ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1032/20 Справа № 204/667/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002217 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2020 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз:
- 25.11.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 , 20 грудня 2018 року, приблизно о 00 годин 57 хвилин, перебуваючи біля торгівельного кіоску належного ТОВ Еталь, розташованого за адресою: вул. Робоча, 162 в м. Дніпро, повторно, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з проникненням до приміщення, діючи з корисливих мотивів, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого предмету розбив вітринне скло зазначеного кіоску, після чого просунув руку та таємно викрав чуже майно, належне ТОВ Еталь, а саме тютюнові вироби (цигарки):
- Sobranie KSSS Black, у кількості 1 пачка, вартістю 44 гривні 60 копійок;
- Sobranie SS Pink, у кількості 1 пачка, вартістю 44 гривні 76 копійок;
- Sobranie SS White, у кількості 1 пачка, вартістю 44 гривні 76 копійок;
- Winchester Blue, у кількості 1 пачка, вартістю 28 гривень 32 копійки;
- Winchester Red, у кількості 1 пачка, вартістю 27 гривень 27 копійок;
- Marlboro 9/0,7 (10/0,8F), у кількості 1 пачка, вартістю 42 гривні 31 копійка;
- Parliament Carat Blue, у кількості 1 пачка, вартістю 49 гривень 49 копійок;
- Parliament Night Blue, у кількості 1 пачка, вартістю 45 гривень 58 копійок;
- Philip Morris Blue 25, у кількості 1 пачка, вартістю 31 гривня 21 копійка;
- Philip Morris Red 25, у кількості 1 пачка, вартістю 36 гривень63 копійки;
Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ТОВ Еталь матеріальну шкоду на загальну суму 394 гривні 93 копійки.

В апеляційних скаргах на вирок:
- захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Так, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що обвинувачений щиро розкаявся в скоєному злочині, активно сприяв у розкритті злочину, завірив суд, що більше вчиняти злочини не буде, стане на шлях виправлення, відтак призначення ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців є безпідставним.
Вказує, що конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Захисник зазначає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, що є також наслідком однобічності та неповноти судового слідства.

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує, що при ухваленні вироку судом першої інстанції було допущено істотні порушення, а саме не враховано, що його незаконно тримали у відділенні поліції три доби. Обвинуваченому було надано захисника лише 21.12.2018 року, а затриманий він був 20.12.2018 року, тобто цілу добу шляхом фізичного насилля працівниками Красногвардійського відділення поліції були вибиті його зізнання у вчиненні кримінального правопорушення.
Обвинувачений вказує, що під час судового розгляду він свою вину в повній мірі не визнавав, оскільки 20.12.2018 року близько 00 год. 57 хв. знаходячись біля сигаретного кіоску по вул. Робочій, 162 в м. Дніпро, перебуваючи в особистих переживаннях розбив вітринне скло даного кіоску, проте ніяких тютюнових виробів звідти не брав. Після того, як побачив автомобіль служби охорони злякався та втік у двір будинку, де заховався у сміттєвому контейнері. Після чого, невідомі йому люди в цивільному одязі та одна людина зі служби охорони побили його і підкинули йому тютюнові вироби. Обвинувачений зазначає, що будь-які відбитки пальців рук на викрадених тютюнових виробах, відсутні.
Представник потерпілого ТОВ Еталь ОСОБА_9 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подані апеляційні скарги за відсутності представника потерпілого, відповідно до вимог ст.405 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які, кожен окремо, підтримали свої апеляційній скарги та просили їх задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з проникненням у приміщення.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами, зокрема поясненнями представника потерпілого ТОВ Еталь ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції пояснив, що він працює на посаді менеджера з безпеки ТОВ Еталь і 20.12.2018 року о 01 годині, йому зателефонував оператор ПП Явір-2005 та повідомив, що в сигаретному кіоску, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул.Робоча, 162, спрацювала система сигналізації, оскільки було розбите вітринне скло та співробітниками охорони було затримано чоловіка, підозрюваного у вчиненні крадіжки сигарет з кіоску. Вранці, 20.12.2018 року, він прибув до Чечелівського ВП, де ним було написано заяву при вчинення злочину та надано акт інвентаризації, відповідно до якого було встановлено факт крадіжки 10 пачок сигарет з кіоску.
Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції показав, що він працює охоронцем в ПП Явір-2005 і 20.12.2018 року приблизно о 00 годині 57 хвилин, під час несення служби разом з напарником ОСОБА_11 , їм зателефонував оператор ПП Явір-2005 та повідомив, що за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 162, а саме в сигаретному кіоску ТОВ Еталь, який знаходиться під охороною їхнього підприємства спрацювала система сигналізації. Приблизно через чотири хвилини вони прибули на об`єкт, де ним було помічено чоловіка, який біг за ріг будинку маючи при собі білий поліетиленовий пакет. Відреагувавши на ситуацію, він побіг за чоловіком та забігши до двору будинку, втратив його з поля зору, однак він побачив двох хлопців, які повідомили йому, що щойно невідомий чоловік забіг до двору та сховався в сміттєвому контейнері. Вони втрьох підійшли до контейнерів, де і було знайдено ОСОБА_7 , який відмовлявся вилазити та постійно повторював Це не моє. Після чого, вони перевернули сміттєвий контейнер, звідки випали пачки з сигаретами та витягли ОСОБА_7 , якого відвели до кіоску ТОВ Еталь, де вже викликали працівників поліції та власника кіоску.
Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним в суді першої інстанції пояснив, що він працює водієм-охоронцем в ПП Явір-2005 і 20.12.2018 року приблизно о 00 годин 57 хвилин, під час несення служби разом з напарником ОСОБА_10 , їм зателефонував оператор ПП Явір-2005 та повідомив, що за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 162, а саме в сигаретному кіоску ТОВ Еталь, який знаходиться під охороною їхнього підприємства спрацювала система сигналізації. Приблизно через чотири хвилини вони прибули на об`єкт, де він залишився біля сигаретного кіоску, а його напарник побіг за підозрілим чоловіком. Через декілька хвилин, ОСОБА_10 разом з двома хлопцями затримали обвинуваченого та привели його до службового автомобіля, звідки було повідомлено оператора ПП Явір-2005 про затримання ОСОБА_7 і про наявність розбитого вітринного скла в кіоску.
До того ж сам обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав частково та пояснив суду, що 20.12.2018 року приблизно о 00 годин 57 хвилин, знаходячись біля сигаретного кіоску, розташованого по вул. Робоча, 162 в м. Дніпро, він на ґрунті особистих переживань, розбив вітринне скло зазначеного кіоску, але жодних тютюнових виробів звідти не брав. Коли побачив автомобіль служби охорони, злякався та побіг у двір будинку, де заховався у сміттєвому контейнері. Далі, невідомі йому хлопці в цивільному одязі та один чоловік зі служби охорони витягли його з контейнеру та відвели до кіоску, де чоловіки зі служби охорони підкинули йому зазначені тютюнові вироби.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що представник потерпілого ТОВ Еталь ОСОБА_9 чи свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_7 у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Всі вищевикладені показання представника потерпілого та свідків узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього від 20.12.2018 року, на ділянці місцевості біля будинку № 164 по вул. Робоча в Дніпро, у обвинуваченого ОСОБА_7 вилучено металеві плоскогубці із зеленими ручками та 10 пачок сигарет (а.кп. 12-18), які визнані речовими доказами в кримінальному провадженні (а.кп. 91-92). Крім того, під час огляду сигаретного кіоску було виявлено та вилучено три сліди пальців рук (а.кп. 12-18).
Як вбачається з висновку експерта № 5/4.6/26 від 15.01.2019 року, три сліди пальців рук вилучені під час огляду місця події придатні для ідентифікації та залишені відповідно середнім, вказівним та безіменним пальцем правої руки обвинуваченого ОСОБА_7 (а.кп. 160-168).
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/12.1/46 від 23.01.2019 року, ринкова вартість 10 пачок сигарет, станом на 20.12.2018 року, становила 394 гривні 93 копійки (а.кп. 174-183).
Підстав для того, щоб вважати докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст.94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він 20.12.2018 року, приблизно о 00 год. 57 хв., перебуваючи в певному емоційному стані дійсно розбив скло торговельного кіоску, але ніяких тютюнових виробів звідти не брав, колегія суддів вважає їх неспроможними.
Так, судом першої інстанції такі твердження обвинуваченого перевірялись та обґрунтовано були відхилені, оскільки допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 підтвердив факт затримання обвинуваченого ОСОБА_7 та наявність при ньому в момент затримання викрадених пачок сигарет, які в подальшому були вилучені співробітниками поліції. Крім того, згідно дослідженого в суді першої інстанції висновку експерта № 5/4.6/26 від 15.01.2019 року, на вітринному склі торговельного кіоску виявлено та встановлено наявність відбитків пальців належних обвинуваченому, що повністю підтверджує факт проникнення обвинуваченого до торговельного кіоску.
Що стосується посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що його зізнавальні покази були отримані шляхом побиття і морального впливу, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки суд першої інстанції не навів у вироку, як доказ, будь-які показання обвинуваченого ОСОБА_7 , в яких би він себе обмовляв. По справі такі покази взагалі відсутні. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не посилався в суді першої інстанції на те, що до нього застосовувались будь-які незаконні методи досудового розслідування, і останній та його захисник не зверталися з будь-якими заявами чи клопотаннями з приводу зазначеного до уповноважених органів.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що його незаконно тримали три доби у відділенні Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, та не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням того, що сторона захисту не була позбавлена можливості звернутися до районного суду зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України, щодо захисту порушених прав ОСОБА_7 .
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за встановлених у вироку фактичних обставин, є ґрунтовним, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, які були досліджені з дотриманням вимог закону, детально проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Перевіривши доводи захисника ОСОБА_6 про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок суворості та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений, позитивної соціальної характеристики не має, а також врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого і наявність обставини, що його обтяжує, - рецидив злочину, та призначив покарання в межах санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливим унаслідок суворості, немає. Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів. При цьому, доводи апеляційної скарги захисника вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які він посилається, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому, та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 про те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що останній щиро розкаявся в скоєному злочині, активно сприяв у розкритті злочину, завірив суд, що більше вчиняти злочини не буде та стане на шлях виправлення, то вони є безпідставними.
Відсутність у обвинуваченого ОСОБА_7 щирого каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, об`єктивно підтверджується фактом часткового визнання ним вини і поведінкою обвинуваченого під час судового розгляду в суді першої інстанції, яка була належним чином прийнята до уваги судом першої інстанції, який у вироку не визнав щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання останньому.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 в ході досудового розслідування жодних активних дій, спрямованих на встановлення обставин справи, у тому числі тих, які не були відомі органу досудового розслідування, не вчиняв. Відсутня вказана пом`якшуюча обставина і в обвинувальному акті щодо останнього.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України в разі якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може ухвалити рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема на відомостях про вчинений особою злочин та посткримінальну поведінку, на відомостях про особу, її характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки тощо.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності реального відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_12 та про відсутність підстав для ухвалення рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_7 розміру покарання, суд першої інстанції узяв до уваги відомості про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та наявність обставини, що його обтяжує, - рецидив злочину.
Оскаржуваний вирок містить переконливе обґрунтування того, що зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, проте не є достатніми підставами для висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання. Дійшовши висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання, суд першої інстанції належним чином його обґрунтував, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, заподіяних наслідків, та положень статей 65, 75, 76 КК України.
Враховуючи викладене, підстав для призначення більш м`якого покарання ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає, так як призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Також, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог захисника ОСОБА_6 про скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, так як істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які відповідно до ст. 415 КПК України є підставами для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, останнім не наведено та колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: