Справа № 344/5084/20
Провадження № 11-сс/4808/93/20
Категорія ст.182 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2020 року про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2020 року задовольнено частково клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в межах 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. З урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 209 Кримінального кодексу України (далі КК), обставин скоєння злочинів та враховуючи характеризуючи дані про його особу, його майновий стан, наявність постійного місця проживання, раніше несудимого, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити частково та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на нього додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 подав АС, в якій покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки вказане рішення слідчого судді в частині визначення ОСОБА_8 застави в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) гривень, є необґрунтованим, внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_8 в розмірі 2 786 817 грн. (два мільйони сімсот вісімдесят шість тисяч вісімсот сімнадцять гривень).

В поданому запереченні під час апеляційного розгляду захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 зазначає, що з огляду на наявні відомості щодо майнового стану підозрюваного, характеру та обставин кримінальних правопорушень, які розслідуються в межах цього кримінального провадження, процесуальної поведінки її підзахисного, а тому на думку сторони захисту, визначений слідчим суддею розмір застави в оскаржуваній ухвалі є таким, що у повній мірі здатний забезпечити виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Просить АС прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 який підтримав подану ним АС, просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вважать АС прокурора безпідставною, просять залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався в повній мірі.

Покликання прокурора в АС на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави, є голослівними, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності (ч. 2 ст. 182 КПК України).

З матеріалів клопотання вбачається, що 15 квітня 2020 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 197-1, ч.1 ст.209 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що зазначені у клопотанні обставини підозри частково мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про часткову наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 197-1, ч.1 ст.209 КК.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК, зокрема:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі та він усвідомлює про можливу неминучість покарання за вчинення такого злочину;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_8 відомі анкетні дані учасників кримінального провадження, та на підприємстві, директором якого він є, підтримує дружні відносини з працівниками, організовує роботу товариства, у зв`язку з чим в силу професійної діяльності підлеглі по роботі можуть попасти під негативний вплив підозрюваного, хоча в подальшому їх необхідно буде в суді допитати в якості свідків;

- п. 5 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у підозрюваний ОСОБА_8 шляхом неявки на слідчі дії або їх затягування через виїзд за межі Івано-Франківської області та/чи за межі України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно положень п.2 ч. 5 ст. 182 КПК визначено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 ст. 194 КПК передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Також, як правильно зазначено слідчим суддею, що розмір застави не може бути розміром збитків про що вказано в АС прокурора, оскільки за ч.1 ст..182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Колегія суддів враховує також і те, що передбачене у санкції статті покарання у виді позбавлення волі саме по собі не може впливати на застосування запобіжного заходу у вигляді застави у такому розмірі, який просить прокурор, виходячи з того, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів ще не доведена.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що приймаючи таке рішення, слідчий суддя враховував як обставини та наслідки кримінального правопорушення, так й дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, відсутність судимостей, його майновий стан, що, на думку колегії суддів, свідчить про його сталі соціальні зв`язки.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя правомірно частково задовольнив клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваного ОСОБА_8 в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в сумі становить 84 080 гривень, його висновки відповідають зазначеним положенням процесуального Закону та фактичним обставинам справи, оскільки даний розмір застави не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчий суддя, обираючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК, поклав на нього відповідні обов`язки.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині того, що існують ризики того, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки стороною обвинувачення не наведено доводів на обґрунтування цієї позиції, як того вимагають положення ч. 5 ст. 132 КПК, згідно яких кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається. Враховуючи наведене колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, оскільки колегією суддів не встановлено жодних процесуальних порушень, які свідчать про необхідність скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, АС прокурора не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 404, 405, 418, 419, 422 КПК колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2020 року про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5