Справа №591/5079/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/150/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 591/5079/18 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Сум від 18.09.2019, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше не судима

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 просить змінити вирок суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_11 засудженою за ч. 2 ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК просить звільнити її від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 рік, а також на підставі ст. 76 КК покласти на неї обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно ч. 3 ст. 31 КК покарання у виді обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до 14 років, а ОСОБА_11 має на утриманні дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вироком Зарічного районного суду м. Сум від 18.09.2019 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнані винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, і їм кожному окремо призначене покарання у виді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 і 76 КК ОСОБА_11 та ОСОБА_12 звільнені від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи чи навчання.

Відповідно до вироку суду, 21.07.2018 близько 01:58 в приміщенні розважального центру «Лавина» в м. Суми, просп. М. Лушпи, буд. 4/1 ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 вчинили сварку з працівником і адміністратором розважального закладу, під час якої відвідувачка ОСОБА_10 зробила зауваження, на що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю заподіяли їй легкі тілесні ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора частково та просила призначити ОСОБА_11 покарання із застосуванням ст. 69 КК, доводи обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , їх захисника ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_10 , які просили пом`якшити покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_11 покарання, поза увагою суду першої інстанції залишились вимоги ч. 3 ст. 61 КК, згідно яких такий вид кримінального покарання як обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до 14-ти років.

Обвинувачена ОСОБА_11 має малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому їй не може бути призначене покарання у виді обмеження волі, а визначивши таке покарання суд першої інстанції фактично не застосував закон, який підлягав застосуванню (ч. 3 ст. 61 КК), чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги прокурора про призначення ОСОБА_11 більш суворого покарання у виді позбавлення волі не підлягають задоволенню, оскільки не обґрунтовані жодними доводами з приводу невідповідності ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої внаслідок явної м`якості покарання.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого (ст. 404 КПК), а тому колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги прокурора, змінивши вирок суду відносно обох обвинувачених, застосувавши до них положення ст. 69 КК та фактично пом`якшивши призначене їм покарання, оскільки виходячи з указаної мети й принципів справедливості, пропорційності, співмірності та індивідуалізації, кримінальне покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та інформації про особу винних.

Зокрема, покарання призначається в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (ст. 50 і 65 КК).

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин (ст. 69 КК).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке буде необхідне та достатнє для виправлення як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_12 та попередження нових злочинів, колегія суддів ураховує, що останні вчинили злочин, який відповідно до ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, щиро покаялися і потерпіла просила суворо їх не карати, виключно позитивно характеризуються за місцем проживання, мають на утриманні малолітню дитину, а тому наявність цих кількох обставин, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і надає можливість колегії суддів застосувати ст. 69 КК. При цьому колегія суддів ураховує той факт, що прокурор у кримінальному провадженні у своїй апеляційній не ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення вироку апеляційним судом, незважаючи на те, що одночасно ставить питання про призначення одному з обвинувачених більш суворого покарання, ніж визначене судом першої інстанції, а апеляційний суд позбавлений такої можливості за власної ініціативи.

Згідно ч. 4 ст. 409 КПК, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 і ОСОБА_12 покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді штрафу.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Сум від 18.09.2019 відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_17 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_18 вважати засудженою за ч. 2 ст. 296 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.

ОСОБА_17 вважати засудженим за ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4