Справа № 495/2387/20
Номер провадження 1-кс/495/1000/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :
27.04.2020 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України.
В клопотанні зазначено, що 24.04.2020 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій, які можуть призвести до нанесення тілесних ушкоджень, встановив заздалегідь заготовлений, невстановлений досудовим розслідуванням вибуховий пристрій, на порозі біля вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який 24.04.2020 року о 06 ранку здетонував, пошкодивши вхідні двері зазначеного будинку.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

24 квітня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про підозру.

Підозра ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту ОСОБА_9 , протоколом огляду, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_4 та речовими доказами.
За твердженням слідчого, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, найбільша санкція за котрий передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі.
Слідчий вказує, що відповідно до вимог ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконно впливати на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З метою запобігання ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, також перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий вважаю за доцільне останньому обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий зазначає, що статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбачених у вказаній статті.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Таким чином, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, має на розгляді у Білгород-Дністровському міськрайонному суді обвинувальний акт за вчинення майнового злочину, враховуючи, що вчинене останнім кримінальне правопорушення створило в суспільстві негативне враження безладдя та безкарності, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі, слідчий вважає, що не застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надасть можливість останньому незаконно впливати на свідків та інших осіб, які причетні до вказаного злочину, може сприяти переховуванню останнього від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.
На підставі наведеного слідчий просить клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 та просив суд його задовольнити. Зазначив про обгрунтованість підозри, наявність ризиків та обставин, що вказують на необхідність обрання саме такого запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що з підозрою він згоден, дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення, що йому інкримінується та готовий понести відповідальність в повному обсязі. Вказав, що проживає з цивільною дружиною та її двома дітьми, не офіційно працює в охоронному агентстві «Зевс», раніше судимий. Просив суд застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, щоб мати можливість перебувати з близькими, а саме з дружиною, яка дуже хворіє.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 визнає свою провинну та готовий понести відповідне покарання за скоєне. Зауважив, що його підзахисний добровільно і в повному обсязі співпрацює зі слідством, має міцність соціальних зв`язків, а саме дітей, дружину та постійне місце проживання і роботу. Ризики, зазначені в клопотанні не доведені, є безпідставними та взагалі відсутні. Просив суд відмовити слідчому в задоволенні даного клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 24.04.2020 року СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України.
24.04.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події, допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту ОСОБА_9 , протоколом огляду, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_4 , речовими доказами.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є ризики того, що він може:
- переховуватись від органів досудового розслідування або суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: встановлення всіх осіб причетних до вказаного кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені, а саме: ОСОБА_10 , та інших
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; до підозрюваного раніше не застосовувались запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».
Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Статтею 182 КПК України передбачено право суду, а не обов`язок визначити заставу як альтернативний захід забезпечення провадження.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, а саме те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, а також те, що на розгляді у Білгород-Дністровському міськрайонному суді відносно нього знаходиться обвинувальний акт за вчинення майнового злочину, враховуючи те, що вчинене кримінальне правопорушення створило в суспільстві негативне враження безладдя та безкарності, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі,тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає за доцільне згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначати розмір застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту його затримання, а саме з 24.04.2020 року по 22.06.2020 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 40-ка (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн.), що станом на 27.04.2020 року складає 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Ізмаїльського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

-утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 29.04.2020 року о 12 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1