490/8828/16-к 18.04.2019
н/п 1-кп/490/530/2018
Справа № 490/8828/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
кримінальні провадження №0004855, №0003397, №0000172 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого, без місця реєстрації, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
сторони захисту: адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні у зв`язку із спливом строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, судом ініційовано перед учасниками судового провадження розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою оскільки судове провадження не було завершено до його спливу.
Прокурори просили продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , в обґрунтування якого послалися на те що, останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину з основним покаранням позбавлення волі, тривалий час переховувався від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим існують ризики подальшого переховування обвинуваченого від суду, та продовжувати вчиняти нові злочини.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою, оскільки вважали що ризики на які посилаються прокурори не є реальними. Разом із цим захисник та обвинувачений просили змінити запобіжний захід на домашній арест за останнім місцем проживання обвинуваченого, або зменшити розмір застави на такий, який відповідає розміру тяжкості кримінального правопорушення у якому ОСОБА_3 обвинувачується.
Вислухавши думку сторін у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не працює, не має офіційних джерел доходів, не має стійких соціальних зв`язків, тривалий час переховувався від суду, оголошувався у розшук, під час розшуку ОСОБА_3 вчинив інші кримінальні правопорушення у вчинення яких наразі обвинувачується, суд дійшов висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом на час застосування запобіжного заходу не зменшилися, перебуваючи на свободі ОСОБА_3 може ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальних провадженнях, та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Отже, прокурором під час розгляду цього питання обґрунтовано доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом із цим, заслуговує на увагу клопотання сторони захисту щодо зменшення розміру застави обвинуваченого визначеного ухвалою суду від 02.11.2018 року у розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 355400 гривень до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст. 183 та ч.5 ст. 184 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Одночасно ОСОБА_3 роз`яснюються вимоги ч. 8 ст. 182 КПК України, згідно з якою у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

На підставі викладеного, керуючись положеннями гл. 18 КПК України, ч. 1 ст. 177, ст. 183, ст. 197, ст. 331 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Продовжити ОСОБА_3 строк тримання під вартою до 16 червня 2019 року із правом внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 153680 гривень та покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, зазначених в ухвалі 02.11.2018 року на строк до 18 червня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1