У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження №0004100 матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2019 року, якою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво, Донецької області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.07.2018 року перебуває на обліку в Миколаївському обласному центрі бездомних громадян, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого
- продовжено строк тримання під вартою до 30.01.2020 р. включно
Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
_______________________________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/1078/19 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_8
категорія:пр. строків тримання під вартою доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 30.01.2020 р. включно.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Захисник вважає, що ухвала суду є необгрунтованою, оскільки суд не врахував наступні обставини: наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, часткове визнання вини.
Зазначає, що наявність ризиків , передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор нічим не обгрунтована і не підтверджена.
Стверджує, що одного посилання на тяжкість злочину є недостатньо для виправдання тримання обвинуваченого під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 та ч.1 ст.125 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 27.10.2018 р. до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурором подано клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, в зв`язку з наявністю існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики наведені в клопотанні не зменшились та наявні на даний час, інші запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам, а розгляд кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою здійснити неможливо.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд прийшов до наступного.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.
Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 06.12.2019 р.
Даний висновок апелянтами не оспорювався.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені пунктами 1,3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, визначені при застосуванні ОСОБА_6 даного запобіжного заходу, не зменшились.
Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, наявна не погашена судимість, обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, пов`язаного з застосуванням насильства, не має постійного місця мешкання та місця роботи.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідчать про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.
Зважаючи на наведене, є безпідставними доводи апелянта відносно того, що судом мав бути застосований альтернативний вид запобіжного заходу, так як ризики наведені в клопотанні вже не наявні.
Враховуючи тяжкість злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 для забезпечення виконання процесуальних обов`язків, а також з висновком, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.
Ті доводи, на які посилається захисник , зокрема те, що обвинувачений має соціальні зв`язкі, оскільки тривалий час проживає з цивільною дружиною в м. Миколаєві та має незадовільний стан здоров`я, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України
п о с т а н о в и в:
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: