Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Справа № 991/4447/20
Доповідач: ОСОБА_2 Провадження №11-сс/991/531/20
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2020 рокумісто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 02 червня 2020 року про повернення скарги щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Від ОСОБА_6 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 02.06.2020.
І. Зміст оскаржуваного рішення.
1.1. 02.06.2020 слідча суддя Вищого антикорупційного суду постановила ухвалу, якою повернула ОСОБА_6 скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відомостей за заявою від 20.05.2020.

1.2. Своє рішення слідча суддя мотивувала тим, що: (1) ОСОБА_6 є заявником, тобто скарга подана особою, що має право її подавати; (2) ст. ст. 366, 367 Кримінального кодексу України (далі КК) не належать до переліку кримінальних правопорушень, визначених ст. 33-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК); (3) ст. 364 КК входить до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, але заява скаржника не містить відомостей про розмір предмету злочину або завданої шкоди заявнику відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК, тобто старший слідчий Слідчого відділу Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві (на цей час - Деснянське УП ГУНП в м. Києві) ОСОБА_7 не є спеціальним суб`єктом згідно з п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК; (4) у заяві відсутні відомості щодо наявності хоча б однієї з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК.

ІI. Вимоги і доводи апеляційної скарги.
2.1. В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 02.06.2020 скасувати і постановити нову, якою його скаргу від 01.06.2020 задовольнити та зобов`язати уповноважених осіб НАБУ відповідно до вимог ст. 214 КПК внести відомості за заявою від 20.05.2020 до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

2.2. Свої вимоги особа, яка подала апеляційну скаргу, мотивує тим, що: (1) рішення слідчої судді не відповідає приписам ст. 370 КПК; (2) кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК, належить до підслідності НАБУ згідно із ч. 5 ст. 216 КПК, оскільки вчинене ОСОБА_7 під час перебування на посадах старшого слідчого та начальника відділення розслідувань злочинів у сфері службової діяльності Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві (на цей час - Деснянське УП ГУНП в м. Києві); (3) розмір заподіяної цим злочином шкоди підлягає встановленню під час здійснення досудового розслідування; (4) повернення скарги на бездіяльність є істотним порушенням його прав.

ІII. Позиція учасників провадження.
3.1. ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, зазначені у ній.
3.2. Детектив та прокурор у судове засідання не прибули, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від жодного з учасників до апеляційного суду не надійшло.
IV. Обставини, встановлені колегією суддів під час розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження та перевіривши наведені доводи, колегія суддів встановила наступне.
4.1. 20.05.2020 ОСОБА_6 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення старшим слідчим Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві (на цей час - Деснянське УП ГУНП в м. Києві) ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК (а. с. 3-11, 21-25).
4.2. У тексті вищевказаної заяви від 20.05.2020 не зазначено про розмір предмету злочину або завданої шкоди заявнику відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК (а. с. 3-11).

4.3. 01.06.2020 ОСОБА_6 подав до Вищого антикорупційного суду скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 20.05.2020 (а. с. 1-2, 20).
4.4. 02.06.2020 слідча суддя Вищого антикорупційного суду постановила ухвалу, якою повернула ОСОБА_6 скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою від 20.05.2020 (а. с. 13-14).
4.5. 15.06.2020 ОСОБА_6 надіслав поштою до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу на ухвалу слідчої судді від 02.06.2020, яка надійшла на адресу суду 22.06.2020 (а. с. 16-17, 27, 28).

V. Мотиви і висновки колегії суддів.
Надаючи оцінку обставинам, встановленим під час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів виходь із такого.

(§1) Загальні принципи
5.1. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого (детектива) чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, перелічені в ст. 303 КПК.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК «на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення…».
Отже, бездіяльність детектива щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення може бути предметом оскарження слідчому судді.

5.2. Перелік підстав, за яких у слідчого судді існує обов`язок повернути особі подану нею скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого (детектива) чи прокурора, котрі згідно з ч. 1 ст. 303 КПК можуть бути оскаржені, визначений ч. 2 ст. 304 КПК.

5.2.1. Зокрема, в п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК зазначено, що «скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді».

5.2.2. А відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК «слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню».
5.2.3. Тобто, ч. 2 з ч. 4 ст. 304 КПК визначають критерії, на відповідність яким слідчий суддя має обов`язково перевірити будь-яку скаргу, подану на бездіяльність детектива НАБУ, перш ніж перейти до її розгляду по суті в порядку, визначеному ст. 306 КПК. При цьому, в разі встановлення на такій стадії слідчим суддею наявності хоча б однієї з підстав, визначених ч. 2 ст. 304 КПК, він зобов`язаний повернути отриману скаргу особі, яка її подала.

5.2.4. Отже, п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК встановлює не право слідчого судді, а саме його обов`язок повернути скаргу особі, яка її подала, за умови що така скарга не підсудна слідчому судді суду, до якої її було подано.

5.3. У свою чергу нормою, яка розмежовує між слідчими суддями місцевих судів та слідчими суддями Вищого антикорупційного суду підсудність скарг, що подаються на підставі ст. 303 КПК, є ст. 33-1 КПК, положення якої застосовуються з урахуванням правил, визначених п. 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у редакції Закону №100-IX від 18.09.2019.

5.3.1. Так, відповідно до ч. ч. 1, ч. 2 ст. 33-1 КПК «Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті».
5.3.2. Згідно з приміткою до ст. 45 КК «корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу».
5.3.4. А в п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК міститься перелік, умов за наявності хоча б однієї з яких Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 КК, ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК.

5.3.5. Отже, розгляд саме слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, а не слідчим суддею місцевого суду скарги на бездіяльність детектива, поданої згідно із ст. 303 КПК, можливий не лише за наявності самостійно визначеної особою в заяві про вчинення злочину кваліфікації дій за хоча б однією зі статей КК, зазначених у ч. 1 ст. 33-1 КПК, але й за обов`язкової наявності хоча б однієї з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК. При цьому саме особа, яка подає скаргу слідчому судді, з огляду на ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК, повинна навести відомості, що можуть свідчити про наявність однієї з умов, визначених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК.

5.4. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 412 (Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону) КПК «судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності». Тому, в разі, коли слідчий суддя розглядає по суті в порядку ст. 306 КПК скаргу, яка йому не підсудна, це може свідчити про істотне порушення ним кримінального процесуального закону.

5.5. Таким чином, отримавши скаргу на бездіяльність детектива, зазначену в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, слідчому судді, виходячи із вищенаведених загальних підходів, слід вирішити питання (1) чи підлягає така скарга розгляду саме слідчим суддею відповідного спеціалізованого суду, та (2) чи є підстави для скасування оскаржуваного рішення. При цьому, в разі встановлення, що скарга не підлягає розгляду саме слідчим суддею відповідного спеціалізованого суду, слідчий суддя, який її отримав, повинен постановити ухвалу про її повернення, не переходячи до з`ясування наявності підстав для його скасування. І лише у випадку встановлення, що йому така скарга підсудна слідчий суддя може перейти до перевірки наявності/відсутності підстав для його скасування.

(§2) Застосування до обставин конкретного провадження
5.6. Хоча, як встановлено колегією суддів, у заяві до НАБУ про вчинення кримінальних правопорушень та скарзі, поданій слідчій судді, ОСОБА_6 й навів обставини, які, на його думку, свідчать про наявність у діях ОСОБА_7 ознак складу злочинів, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367 КК, але оскільки ним не було надано інформації, котра свідчила про наявність хоча б однієї з умов, визначених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК, у слідчої судді Вищого антикорупційного суду не було жодних підстав розглядати по суті скаргу на невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

5.7. Поруч з вищенаведеним колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 364 КК входить до обсягу предметної підсудності Вищого антикорупційного суду за умови скоєння злочину, зокрема, службовою особою правоохоронного органу, якщо розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (п. 2 ч. 5 ст.216 КПК). Однак, старший слідчий Слідчого відділу Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві (на цей час - Деснянське УП ГУНП в м. Києві) ОСОБА_7 не є спеціальним суб`єктом відповідно до п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК, адже заява скаржника не містить відомостей про розмір предмету злочину або завданої шкоди заявнику відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.216 КПК.

5.8. Також колегія суддів не вбачає в постановленні оскаржуваної ухвали слідчої судді про повернення скарги ОСОБА_6 порушень його прав, оскільки структурним елементом права на справедливий суд, є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд. Практика Європейського суду з прав людини стосовно тлумачення цього елементу «права на справедливий суд» отримала розвиток у ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Разом із тим, так як до юрисдикції Вищого антикорупційного суду не віднесено розгляд скарги, яку ОСОБА_6 повернуто, то його право на доступ до правосуддя порушено не було. Адже, він не позбавлений можливості звернутися зі скаргою до слідчого судді місцевого суду, якому така скарга в дійсності підсудна.

(§3) Висновок
5.9. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 26, 33-1, 216, 303, 304, 306, 404, 405, 407, 419, 422, 532, п. 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 02 червня 2020 року про повернення скарги ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_2
Судді:ОСОБА_3
ОСОБА_4