Справа № 946/740/20
Провадження № 1-кс/946/269/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїла Одеської області, громадянина України, українця, зі середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У своєму клопотанні, погодженому з прокурором, слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06.02.2020 в період часу з 22:00 до 23:00 годин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , у ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з онуком ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, за допомогою ножа, наніс не менше одного удару в область живота ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням круглої зв`язки і заднього листка апоневрозу прямого м`язу черевної стінки.
07.02.2020 року о 04:55 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, 07.02.2020 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні вказаного злочину, будучи допитаним в якості підозрюваного він повністю визнав свою вину та виклав обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Як посилається слідчий у своєму клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам підозрюваного незаконно впливати на свідка дружину ОСОБА_8 , шляхом прохання змінити покази, що негативно вплине на хід досудового розслідування в цілому та на самого потерпілого ОСОБА_7 , з яким вони разом проживають у будинку за місцем вчинення даного злочину та між ними раніше неодноразово вже мали місце конфлікти. Також, з урахуванням тяжкості скоєного злочину та нанесення удару ножем в область життєве важливих органів потерпілого ОСОБА_7 , що характеризує підозрюваного ОСОБА_5 як суспільно небезпечну особу, він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і аналогічного характеру, а також перешкоджати досудовому розслідуванню будь-яким чином, а також ухилятися від органів досудового розслідування та суду.
Крім того, слідчий зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, необхідно врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.
У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого. Зазначили, що наявні всі підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні себе винним визнав. Проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував. Пояснив, що його онук є наркоманом та алкоголіком. У той вечір він спав. Онук розпивав спиртні напої. Онук зайшов до нього у кімнату та почав наносити удари та трясти. Він дістав кухонний ніж та хотів лише спугнути онука, при цьому, він не зрозумів, що поранив онука та і онук не відразу дав зрозуміти, що поранений. Він разом з онуком поїхав до лікарні так як хвилювався за наслідки скоєного та здоров`я онука.

Захисник наголосив на тому, що ризики не доведені, до підозрюваного може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що проти клопотання слідчого заперечує. Підозрюваний є пенсіонером, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, не переховувався від слідства, не перешкоджає йому, має міцні соціальні зв`язки та допомагав слідству.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.
В провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування за №0000214, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

07.02.2020 року о 04:55 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07.02.2020 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні вказаного злочину, будучи допитаним в якості підозрюваного він повністю визнав свою вину та виклав обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, речовими доказами у кримінальному провадженні, які містять на собі сліди злочину, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 та іншими доказами в сукупності.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може незаконно впливати на свідка дружину ОСОБА_8 , шляхом прохання змінити покази, що негативно вплине на хід досудового розслідування в цілому та на самого потерпілого ОСОБА_7 , з яким вони разом проживають у будинку за місцем вчинення даного злочину та між ними раніше неодноразово вже мали місце конфлікти.
При цьому, частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.
Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У рішенні «Ноймайстер проти Австрії» ЄСПЛ зазначив, що позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у їх вчиненні, а також те, що ОСОБА_5 є пенсіонером, раніше не судимий, вину визнав, розкаюється, сам повіз онука до лікарні, від слідства не перераховується, слідству допомагає, має постійне місце проживання, має сім`ю.

Виходячи з вказаного, враховуючи, обґрунтованість підозри в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оцінюючи в сукупності обставини визначені ч.1 ст.178 КПК України, враховуючи пояснення, соціальні зв`язки підозрюваного, позицію слідчого та прокурора, на думку слідчого судді, достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту 21:00 години до 07:00 години строком на 60 днів, з покладенням обов`язків, визначених у ч.5 ст.194 КПК України.
Таким чином, слідчим та прокурором не доведено у даному випадку, з урахуванням зазначених вище обставин у сукупності, необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме - запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Крім того, слідчий суддя наголошує, що обрання запобіжного заходу не має на меті покарання підозрюваного, а обраний запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.
Виходячи з вказаного, на думку слідчого судді, достатнім буде застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21:00 години до 07:00 години строком на 60 днів, з покладенням обов`язків, визначених у ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21:00 години до 07:00 години строком на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не залишати місце фактичного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 21:00 години до 07:00 години.

2) прибувати до слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за першою вимогою;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 07.02.2020 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 06 квітня 2020 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 11.02.2020р. о 10:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1