Справа № 496/877/20
Провадження № 1-кс/496/361/20
У Х В А Л А

03 березня 2020 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження за № 000057 від 02.02.2020 року, за ознаками ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти на автомобіль марки ВАЗ 21070, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.02.2020 року до чергової частини Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , в якій він просить притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка 01.02.2020 року, перебуваючи в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, таємно викрала з його кишені куртки мобільний телефон марки «Мейзу» та грошові кошти на суму 300 грн. 02.02.2020 року СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000057, за ознаками ч.1 ст. 185 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що злочинець на ім`я ОСОБА_6 до місця вчинення ним кримінального правопорушення та безпосередньо після вчинення ним кримінального правопорушення відносно ОСОБА_5 , а саме: заволодіння мобільним телефоном та грошовими коштами в сумі 200 грн. пересувався на автомобілі марки ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 26.02.2020 року слідчим встановлено місцезнаходження вказаного автомобіля та під час огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27 на території паркувального майданчика сервісного центру № 5142 оглянуто та вилучено вказаний автомобіль, після чого поміщено на майданчик тимчасового тримання автомобілів та мототранспорта № 6, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропртівська, 29а. 26.02.2020 року згідно постанови слідчого вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Оскільки наявні підстави вважати, що вищевказаний автомобіль є речовим доказом, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні на нього арешту, з метою збереження речових доказів. У зв`язку з викладеним слідчий звернувся до суду з клопотанням.
Прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений. Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неявка прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання і пояснив, що не має відношення до вчиненого кримінального правопорушення. Він домовився про продаж належного йому автомобіля 19 січня 2020 року, передав в цей же день автомобіль, 26 лютого 2020 року прибув до сервісного центру для зняття з реєстрації, де був вилучений автомобіль і поміщений на арештмайданчик. Про вчинення злочину йому взагалі нічого не відомо. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши пояснення третьої особи ОСОБА_3 , вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішення питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

01.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України за наступною фабулою: «до чергової частини Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , який просить вжити заходи до невстановленої особи, яка 31.01.2020 року о 18.00 год., перебуваючи в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, таємно викрала його мобільний телефон марки Мейзу-8 та грошові кошти на суму 300 грн.».

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення у гр. ОСОБА_5 вбачається, що особа, яка скоїла крадіжку, пересувалася на автомобілі ВАЗ 21070, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В протоколі допиту потерпілого ОСОБА_5 зазначено, що малознайомий громадянин на ім`я « ОСОБА_6 », застосувавши до нього насильство, яке виражалося в нанесенні ударів кулаками рук по обличчю, відкрито заволодів його майном мобільним телефоном та грошовими коштами. При цьому раніше він повідомив правоохоронні органи про скоєння крадіжки, оскільки боявся цієї особи.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки ВАЗ модель 21070, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 вказаний автомобіль визнаний речовим доказом.

При цьому ні в постанові слідчого, ні в клопотанні про арешт майна, не вказано, за яким критерієм, зазначеним у ст. 98 КПК України, вказаний автомобіль є речовим доказом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що підстави для арешту автомобіля відсутні.

Виходячи з положень ч.3 ст. 173 КПК України, суд вважає за доцільне повернути автомобіль особі, у якої він був вилучений ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження за № 000057 від 02.02.2020 року, за ознаками ч.1 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Автомобіль ВАЗ 21070, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1