Справа № 344/48/20
Провадження № 1-кс/344/41/20
У Х В А Л А

09 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на бездіяльність прокурора,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що скаржником подано процесуальному керівнику над слідчим Львівського територіального управління ДБР клопотання про надання належним чином завірених копій документів в кримінальному провадженні №0000043 від 16/05/2015, оскільки в скаржника, який є підозрюваним в рамках вказаного кримінального провадження є підстави вважати, що документи копії яких він вимагає надати є підробленими, сфальсифікованими та не внесеними в ЄРДР, дане клопотання прокурором розглянуто не було, жодної вмотивованої відповіді скаржником не отримано, а тому просив суд зобов`язати прокурора надати належним чином завірені копії документів з матеріалів кримінального провадження №0000043, а саме: постанови про продовження строків досудового розслідування від 15/04/2016 винесеної заступником прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_5 ; постанови про зупинення досудового розслідування від 28/04/2016 винесеної слідчим ОСОБА_6 ; постанови про відновлення досудового розслідування від 25/05/2016 винесеної слідчим ОСОБА_6 ; постанови про зупинення досудового розслідування від 31/05/2016 винесеної слідчим ОСОБА_6 ; постанови про відновлення досудового розслідування від 29/07/2016 винесеної слідчим ОСОБА_6 ; постанови про продовження строків досудового розслідування від 05/09/2016, винесеної заступником прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 та витягів з ЄРДР до зазначених процесуальних документів, оскільки вказані документи підтверджують незаконність дій щодо нього в рамках кримінального провадження №0001101 від 17/05/2019, в якому він є потерпілим.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з підстав, що в ній зазначені, надав пояснення про те, що Львівським територіальним управлінням ДБР розслідується кримінальне провадження №0001101, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.ст. 366, 374, 372 КК України, в рамках якого він є потерпілим, в межах даного кримінального провадження підлягає доказуванню обставина незаконності дій слідчих ГУ НП в Івано-Франківській області та прокурорів відділу прокуратури в Івано-Франківській області з приводу підроблення та фальсифікації ряду процесуальних документів в рамках кримінального провадження №0000043, в якому він є підозрюваним. Вказав на порушення порядку вручення в рамках даного кримінального провадження йому повідомлення про підозру, оскільки він є спеціальним суб`єктом адвокатом, вказав на порушення його законних прав, свобод та інтересів при здійсненні досудового розслідування, на незаконність винесення слідчим постанови про оголошення розшуку підозрюваного, оскільки на момент винесення постанови він перебував в ізоляторі тимчасового тримання.

В судовому засіданні прокурор заперечила скаргу з тих підстав, що вказаного клопотання відділ прокуратури Івано-Франківської області не отримував, долучила до матеріалів скарги в судовому засіданні копію клопотання «Про виклик та допит певних осіб з попередніми їх статусами свідків», яке згідно штампу вхідної документації отримано прокуратурою 26/12/2019, зазначила, що у прокурора немає обов`язку проводити слідчі дії, а саме здійснювати допит осіб та витребовувати документи, в наданому клопотанні прокуратурі суб`єкт звернення не просив надавати копії документів, а просив здійснити допит осіб, з клопотанням яке надане слідчому судді, як нерозглянуте прокуратурою, скаржник не звертався, окрім того, прокуратурою отримано ряд клопотань від даного суб`єкта, які в свою чергу адресовано слідчому Львівського територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , в тому числі і клопотання отримане прокуратурою яке є предметом дослідження при розгляді скарги, окрім того зазначила, що є процесуальним керівником в рамках кримінального провадження №0001101, а не кримінального провадження №0000043, тому в прокурора відсутній доступ до документів, копії яких згідно з скаргою скаржник просить надати, вказала що клопотання задоволено, але оскільки у прокурора відсутній доступ до кримінального провадження №0000043, необхідно виконати дії щодо отримання дозволу на тимчасовий доступ до документів вказаного кримінального провадження.

З приводу розбіжностей в клопотаннях наданих слідчому судді та отриманих прокуратурою скаржник вказав, про те, що ним подано до відділу прокуратури Івано-Франківської області понад 20 клопотань, йому невідомо, яке саме з 20 клопотань надано прокурором в судовому засіданні, проти долучення вказаного клопотання до матеріалів скарги не заперечив.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України визначений чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.

Встановлено, що клопотання долучене до матеріалів скарги скаржником та клопотання надане скаржником для розгляду прокурору є різними клопотаннями за своїм змістом та оформленням. Клопотання, долучене скаржником адресовано процесуальному керівнику над слідчим Львівського територіального управління Державного бюро розслідування прокурору Івано-Франківської області ОСОБА_9 , в свою чергу клопотання отримане Прокуратурою Івано-Франківської області адресовано слідчому Львівського територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 та містить зазначення «Копія прокурору Івано-Франківської області ОСОБА_10 »; клопотання долучене до скарги має назву «Клопотання про надання копій документів завірених належним чином в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000043 від 16.02.2015 року», в свою чергу клопотання отримане прокурором має назву «Клопотання про виклик та допит певних осіб з попередніми їх статусами свідків, про допит осіб, яких має бути викликано»; кардинально різним є також текст мотивувальної та прохальної частин вказаних клопотань, так згідно прохальної частини поданого слідчому судді клопотання, як нерозглянутого прокурором скаржник просить надати копії документів та витяги з ЄРДР про реєстрацію вказаних процесуальних документів, в свою чергу в клопотанні наданому прокурору скаржник просить викликати та допитати в якості свідків працівників органу досудового розслідування, додатками до якого зазначає копії документів, які просить витребувати в прохальній частині клопотання долученого до матеріалів скарги.

При цьому в ст. ст. 7, 22 КПК України проголошено змагальність в якості однієї із загальних засад кримінальних процесуальних відносин.

Отже саме на стороною, що внесла на розгляд суду відповідну скаргу покладено обов`язок доведення правових підстав для відповідного звернення.

Таким чином скаржником не доведено обставину його звернення до прокурора, безпідставної відмови прокурора у здійсненні процесуальної дії чи неправомірної бездіяльності прокурора.

В ч.1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, що може бути оскаржено на досудовому розслідуванні.

Натомість скаржником подано скаргу на дії посадової особи, яку він просив суд зобов`язати вчинити дію у відповідному кримінальному провадженні, що не передбачено ч.1 ст. 303 КПК України. Скаржник просив суд зобов?язати здійснити дію невизначену особу абстрактного суб?єкта.

Так в судовому засіданні скаржник надав пояснення про те, що оскільки повідомлення про підозру йому вручив прокурор області, тому на його думку він обов?язково є процесуальним керівником у відповідному кримінальному провадженні.

При цьому присутня в судовому засіданні прокурор надала перед судом пояснення про те, що саме вона є процесуальним керівником у відповідному кримінальному провадженні.

Крім цього прокурор надала перед судом пояснення про те, що в матеріалах кримінального провадження, в якому скаржник звернувся зі скаргою відсутні документи, які він просив зобов?язати йому надати.

В ч. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином процесуальним законом не передбачено зобов?язання винити дії абстрактних осіб, за скаргами на не здійснення дій, про які прокурором повідомлено, що скаржник з клопотаннями про їх здійснення не звертався. Також не може бути зобов?язано прокурора надати скаржнику документи, які у прокурора відсутні.

В свою чергу скаржником подано клопотання про зобов`язання прокурора вчинити дію, яку згідно з ст. 36 КПК України та Закону України «Про прокуратуру» не може бути вчинено, оскільки у вказаної службової особи відсутні повноваження щодо доступу до документів.

В ст. 3 КПК України вказано, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже до компетенції слідчого судді належить вирішення між учасниками кримінальних процесуальних відносин їх спорів щодо порушення їх прав.

Таким чином прокурором спростовано доводи скарги, скаржником не доведено перед судом обставини порушення його прав.

В ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону зловживання правами, передбаченими в конвенції.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

Таким чином не може бути зобов`язано абстрактну посадову особу вчинити дії в кримінальному провадженні, або зобов?язати осіб в альтернативному порядку здійснювати дії. Не може бути зобов`язано прокурора здійснити дію, обов`язок здійснення якої процесуальним законом для нього не встановлено; не може бути зобов`язано прокурора здійснити дії всупереч порядку, що встановлений процесуальним законом; не може бути зобов`язано прокурора здійснювати права і обов`язки іншого учасника кримінальних процесуальних відносин замість нього самого; не може бути зобов`язано прокурора вирішити по суті клопотання, яке ним не отримувалось.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1