№ 336/608/19
провадження № 1кп/336/165/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження № 0000012 від 02.01.2019 р., № 0000365 від 06.02.2019 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
09.04.2013 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.09.2013 р. штраф замінено на 50 годин громадських робіт;
12.07.2016 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., штраф сплачено 12.08.2016 р.;
13.06.2017 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
01.01.2019 р. приблизно об 11.00 год., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов до спальної кімнати вищевказаної квартири, звідки таємно викрав «Wi-Fi» роутер TP-Link, модель TL-WR84ON (RU) S/N 217F254014826, білого кольору, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 72 від 14.01.2019 р., складає 325 грн., який належить ОСОБА_6 . Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_5 направився до торгівельного ринку «Анголенко», де збув викрадене майно за грошові кошти у розмірі 100 грн., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 325 грн.

05.02.2019 р. в період часу з 23.00 год. до 23.45 год. ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, знаходячись на автомобільній стоянці біля прохідної АТ «Мотор-Січ» по пр.Моторобудівників, 15а в м.Запоріжжі, шляхом зламу замка водійської двері невстановленим досудовим розслідуванням предметом, проник до салону автомобіля ВАЗ-2103 в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , середня ринкова вартість якого, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 10.2019 від 26.02.2019 р., складає 15513,04 грн., який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить потерпілій ОСОБА_7 та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , де за допомогою з`єднання дротів контактної групи замка запалювання привів у заведений стан двигун та зрушив з місця, почавши рух по автомобільній дорозі, попрямував до будинку № 26 по пр.Соборному в м.Запоріжжя, де зустрівши особу, яку ОСОБА_5 ввів в оману щодо законності керування вищезазначеним транспортним засобом (далі Особа 1), разом з яким ОСОБА_5 , продовжуючи керувати автомобілем ВАЗ 2103 в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , попрямували до залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» в м.Запоріжжі з метою вжити алкогольні напої.
Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, ОСОБА_5 разом з Особа-1, попрямували вздовж вулиці Земського лікаря Лукашевича в м.Запоріжжя, де біля будинку № 4 були зупинені працівниками Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково. У повному обсязі визнав вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та визнаючи частково фактичні обставини справи за ч.2 ст.289 КК України, просив виправдати через відсутність в його діях складу злочину.
Так, за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_5 пояснив, що приблизно о 10.00 годині 01.01.2019 р., знаходячись за місцем мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу з кімнати викрав «Wi-Fi» роутер, який належить його матері ОСОБА_6 . В цей же день обвинувачений продав викрадений роутер на ринку «Анголенко». У вчиненому розкаявся.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорював фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

За епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_5 надав пояснення, що зранку 05.02.2019 р. він зустрівся зі свідком ОСОБА_9 . Разом у закладі харчування, розташованого в районі кафе «Старе місто» неподалік від ринку ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Періодично покидали заклад, але остаточно пішли приблизно о 20.30 год. Направились до ОСОБА_9 , який мешкає неподалік, в будинку АДРЕСА_3 . Біля будинку, де мешкає ОСОБА_9 , вони зустріли раніше знайомого на ім`я ОСОБА_11 , інші анкетні дані якого обвинуваченому не відомі. ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_5 проїхатися на автомобілі марки Жигулі, який знаходився поруч в заведеному стані, був відчинений, з вімкненими фарами. ОСОБА_5 зробивши для себе висновок, що згаданий транспортний засіб належить ОСОБА_11 , сів за кермо, а переднє пасажирське місце зайняв ОСОБА_9 . Разом з ОСОБА_9 обвинувачений направився до залізничного вокзалу «Запоріжжя-1». ОСОБА_5 мав намір повернути автомобіль Костянтину приблизно через 15-20 хвилин, але в районі вулиці Земського лікаря Лукашевича, автомобіль під його керуванням був зупинений співробітниками поліції. Транспортний засіб отримав пошкодження в результаті некерованого руху, вже після зупинки. Вину не визнає, оскільки не мав умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні описаних вище кримінальних правопорушень, визнаних судом доведеними.

Так, відповідно до рапорту чергового Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП, 06.02.2019 р. о 00.37 год. зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що заявник ОСОБА_8 приблизно о 18.00 год. припаркував а/м ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_1 біля прохідної Жилмасив, та виявив його відсутність; власник по тех.паспорту теща; окрім заявника ключів ніхто не мав (т.1 а.с.86).

Свідок ОСОБА_8 в суді надав пояснення, що використовував транспортний засіб ВАЗ 2103, держ.номер НОМЕР_1 , який належить його тещі ОСОБА_7 05.02.2019 р. приблизно о 18.30 год. залишив автомобіль на парковці біля прохідної ПАТ «Мотор-Січ» по пр.Моторобудівників в м.Запоріжжі. Ключі від автомобіля були лише в одному екземплярі і знаходились у свідка. Приблизно о півночі йому зателефонувала дружина і повідомила, що співробітники патрульної поліції затримали автомобіль. Приблизно о 04.00 год. ОСОБА_8 прибув на місце пригоди, де свідок виявив, що замок з боку водія був зломаний, а транспортний засіб, на його думку, був заведений шляхом скручування дротів контактної групи замка запалювання.

06.02.2019 р. о 02.00 год. ОСОБА_7 подала до Шевченківського ВП заяву з проханням притягнути до кримінальної відповідальності невідомого, який в період з 18.00 год. 05.02.2019 р. по 00.30 год. 06.02.2019 р. викрав її автомобіль ВАЗ 2103 білого кольору д/н НОМЕР_1 , авто знаходилось на прохідній «Жилмасив» на парковці (т.1 а.с.88).

ОСОБА_7 , як потерпіла надала свідчення про те, що їй на праві власності належить автомобіль ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_1 в корпусі білого кольору, яким з 2016 р. користується її зять ОСОБА_8 . В ніч з 05 на 06 лютого 2019 р. їй зателефонували співробітники поліції та поцікавились місцезнаходженням транспортного засобу. З інформації, яку ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , свідкові стало відомо, що автомобіль знаходився біля прохідної ПАТ «Мотор-Січ». Коли приблизно о півночі прибули на місце пригоди, свідок помітила, що автомобіль був пошкоджений, а поліцейські повідомили, що транспортний засіб був угнаний.

Відповідно до протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками (т.1 а.с.90-93, 94-97), свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 впізнали на фото чоловіка, а саме ОСОБА_5 , який викрав автомобіль марки ВАЗ 2103 АР білого кольору.

Свідок ОСОБА_13 в суді пояснив, що працює інспектором Управління патрульної поліції. В лютому 2019 р. разом з ОСОБА_12 патрулював у складі екіпажу в районі залізничного вокзалу. На перехресті вул.Поштової та вул.Безіменної помітили автомобіль ВАЗ 2103 в корпусі білого кольору з відчиненим багажником. Ввімкнувши проблискові маячки, висловили вимогу про зупинку, в ході переслідування авто було зупинено. Водій відразу після зупинки, намагався зникнути, але був затриманий, як і пасажир транспортного засобу. Через відповідну систему дізнались про власника авто та встановили, що транспортний засіб був угнаний.

Свідок ОСОБА_12 надав свідчення аналогічні свідченням свідка ОСОБА_13 . Також зазначив, що в ході переслідування транспортного засобу, той виїхав на бордюр, пробив колесо та врізався у дерево. Водій, який намагався зникнути з місця пригоди, як і пасажир, перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_9 надав свідчення про те, що з ОСОБА_5 познайомився приблизно за місяць до події. 05.02.2019 р. до нього прийшов обвинувачений та запропонував поїхати покататись на автомобілі, який дав ОСОБА_5 його знайомий. ОСОБА_9 погодився на пропозицію та, разом з ОСОБА_5 , у якості пасажира, на авто марки «Жигулі» білого кольору направились у напрямку вокзалу «Запоріжжя-1», де розвернулись та розпочали рух в зворотньому напрямку. По дорозі їх почали переслідувати співробітники поліції, які ввімкнули сигнал сирени. ОСОБА_5 , не впоравшись з керуванням, врізався в дерево. Разом з обвинуваченим свідок був затриманий та доставлений до відділення поліції.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.02.2019 р. (т.1 а.с.98-106) в присутності понятих в період з 01.20 до 02.00 год. було оглянуто місце події, в ході огляду ягого по вул.Земського лікаря Лукашевича було виявлено транспортний засіб «Жигулі», моделі 2103, в кузові білого кольору, який знаходився на відстані 5 см від дерева та мав пошкодження. Під час огляду місця події було виявлено та вилучено три сліди папілярних узорів, змив з ручки вхідних пасажирських передніх дверей, змив з ручки вхідної водійської двері, ручку з коробки передач, відкрутку та плоскогубці, резинові килимки зі сторони водія та пасажира, автомобіль марки ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (т.1 а.с.107).

Згідно висновку експерта № 10.2019 від 26.02.2019 р. (т.1 а.с.115-120), середня ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ, моделі 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1451 см3, без врахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався, зберігався станом на 06.02.2019 р. становить 15513,04 грн.
Досліджені судом наведені докази узгоджуються між собою, стосуються події злочину, отримані у встановленому законом порядку, є належними, допустимими та такими, що в своїй сукупності послідовно і логічно підтверджують встановлені судом обставини вчинення злочину, які підлягають доказуванню, та винуватість ОСОБА_5 в його вчиненні.
За положеннями ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ст.92 ч.2 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та, в установлених КПК України випадках на потерпілого
Згідно обвинувального акту, дії обвинуваченого кваліфікуються стороною обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України, тобто повторне незаконне заволодіння транспортним засобом.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст.289 КК України, виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Воно може бути вчинене лише шляхом активної поведінки особи.
З суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст.289 КК України характеризується лише прямим умислом, тобто особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання, що передбачено ч.2 ст.24 КК України.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо.
Час, місце, спосіб та інші обставини кримінального провапорушення судом встановлені з протоколу огляду місця події, показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , зміст яких наведений вище.

Так, і обвинувачений не оспорював, що 05.02.2019 р. в нічний час керував транспортним засобом ВАЗ-2103 в кузові білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в салоні якого у якості пасажира знаходився ОСОБА_9 та був зупинений співробітниками поліції.

Разом з тим, ОСОБА_5 заперечував наявність умислу на заволодіння згаданим транспорним засобом, посилаючись на те, що отримав його у законний спосіб від чоловіка на ім`я ОСОБА_11 і ставився до автомобіля, як до власності вказаної особи.

Вказана версія подій була озвучена обвинуваченим лише під час судового розгляду, і під час досудового розслідування не перевірялась через те, що ОСОБА_5 відмовлявся надавати свідчення на підставі ст.63 Конституції України. Клопотань про встановлення особи на ім`я ОСОБА_11 під час розслідування не подавав.

Разом з тим, твердження обвинуваченого про передачу йому транспортного засобу чоловіком на ім`я ОСОБА_11 у присутності свідка ОСОБА_9 спростовані показаннями зазначеного свідка, відповідно до змісту яких саме обвинувачений, прибувши ввечері 05.02.2019 р. до нього додому, пояснив, що знайомий надав йому у користування автомобіль і запропонував поїхати покататись.
ОСОБА_8 в суді надав свідчення про те, що автомобіль залишив на стоянці по пр.Моторобудівників приблизно о 18.30 год. 05.02.2019 р., ключів від транспортного засобу нікому не передавав. Після того, як автомобіль був зупинений співробітниками поліції, свідок виявив характерні для угону транспортного засобу пошкодження, як то злам замка з боку водійської двері, а також скручування дротів контактної групи замка запалювання.

З наведеного вище, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення надано докази того, що обвинувачений неправомірно заволодів автомобілем потерпілої та визнає, що зазначені докази в кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог закону, є належними, допустимими та достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів (згідно ст.12 КК України - злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин), конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так ОСОБА_5 раніше судимий, не одружений, не працюючий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, вчинив інкриміновані йому злочини в період перебування на випробуванні.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства з призначенням покарання, передбаченого санкціями ч.2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України. При призначенні покарання судом також враховано, що ОСОБА_5 вчинив злочини в період іспитового строку, що свідчить про відсутність наміру стати на шлях виправлення. Cудом також враховано висновок органу пробації, згідно яких виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (т.1 а.с.45-47).

При призначенні покарання ОСОБА_5 слід застосувати ст.71 КК України та врахувати покарання, призначене за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2017 р.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого судом продовжений до 17.02.2020 р. включно.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання.

Цивільні позови не заявлялись.

Керуючись ст.ст.368, 374, 392 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2017 року і визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 5 (п`яти) років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 06 лютого 2019 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Речові докази:

автомобіль ВАЗ 2103 в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить потерпілій ОСОБА_7 , залишити в розпорядженні ОСОБА_7 .
Скасувати арешт з автомобіля ВАЗ 2103 в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.02.2019 р. у справі № 336/839/19, пр.№ 1-кс/336/287/2019.
Речові докази: три сліди папілярних узорів; змив з керма автомобіля ВАЗ 2103 в кузові білого кольору НОМЕР_3 ; змив з ручки вхідних пасажирських передніх дверей автомобіля ВАЗ 2103; змив з ручки вхідної водійської двері автомобіля ВАЗ 2103; ручка з коробки передач; відкрутка та плоскогубці; резиновий килимок зі сторони водія; резиновий килимок зі сторони пасажира, передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, -у той же строк після отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1