Справа № 570/957/19
номер провадження 1-кп/570/48/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0001579 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, одруженого, який має професійно-технічну освіту, працюючого завідуючим господарством ПП «МІО», який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 01 грудня 2018 року, перебуваючи по місцю свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , 2006 року народження є малолітньою, оскільки є її вітчимом, маючи умисел на розбещення малолітньої особи та вчинення щодо неї розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, скориставшись тимчасовою відсутністю сторонніх осіб, використовуючи безпорадний стан потерпілої, який виражався в тому, що вона не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних сексуальних дій через вік, умисно застосував до неї дії сексуального характеру, а саме: вчинив фізичне та інтелектуальне розбещення, що полягало у розпусних діях сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, яке виразилося в оголенні статевих органів ОСОБА_4 , мацанні статевих органів ОСОБА_7 та непристойних дотиках до останньої, а також перегляду у її присутності відео порнографічного характеру, з метою викликати статеве збудження, чим порушив статеву недоторканість малолітньої ОСОБА_7 , її нормальний психічний та соціальний розвиток.
Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 2 ст. 156 КК України, а саме: вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 не визнав фактичні обставини кримінального правопорушення, які були йому інкриміновані. Про події 01 грудня 2018 року розповів, що увесь час із потерпілою провів дома, ремонтуючи телевізор, а на запитання прокурора про перегляд фільмів порнографічного характеру в присутності малолітньої ОСОБА_8 заперечив.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 , який є вітчимом малолітньої потерпілої, у вчиненні ним умисних дій, які виразились у вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи підтверджується показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Стороною обвинувачення за клопотанням законного представника потерпілої представника органу опіки і піклування - було вирішено допитувати неповнолітню потерпілу ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, щоб уникнути спричинення психологічної травми дитини.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 суду дала наступні показання. Коли вона із вітчимом залишалася вдома наодинці, зокрема 01.12.2018 року ( вона вказала, що це відбувалося також і раніше на протязі року, хоча даний факт у суді не розглядається та обвинувачення ОСОБА_4 по вказаному факту не висувалося), то її вітчим ОСОБА_4 у її присутності дивився фільми звичайні, а потім дивився «порнуху». Зазначила, що вказане слово потерпіла дізналася від матері, яка попередньо просила ОСОБА_4 не дивитися вказані фільми у присутності дітей. Піля допиту неповнолітня потерпіла просила суд проводити подальше судове засідання без її участі.
В подальшому (розповіла про події, що мали місце 01.12.2018), а саме те, що ОСОБА_4 переглядаючи фільми у її присутності, лежачи на ліжку (запросив її разом переглядати фільми) приспустив свої штани та почав гладити свого «пісюна» її рукою, вона намагалася забрати руку, однак він їй цього не дозволив зробити. Потім обвинувачений приспускав її штани та гладив її статеві органи, водив пісюном по сідницях потерпілої. Вказані дії повторювалися неодноразово, востаннє 01.12.2018. Окрім цього, зазначила, що відбувалося проникнення в її статеві органи, однак цей факт спростовується висновком судово медичного експерта (порушень цілісності статевих органів у ОСОБА_7 не виявлено). Вказаний факт проникнення малолітня потерпіла припускає через неусвідомлення у повній мірі дій, що відбувалися з нею. Про вчинення вказаних розпусних дій малолітня потерпіла розповіла 03 грудня 2018 року своїй бабусі ОСОБА_9 , сестрі ОСОБА_10 та тітці ОСОБА_11 . Розбіжностей у її показаннях у судовому засіданні, показаннях, наданих на досудовому розслідуванні та при розповіді про них родичам не встановлено, а тому немає підстав ставити їх під очевидний сумнів.
Вищезазначені показання потерпілої ОСОБА_7 узгоджуються із наданими показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Кожен із вказаних свідків в судовому засіданні розповіли, що ОСОБА_15 розповідала їм 03 грудня 2018 року про вчинення ОСОБА_4 відносно неї дій сексуального характеру. Дівчинка в своїй розповіді близьким людям вказувала на те, що вітчим оголював перед нею свої статеві органи, зокрема «статевого члена» та «мастурбував» перед нею самостійно, а також здійснював вказані дії за допомогою її руки, неодноразово приставав, гладив свої та ОСОБА_16 статеві органи, торкався своїм статевим органом до живота та сідниць ОСОБА_8 , в її присутності переглядав фільми порнографічного характеру, а також той факт, що 01.12.2018 малолітня потерпіла та обвинувачений ОСОБА_4 залишалися вдома наодинці. Вказані свідки надали аналогічні показання один одному. Зазначили, що про вказані події їм безпосередньо стало відомо від потерпілої. Розповіли, що після вказаної розмови вони повідомили правоохоронні органи про вчинення розпусних дій ОСОБА_4 відносно своєї падчерки.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дала показання, які повністю протилежні показанням, наданим нею під час досудового розслідування. Суд критично відноситься до її показань. Оскільки вона є матір`ю обвинуваченого та її показання можуть бути спрямовані на уникнення ОСОБА_4 відповідальності за вчинений злочин.
Окрім цього, свідок ОСОБА_18 (вчитель закладу «Особлива дитина») повідомила, у неї були розмови із ОСОБА_19 після випадку вчинення розпусних дій відносно неї обвинуваченим, остання стала замкненою, переживала за вказану подію.
Крім показань потерпілої ОСОБА_7 , які дані останньою в ході досудового слідства та озвучені під час допиту в судовому засіданні, показань свідків, обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочину підтверджуються наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.
Протоколом огляду місця події (а.с 16-25) зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення (зокрема, ліжко на якому вчинялися розпусні дії, речі та одяг, зафіксовано обстановку проживання осіб вдома).
В ході судового розгляду було досліджено слідчий експеримент із підозрюваним ОСОБА_4 (а.с. 12) за участю понятих, захисника підозрюваного. Під час проведення слідчого експерименту здійснювалося фіксування на відеокамеру. Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 розповів та показав про події вчинення ним розпустних дій відносно потерпілої ОСОБА_7 (про те, що вона торкалася його статевого органу, він також гладив її та відчував збудження). Розповів про обставини, при яких відбувалися вказані події - час вчинення, відсутність дорослих в будинку та сторонніх осіб, вказав, що потерпіла спільно лежала із ним на ліжку.
За даними висновку судово-медичних експертизи відносно потерпілої ОСОБА_7 (а.с. 45-47) в потерпілої в ділянці сідниць виявлено натертість, що могла виникнути у вказаний період та при обставинах, на яких вказує потерпіла (торкання, натирання її тіла статевим органом ОСОБА_4 у період 01.12.2018), висновок судово медичної експертизи ОСОБА_20 , згідно якого в останнього ушкоджень не виявлено, а також не виявлено тілесних ушкоджень статевих органів в потерпілої ОСОБА_7 , що засвідчує факт відсутності статевого акту, а підтверджує вчинення лише розпусних дій ОСОБА_4 , що в своїй сукупності узгоджується із показаннями потерпілої, свідків, слідчим експериментом із підозрюваним.
Медико педагогічна характеристика ОСОБА_7 (а.с. 41-42), та висновок судово психіатричної експертизи (47-57), вказують на те, що в потерпілої виявлено затримку в розвитку, однак вона не страждає психічними захворюванням, в повній мірі могла усвідомлювати дії, що вчинялися з нею, зокрема в період 01.12.2018, та давати чіткі і правдиві відповіді на поставленні запитання.
За даними висновку судово-психіатричної експертизи (а.с. 65-74) ОСОБА_4 на психічні захворювання не страждає та міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Заходів медичного характеру (лікування не потребує).
Висновок експерта № 1.4-02/19 заявлено прокурором як доказ здійснення перегляду обвинуваченим з мобільного телефону порнографічної продукції. Однак за клопотанням захисника вказаний доказ визнано судом недопустимим, оскільки проведена експертиза вказує на вміст мобільного телефону (кількість файлів, які зберігаються у телефоні), а також історію веб-адрес, переглянутих обвинуваченим, і жодним чином не доводить, що файли, переглянуті обвинуваченим є порнографічною продукцією.
Досліджено характеризуючі дані на обвинуваченого (а.с. 75-83), зокрема довідку про склад сім`ї, довідку про одруження із ОСОБА_21 , спільне виховання потерпілої ОСОБА_8 , що підтверджує факт наявності родинних відносин.
Суд критично сприймає показання підсудного, в яких він вказує на те, що не був забезпечений захисником та на вчинення відносно нього психологічного тиску працівниками поліції, оскільки дані факти не знайши свого підтвердження. На відео видно присутність понятих, захисника та добровільність надання показань.
На запитання прокурора чи обмовляв обвинувачений себе на слідчому експерименті або чи говорив неправду, ОСОБА_4 вмотивованої та чіткої відповіді не надав, а тому суд розцінює вказаний факт лише як намагання уникнути встановлення істини в судовому засіданні. Під час останнього слова обвинувачений не визнаючи вину у вчиненні злочину, просив суд призначити йому покарання з іспитовим строком.
Захисник в судових дебатах просив виправдати його підзахисного за недоведеністю вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 52 Конституції України, будь-яке насильство над дитиною переслідується за законом.
Оцінивши всебічно, повно та неупереджено досліджені докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку про доведеність в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, передбачений ч.2 ст. 156 КК України.
При призначенні покарання судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України прокурором не заявлено, а судом не встановлено.
Суд, при призначенні покарання бере до уваги характер вчинення правопорушення, а саме: ОСОБА_4 є особою, що мала забезпечувати належний догляд за неповнолітньою особою, сприяти у її нормальному фізичному та психологічному зростанні вчинила антисоціальні дії, що засуджуються як на рівні законодавства України так і підлягають осуду в громадськості. Також судом враховується поведінка обвинуваченого в ході судового розгляду ОСОБА_4 не сприяв судовому розгляду справи, під час судового розгляду вчиняв лише дії, спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне, у скоєному щиро не розкаюється.
Згідно з положеннями ст. 19, ст. 34 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991, держава повинна вживати всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного і психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання з боку батьків, законних опікунів та будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Держава зобов`язана захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації і сексуальних розбещень. В зв`язку з цим суд при ухваленні вироку враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Також суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що вчиняючи розпусні дії сексуального характеру відносно малолітньої, ОСОБА_4 свідомо допускав вчинення їх в майбутньому, а тому наявні усі об`єктивні підстави застосувати належні, необхідні та передбачені законом заходи, для недопущення аналогічних проявів в майбутньому. Виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства у вигляді позбавлення волі. Суд не може взяти до уваги позицію органу пробації щодо теоритичної можливості призначення обвинуваченому покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, оскільки відсутні обставини, які пом`якшують покарання.
Враховуючи обставини даної справи, суд погоджується з думкою прокурора та вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавленням права займатися будь-якою діяльністю, пов`язаною із доглядом, утриманням, вихованням неповнолітніх осіб.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права займатися будь-якою діяльністю, пов`язаною із доглядом, утриманням, вихованням неповнолітніх осіб строком на три роки.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але на строк не більше двох місяців, залишити попередній у виді тримання під вартою.
В строк відбутого покарання засудженому ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 12 грудня 2018 року.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 12 грудня 2018 року.
Речові докази по справі системний блок, до якого прикріплено паперову пояснювальну бирку, планшет «Assistant AP-753G», поміщений в спеціфльний пакет НП ГСУ №ЕХР0234506, мобільний телефон «Nokia» та мобільний телефон «S-Tell» повернути власникам, решту речових доказів знищити.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2018 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1