КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6985/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
23 грудня 2019 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», де перебуває підозрюваний ОСОБА_6 , в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05.12.2019 року задоволено клопотання слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 27.01.2020 року включно, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей 2017 р.н. та 2019 р.н., не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3, 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05.12.2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на те, що слідчим суддею не було належним чином оцінено клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 та докази, на яких ґрунтується вказане клопотання, не досліджені обставини справи, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що існують умови застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без альтернативної можливості внесення застави.
Під час розгляду клопотання, слідчий суддя належним чином не досліджував надані стороною обвинувачення докази в розумінні ч. 1 ст. 84 КПК України (тобто чи містять вони фактичні данні) та не оцінював відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожен із наведених доказів. В оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на докази, які були враховані слідчим суддею та стали підставою винесення саме такого рішення.
Дана ухвала була прийнята з істотним порушенням кримінально - процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Свідчення потерпілого та інших свідків суперечать один одному та виключають ті обставини, на які посилається орган досудового розслідування.
В оскаржуваній ухвалі не наведене ані якими доказами доведене існування таких ризиків, ані доказів наявності обставин, що з часом досудового розслідування вказані ризики не зменшились.
Підозрюваний ОСОБА_10 має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, а також численні позитивні характеристики, має постійне місце проживання і був учасником бойових дій на сході України, які були безпідставно не враховані слідчим суддею при постановленні оскаржуваного рішення.
Також в судовому засіданні, як зазначає захисник було заявлено його клопотання, як депутата Київської обласної ради щодо взяття підозрюваного на особисту поруку, проте вказана заява не була розглянута судом як можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного.
Захисник вважає, що враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, продовжений слідчим суддею запобіжний захід не співмірним з існуючими ризиками.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Досудовим розслідуванням зазначено, що з початку січня 2016 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 , маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення майнових злочинів (крадіжок, грабежів, розбійних нападів, вимагання та інших злочинів з метою незаконного заволодіння майном) у мешканців правобережної частини Київської області, вирішив забезпечувати таку діяльність та отримувати прибуток від такої діяльності.
З метою досягнення своєї злочинної мети ОСОБА_11 вирішив створити стійку ієрархічну організацію, яка б включала в себе організовані групи.
Для цього до складу очолюваної ним злочинної організації, його знайомі: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інші невстановлені досудовим розслідуванням на даний час особи, які були розподілені на організовані групи, які були об`єднані спільним злочинним умислом та діяли відповідно до планів і завдань, визначених її керівником.
Крім цього, ОСОБА_11 , виконуючи організаційну функцію, з метою налагодження функціонування стійкого ієрархічного злочинного об`єднання та досягнення високого рівня узгодженості дій учасників, з відома та згоди ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , розподілив між останніми територію та осіб безпосередньо від яких вимагалися кошти чи майно, при цьому, визначив періоди та суми з відсотками в продовж яких потерпілі мали сплатити чи передати право власності на таке майно.
Відповідно до розроблених учасниками злочинної організації правил, кошти які надавали потерпілі розподілялися ОСОБА_11 між учасниками злочинної організації, а також частина цих коштів відкладалася окремо для вирішення потреб злочинної організації, а саме придбання спеціального обладнання, транспортних засобів, зброї, одягу, засобів зв`язку, надання неправомірної вигоди до правоохоронної системи прокуратури чи суду з метою уникнення покарання тощо.
Роль ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , як керівники структурного підрозділу (групи) злочинної організації та співвиконавців, полягала в наданні інформації щодо приватних підприємців, на яких можливо здійснити незаконний вплив, інструктаж з організації злочинної діяльності, суворе керівництво діями учасників злочинної організації за допомогою текстових повідомлень в програмах обміну повідомленнями і телефонних розмов; надання грошових коштів для придбання засобів вчинення злочину; планування спільної злочинної діяльності; конспірація всієї діяльності злочинної організації; визначення адрес проживання та місць роботи потерпілих, які займаються підприємницькою діяльністю, майна яке перебуває у власності; встановлення сум грошових коштів, які вимагались від потерпілих, ведення облік грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності а також визначав розмір грошової винагороди членам злочинної організації; налагодження корупційних контактів з представниками правоохоронних органів; керівництво роботою силового блоку злочинної організації.
Роль ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , як учасників та виконавців злочинної організації, відповідно до відведених їм йому ролі полягала у здійсненні психологічного тиску над потерпілим, який виражався в погрозах застосування фізичної сили до потерпілого чи його близького родича, спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, здійснення постійних телефонних дзвінків з вимогою сплатити кошти чи передати право на майно потерпілого, перешкоджати у вільному пересуванні.
Роль ОСОБА_25 як учасника та посібника злочинної організації, відповідно до відведеної йому ролі полягала у здійсненні психологічного тиску над потерпілим разом із членами злочинної організації, приховування злочинів вчинених членами злочинної організації, допомога в переховуванні членів злочинної організації від працівників поліції, надання оперативної інформації якою володіють поліцейські.
Злочинна організація у вказаному складі являла собою організоване стійке ієрархічне об`єднання, створене для цілеспрямованої, систематичної злочинної діяльності - у вчинені тяжких та особливо тяжких майнових злочинів.
У діяльності злочинної організації, яку створив ОСОБА_11 спрямованої на досягнення єдиного злочинного результату, брали участь всі члени, об`єднані загальним планом з розподілом функцій і ролей кожного із її учасників. Дана протиправна діяльність вчинялася навмисно, мала корисливу спрямованість, була розрахована членами злочинної організації на невизначений період, з метою постійного одержання доходів, які були для членів об`єднання основним джерелом існування, і була припинена лише в результаті її викриття правоохоронними органами.
Крім цього, досудовим розслідуванням установлено, що у не встановлений органом досудового розслідування час ОСОБА_22 , будучи об`єднаним спільним корисливим мотивом з керівником злочинної організації ОСОБА_11 , вирішив створити і очолити організовану групу, діяльність якої полягала б у скоєнні вимагання та розбійних нападів.
З цією метою ОСОБА_22 спільно з ОСОБА_11 розробив злочинний план, для реалізації якого ОСОБА_22 вступив у злочинну змову з ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 та іншими, не встановленими досудовим розслідуванням особами, які увійшли до складу злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.
Стійкість організованої групи, згідно злочинного задуму ОСОБА_22 та ОСОБА_11 , повинна була забезпечуватися спільною метою - незаконним отриманням матеріальних засобів, шляхом вчинення вимагань та розбоїв.
Так, 14.06.2019 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_22 , будучи керівником організованої групи (організатор), за участі активних учасників організованої групи (виконавці) ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , організував зустріч на АЗС «Шелл», що по вул. Київській в м. Біла Церква Київської області, куди на вимогу членів організованої групи приїхав представник потерпілої особи ТОВ «Лінії Контрактів» ОСОБА_26 .
Під час вказаної зустрічі ОСОБА_22 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на вимагання з погрозами застосування насильства над представником потерпілої особи чи його близькими родичами, пошкодженням майна ТОВ «Лінії Контрактів» та блокуванням його господарської діяльності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, висунули вимогу ОСОБА_26 сплачувати по 1 грн. з кожного проданого 1 літра пального на чотирьох АЗС ТОВ «Лінії Контрактів» на території Білоцерківського району за не перешкоджання господарській діяльності товариства.
Окрім цього досудовим розслідуванням зазначено, що 18.06.2019 року близько 11:00 год. ОСОБА_17 , ОСОБА_6 повторно керуючись єдиним умислом на заволодіння майном ТОВ «Лінії Контрактів» шляхом нападу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою та за вказівкою організатора злочинного угрупування ОСОБА_22 , домовившись про зустріч з представником ТОВ «Лінії Контрактів» ОСОБА_27 , за адресою: м. Біла Церква, вул. Сквирське Шосе - 1 , застосовуючи фізичне насильство та погрози розправою щодо ОСОБА_29 та погрожуючи застосуванням насильства щодо нього чи його близьких родичів, примусили забрати з каси АЗС та віддати їм грошові кошти; продовжуючи свій злочинний умисел, проти волі ОСОБА_27 та з погрозами застосування насильства над ним чи його близькими родичами, Запорізький сівши до автомобіля ОСОБА_27 , за кермом якого знаходився останній , та поїхали до АЗС ТОВ «Лінії Контрактів» по вул. Тополина, 1 в с. Шкарівка Білоцерківського району, де примусили забрати з каси та віддати грошові кошти; продовжуючи свій злочинний умисел, проти волі ОСОБА_27 та з погрозами застосування насильства над ним чи його близькими родичами, на тому ж автомобілі поїхали до АЗС ТОВ «Лінії Контрактів» по вул. Володарське Шосе - 3, в м. Біла Церква, де примусили забрати з каси та віддати їм грошові кошти, тим самим причинили матеріальної шкоди на суму 4355 грн. 00 коп.
Окрім цього досудовим розслідуванням зазначено, що 19.06.2019 року близько 18:00 год. ОСОБА_17 , ОСОБА_6 повторно керуючись єдиним умислом на заволодіння майном ТОВ «Лінії Контрактів» шляхом нападу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою та за вказівкою організатора злочинного угрупування ОСОБА_22 , домовившись про зустріч з представником ТОВ «Лінії Контрактів» ОСОБА_27 , за адресою: м. Біла Церква, вул. Сквирське Шосе 1, застосовуючи фізичне насильство та погрози розправою щодо ОСОБА_27 , приїхали до Білоцерківського району, та примусили забрати з каси грошові кошти і віддати їм; продовжуючи свій злочинний умисел, проти волі останнього та з погрозами застосування насильства над ним чи його близькими родичами, ОСОБА_17 , ОСОБА_6 поїхали до АЗС ТОВ «Лінії Контрактів» по вул. Тополина, 1 в с. Шкарівка, Білоцерківського району, де примусили ОСОБА_27 забрати з каси та віддати їм грошові кошти, продовжуючи свій злочинний умисел, проти волі останнього та з погрозами застосування насильства над ним чи його близькими родичами, на тому ж автомобілі ОСОБА_27 поїхав до АЗС ТОВ «Лінії Контрактів» по вул. Володарське Шосе - 3, в м. Біла Церква, де забрав з каси грошові кошти. Після цього ОСОБА_6 сів до автомобіля ОСОБА_27 , та погрожуючи останньому фізичною розправою, та маючи на меті довести свій злочинний умисел до кінця заволодів грошовими коштами в сумі 72 000 гривень, які поклав до своєї наплічної сумки, та після цього з місця події зник, тим самим завдавши матеріальної шкоди ОСОБА_27 , на вищевказану суму.
16.08.2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189, ч. 4 ст.187 КК України.
16.08.2019 року ОСОБА_6 застосовано слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
09.10.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну підозри за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 187, ч.4 ст.189 КК України.
21.09.2019 року Святошинським районним судом м. Києва в даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 27.01.2020 року.
11.10.2019 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
02.12.2019 року слідчий управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що досудове розслідування не можна завершити в строк, у зв`язку із тим, що в даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05.12.2019 року клопотання слідчого задоволено та продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 27.01.2020 року включно.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3, 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п.110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка - незважаючи на презумпцію невинуватості - переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.
Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, та конкретні обставини кримінального провадження.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто заявлені у клопотанні ризики з часу застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час.
Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам, а у провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на завершення досудового розслідування, які не видалося за можливе виконати до закінчення попереднього рішення суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.12.2019 року.
Таким чином, твердження апелянта про зменшення у даному кримінальному провадженні встановлених органом досудового розслідування, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та їх недоведеність, колегія суддів до уваги не приймає.
Крім того, з урахуванням складності кримінального провадження та великим обсягом процесуальних і слідчих дій, завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді неможливо.
Зокрема в даному кримінальному провадженню необхідно витребувати з Київського НДЕКЦ МВС України висновки судових експертиз, призначених на підставі ухвал слідчих суддів; провести огляд речей та предметів, які були вилучені в ході обшуків. За результатами оглядів прийняти рішення щодо визнання зазначених речей та предметів речовими доказами та передати їх до камери зберігання речових доказів СУ ГУ НП в Київській області; встановити всіх потерпілих та свідків даної протиправної діяльності; провести їх допити з приводу обставин події; отримати дозвіл на зняття грифу таємності із окремих процесуальних документів щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій у органів, що надавали гриф секретності; за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій встановити всіх осіб причетних до вчинення даних кримінальних правопорушень та аналогічних кримінальних правопорушень та прийняти рішення щодо повідомлення їх про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ст. 255 КК України; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні; отримати тимчасовий доступ до інформації яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій по всім вилученим під час обшуків мобільним терміналам та сім-картам з метою перевірки останніх на причетність до вчинення розбійних нападів на території Київської області; отримати тимчасовий доступ до інформації яка містить банківську таємницю.
Обґрунтованість та необхідність проведення процесуальних дій, перевірена слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва від 11.10.2019 року при винесенні процесуального рішення ухвали про продовження строку досудового розслідування до 27.01.2020 року та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, всупереч доводам захисника та інші передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, слідчий суддя навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 , більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.
Врахувавши встановлені підстави, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_6 заставу в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, врахувавши як встановлені під час розгляду клопотання ризики так і те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.
Також необхідно зазначити про відсутність підстав для передачі ОСОБА_6 на поруки, на думку колегії суддів саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 27.01.2020 року включно, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3