УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: адвоката ОСОБА_3 (свідоцтво № 4144 від 28.09.2010р. про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер та договір про надання правової допомоги), володільця майна ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, яка виразилася у нездійсненні процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України строк та неповерненні тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження № 0000050 від 16.04.2019р, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що слідчими СУ ФР ГУ ДФС у Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000050 від 16.04.2019р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.212, ч. 2 ст. 364 КК України.

26.11.2019р. слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.11.2019р., проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було тимчасово вилучено майно, а саме: флеш-накопичувач марки «SP»на 8GВ, чорного кольору 1 шт.; системний блок, чорного кольору з надписом «ASUS».
На думку адвоката, вилучене майно не входили до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на обшук, тому дане майно відноситься до тимчасово вилученого майна, яке, за відсутності клопотання про арешт майна, повинно бути негайно повернуте особі, у якої його було вилучено.

03.12.2019р. адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Київській області з клопотанням про негайне повернення майна.
Разом з тим, вилучене у ОСОБА_4 майно повернуто не було, тому адвокат ОСОБА_3 , в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , звернувся зі скаргою до слідчого судді, в якій просив визнати протиправною бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Київській області ОСОБА_5 , що полягає у нездійсненні розгляду клопотання, яке він був зобов`язаний вчинити у строк, передбачений ст. 220 КПК України.

Крім того, адвокат ОСОБА_3 , в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , просив зобов`язати уповноваженого слідчого, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000050 від 16.04.2019р., повернути ОСОБА_4 майно, тимчасово вилучене 26.11.2019р. під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , а саме: флеш-накопичувач марки «SP»на 8GВ, чорного кольору 1 шт.; системний блок, чорного кольору з надписом «ASUS».
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та володілець майна ОСОБА_4 просили задовольнити подану скаргу в повному обсязі. Крім того, адвокат долучив до матеріалів скарги відповідь з Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2019р., відповідно до якої встановлено, що від органів досудового розслідування не надходило на адресу суду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_4 майно.

Слідчий СУ ФР ГУ ДФС в Київській області ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої скарги, оскільки, на його думку, ухвалою слідчого судді від 15.11.2019р. було прямо надано дозвіл на вилучення вказаного майна, тому, в даному випадку, звернення до слідчого судді з клопотання про арешт майна є необов`язковим.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та надані документи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко-чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Як встановлено в ході судового розгляду, слідчими СУ ФР ГУ ДФС у Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000050 від 16.04.2019р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.212, ч. 2 ст. 364 КК України.

15.11.2019р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , з метою виявлення та вилучення документів ТОВ «ТК «Скай Полімер», ТОВ «ТД «Скай Полімер», ТОВ «Скай Полімер», ТОВ «Прайм Полімер Пак», ТОВ «Брокінтерком», ТОВ «Цитрекс-Україна» і ТОВ «Фрукт Трейд», комп`ютерної та мобільної техніки, на якій містяться дані документи в електронному вигляді та інформація щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України у даному кримінальному провадженні.

26.11.2019р. слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.11.2019р., проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було тимчасово вилучено майно, а саме: флеш-накопичувач марки «SP»на 8GВ, чорного кольору 1 шт.; системний блок, чорного кольору з надписом «ASUS».
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як встановлено в ході судового розгляду скарги, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.11.2019р. було надано дозвіл на відшукання та вилучення комп`ютерної та мобільної техніки, лише в тому випадку, якщо на ній містяться вказані в ухвалі документи в електронному вигляді та інформація щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України у даному кримінальному провадженні.

26.11.2019р. під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_1 , слідчим першого ВРКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_5 було прийнято рішення про вилучення виявленого у ОСОБА_4 флеш-накопичувача марки «SP»на 8GВ, чорного кольору 1 шт. та системного блоку, чорного кольору з надписом «ASUS», без здійснення попереднього огляду за участю спеціаліста на предмет наявності на їх магнітних носіях документів ТОВ «ТК «Скай Полімер», ТОВ «ТД «Скай Полімер», ТОВ «Скай Полімер», ТОВ «Прайм Полімер Пак», ТОВ «Брокінтерком», ТОВ «Цитрекс-Україна» і ТОВ «Фрукт Трейд» в електронному вигляді та інформації щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України у даному кримінальному провадженні, незважаючи на те, що доступ до них не був обмежений володільцем майна.

Доказів того, що на вказаній комп`ютерній техніці та її частинах містилася інформація, яка має значення речових доказів слідчим під час судового розгляду скарги надано не було.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилученні речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Відповідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Аналізуючи вказані вимоги законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучені в ході проведення обшуку флеш-накопичувачі марки «SP»на 8GВ, чорного кольору 1 шт. та системний блок, чорного кольору з надписом «ASUS», не можуть відноситися до речей, дозвіл на відшукання яких був прямо наданий в ухвалі слідчого судді від 15.11.2019р. про обшук, а також, що на ній містяться дані, які можуть бути використанні як доказ в даному кримінальному провадженні, тому вказане майно відноситься до тимчасово вилученого майна.

Таким чином, можливість законного утримання тимчасово вилученого майна органом досудового розслідування можливе лише в разі накладення на нього арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів. В даному випадку, слідчий чи прокурор повинні звернутися з таким клопотання про арешт, в передбачений КПК України строк.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду скарги, після вилучення, 26.11.2019р., за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_1 , майна, органом досудового розслідування, відповідно до вимог ст.ст. 100, 170-174 КПК України не було накладено арешт на вказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу в даному кримінальному провадженні, що, на думку слідчого судді, суперечить вимогам КПК України.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.

Перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, Суд повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм. Рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) від 23 вересня 1982 р., заяви №№ 7151/75; 7152/75, серія А, № 52.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

З`ясовуючи, чи дотримано цієї вимоги, Суд визнає, що держава має право користуватися широкими межами свободи розсуду як у виборі засобів примусового виконання наказів, так і у з`ясуванні виправданості наслідків такого виконання наказів у світлі загальних інтересів виконання, що спрямоване на досягнення мети, поставленої даним законом. У таких сферах, як житлова, що відіграє центральну роль у забезпеченні добробуту й економічної політики в сучасному суспільстві, Суд поважатиме законодавчі рішення, якщо вони відповідають загальним інтересам і ґрунтуються на чітко сформульованому розумному вмотивуванні (див. рішення у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р., п. 48, та у справі «Шассанью та інші проти Франції» (Chassagnou and Others v. France) [GC], від 29 квітня 1999 р., заяви №№ 25088/94, 28331/95 та 28443/95, п. 75). Рішення у справі «"Іммобільяре Саффі" проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC] від 28 липня 1999 р., заява № 22774/93, п. 49.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя прийшов до висновку, що вилучене 26.11.2019р. під час проведення обшуку майно є тимчасово вилученим майном, оскільки арешт на дану комп`ютерну техніку, відповідно до вимог КПК України накладений не був, тому органом досудового розслідування безпідставно утримується вилучене майно. Вказані дії органу досудового розслідування, на думку слідчого судді, не відповідають принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини та призвели до обмеження права власності ОСОБА_4 на безперешкодне користування своїм майном та ведення законної діяльності.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000050 від 16.04.2019р., повернути ОСОБА_4 майно, тимчасово вилучене 26.11.2019р. під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , а саме: флеш-накопичувач марки «SP»на 8GВ, чорного кольору 1 шт.; системний блок, чорного кольору з надписом «ASUS».
Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги адвоката ОСОБА_3 щодо визнання протиправною бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Київській області ОСОБА_5 , оскільки прийняття такого рішення, за результатами розгляду слідчим суддею скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, відповідно до вимог ст. 307 КПК України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 167, 169, 173, 236, 303-307, 309, 369-372, 533, 534 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, яка виразилася у нездійсненні процесуальних дій, які вона зобов`язана вчинити у визначений КПК України строк та неповерненні тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження № 0000050 від 16.04.2019р. задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000050 від 16.04.2019р., повернути ОСОБА_4 майно, тимчасово вилучене 26.11.2019р. під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , а саме:
- флеш-накопичувач марки «SP»на 8GВ, чорного кольору 1 шт.;
- системний блок, чорного кольору з надписом «ASUS».
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1