Справа № 346/932/19
Провадження № 1-кп/346/135/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі : судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї кримінальне провадження № 0000526 від 04 червня 2018 року про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дуліби, Ходорівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,

- за ст. 286 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2018 року приблизно о 15 год. 05 хв., в умовах світлої пори доби, водій ОСОБА_6 , керував транспортним засобом марки «KIA CERATO 5MT», реєстраційний номер НОМЕР_1 і в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України перебував в стані алкогольного спяніння. Здійснюючи рух, грубо порушив п. 2.3."б", "д" проявив неуважність та своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, оскільки в порушення вимог п. 10.1., 10.4, п. 12.3 Правил дорожнього руху України перед зміною напрямку руху здійснюючи поворот ліворуч із вулиці Центральної в с. Лісна Слобідка Коломийського району, не врахував дорожню обстановку та не надав перевагу в русі водієві мотоцикла марки "KAWASAKI LE500A" реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 та рухався у зустрічному напрямку по вул. Центральній с. Лісна Слобідка в сторону автодороги Н-10 сполученням "Стрий-Чернівці-Мамалига", внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що видно із висновку судово-медичної експертизи від 22 грудня 2018 року, водій мотоцикла ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я та закритої травми правого колінного суглобу з черезсуглобовим відламковим переломом медіального виростка правої великогомілкової кістки, гамартрозу та саден на шкірі гомілки, закритого перелому правої променевої кістки, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього стпеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров"я.

Свою вину у скоєному злочині обвинувачений визнав у повному обсязі та дав суду показання, що того дня виконував фізичні роботи в полі і по завершенні їх у компанії знайомих вживав спиртне. Після рухаючись за кермом автомобіля вчиняв лівий поворот на одній із вулиць села і не помітив мотоцикліста, який рухався по головній дорозі, позаду пропущеного ним легкового автомобіля, внаслідок чого відбувся наїзд на транспортний засіб, яким керував потерпілий.

Зі свого боку надалі надав потерпілому посильну матеріальну допомогу на лікування. Просить у ньго пробачення за вчинене та просить суворо не карати, так як на утриманні має перестарілих батьків з яким спільно проживає.

Потерпілий дав суду показання, що того дня керував мотоциклом і обвинувачений допустив порушення правил та вчинив наїзд на нього. Ствердив, що обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп"яніння. Від отриманих ушкоджень і досі продовжує лікуватися. На лікування витратив значну суму грошових коштів. Не заперечив, що з боку винної особи теже була матеріальна допомога проте зовсім не значна.

На суворому покаранні не наполягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз"яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

При обранні покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого, часткове відшкодувння заподіяної шкоди, наявність на утриманні перестарілих батьків.

Таким чином суд доходить висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати слід стягнути з винуватої особи.

Речовими доказами розпорядиться за належністю, у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 286 ч. 1 КК України та призначити покарання - штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить три тисячі чотириста гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами стороком на два роки.

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави 3 628, 00 грн. за проведення експертиз у кримінальному провадженні.

Речові докази після набрання вироком законної сили : автомобіль марки «KIA CERATO 5MT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 та мотоцикл марки "KAWASAKI LE500A" реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити їм у власності.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_9