Справа № 186/1416/15-к
Провадження № 1-в/0186/41/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2020 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20 жовтня 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

про звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальник Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області подав суду подання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_4 засуджений вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. 26 листопада 2015 року ОСОБА_4 був взятий на облік Петропавлівським міськрайонним відділом уповноваженого органу з питань пробації у місті Першотравенську, з порядком та умовами звільнення з випробуванням був ознайомлений 01 грудня 2015 року.

За час перебування на обліку уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо. Допустив порушення виконання обов`язків визначених вироком суду та кримінально-виконавчим кодексом України, а саме змінив місце проживання та не з`являвся у встановлені для реєстрації дні до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин. 26 грудня 2016 року до засудженого було застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання у випадку повторного порушення або невиконання обов`язків визначених вироком суду, підстави визначені ч.2 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України для направлення подання для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання у уповноваженого органу з питань пробації відсутні. До адміністративної відповідальності засуджений у період іспитового строку не притягувався. Засудженому ОСОБА_4 03 травня 2016 року оголошено підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, судовий розгляд кримінального провадження №186/676/16 здійснювався у Першотравенському міському суді та на даний час триває у Синельниківському міськрайонному суді. Іспитовий строк закінчився 20 жовтня 2017 року, та станом на 20 жовтня 2017 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України не було розглянуто та обвинувальний вирок не постановлено, станом на 20 травня 2020 року триває судовий розгляд.
У судове засідання заступник начальника Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав задовольнити подання та звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Прокурор Першотравенського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 подання заступника начальника Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області не підтримала та прохала відмовити у його задоволенні.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до ч.1 ст.537 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.537 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: п.3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів подання заступника начальника Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області засуджений ОСОБА_4 за час перебування на обліку уповноваженого органу з питань пробації зарекомендував себе посередньо. Допустив порушення виконання обов`язків визначених вироком суду та кримінально-виконавчим кодексом України, а саме змінив місце проживання та не з`являвся у встановлені для реєстрації дні до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин. 26 грудня 2016 року до засудженого було застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання у випадку повторного порушення або невиконання обов`язків визначених вироком суду, підстави визначені ч.2 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України для направлення подання для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання у уповноваженого органу з питань пробації відсутні. До адміністративної відповідальності засуджений у період іспитового строку не притягувався. Іспитовий строк у засудженого ОСОБА_4 за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області закінчився 20 жовтня 2017 року. Засудженому ОСОБА_4 03 травня 2016 року оголошено підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Матеріали кримінального провадження на даний час перебувають у провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Станом на 12 червня 2020 року вина ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в законному порядку не доведена та обвинувальним вироком не встановлена. На підставі викладеного, згідно вимог ч.1 ст.78 КК України, ч.2 ст.165 КВК України заступник начальника органу з питань пробації ставить перед судом питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, у зв`язку з закінченням строку випробування.

В той же час, з матеріалів особової справи № 76/2015 слідує, що кримінальне провадження за ч.2 ст.185 КК України відносно ОСОБА_4 не розглянуто і по ньому здійснюється судовий розгляд.

Зі змісту ч.3 ст.75 та ч.1 ст.78 КК України вбачається, що обов`язковими умовами звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є не вчинення засудженим у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину.

Разом з тим, ч.1 ст.62 Конституції України закріплює основоположний принцип кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, згідно якого, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, стверджувати про вчинення особою нового злочину та, відповідно, про її винуватість у скоєному можливо лише після набрання законної сили відповідним вироком суду, яким особа буде визнана винуватою у вчиненні відповідного злочину.

Крім того, принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ч.1 ст.19 Закону України від 29.06.2004 № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.

Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Згідно з п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.

Аналогічна норма міститься й у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акту, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.

У зв`язку з чим суд зазначає, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) як джерело права, що знайшло своє втілення і в ч.5 ст.9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

В рішенні у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» від 22 квітня 2010 року ЄСПЛ зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п.2 ст.6 Конвенції, є одночасним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення констатовано ЄСПЛ у справах: «Шагін проти України», «Грабчук проти України».

Враховуючи вищевикладене, та те, що імперативний характер норм ч.3 ст.75, ч.1 ст.78 КК України та ч.2 ст.165 КВК України, за якими представник органу з питань пробації після закінчення іспитового строку зобов`язаний звернутися з поданням про звільнення від відбування покарання, а суд, відповідно, ухвалити рішення про таке звільнення, якщо він протягом цього строку виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, що повинно бути встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, приймаючи до уваги, що як на момент закінчення іспитового строку, так і на цей час Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України не ухвалювалося обвинувального вироку, враховуючи, що з часу закінчення іспитового строку вина ОСОБА_4 у вчиненні нового злочину під час іспитового строку не доведена, подання заступника начальника органу пробації про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.78 ч.1 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, - суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_6