове звільнення.

Прокурор вважав, що підстав для задоволення подання немає. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений є особою, раніше неодноразово судимою за умисні тяжкі злочини, після відбуття покарання вчинив новий злочин через незначний проміжок часу, працював з серпня 2018 року хоча в установі перебуває з 05.09.2017 року.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, дослідивши подання та проаналізувавши наведені у ньому доводи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 в ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Приморського районного суду м. Одеса від 14.07.2017 року, яким він засуджений, за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що на даний час засуджений ОСОБА_5 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З характеристики засудженого видно, що адміністрацією колонії він фактично характеризується позитивно. Так, у характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_5 з представниками адміністрації установи тактовний та ввічливий. На заходи виховного впливу реагує, своєчасно робить правильні висновки. Зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує завжди у належному стані. За характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій. На даний час працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті.

Дані довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 п`ять разів застосовувались заходи заохочення. Заходи стягнення не застосовувались.

Згідно довідки бухгалтерії засуджений був залучений до оплачуваної праці лише з серпня 2018 року, хоча у ПВК №90 відбуває покарання з 05.09.2017 року, що є нетривалим проміжком часу у порівнянні з призначеним йому строком відбування покарання на що доречно звернув увагу прокурор. На даний час не працевлаштований.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_5 заохочення і відсутність стягнень не дають також можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Як свідчать матеріали особової справи, ОСОБА_5 є особою, раніше неодноразово судимою за умисні тяжкі злочини проти власності. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчиняв умисні тяжкі злочини проти власності, в тому числі і той, за який відбуває покарання на даний час

Тому доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні внесеного відносно нього подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

постановив:

У задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1