Справа № 178/95/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року слідча суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області до суду внесено клопотання, узгоджене з прокурором у кримінальному провадженні за №0000055, порушеному за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Постановою слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ГУ НП в Дніпропетровській області від 27 січня 2020 року сокиру з дерев`яним руків`ям та металеву пилу по дереву з слідами корозії визнано речовими доказами в кримінальному провадженіі та передано до камери зберігання речових доказів Криничанського ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

З метою збереження речового доказу, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.

Слідча суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшла наступного.

Як убачається з матеріалів доданих до клопотання постанова про визнання сокири з дерев`яним руків`ям та металевої пили по дереву з слідами корозії дереву речовими доказами винесена 28 січня 2020 року, однак слідчий ОСОБА_2 у клопотанні зазначає 27 січня 2020 року, що передує проведеному вже огляду, що підтверджується копією протоколу про проведення огляду місця події від 28 січня 2020 року, а відтак вказані розбіжності унеможливлюють прийняти рішення згідно чинного кримінального процесуального законодавства. З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000055 від 27 січня 2020 року вбачається, що у короткому викладі обставин про вчинення кримінального правопорушення слідчий посилається на кримінальне провадження №0000613 від 27 грудня 2019 року, проте суду доказів на підтвердження наявності вищезазначеного кримінального провадження не надав.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

У відповідності до п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, при цьому, згідно вимог ч.3ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1, 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 170 КПК України вказано, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як убачається з матеріалів клопотання, сокиру з дерев`яним руків`ям та металеву пилу по дереву з слідами корозії, які вилучено з місця огляду події, передано до кімнати зберігання речових доказів Криничанського ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області та у відповідності до постанови визнано речовими доказами.

Ураховуючи вищевикладене, те, що речовий доказ знаходиться в органах досудового розслідування, можливість щодо приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна відсутні, слідча суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчої.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого Криничанського ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту в кримінальному провадженні №0000055 від 27 січня 2020 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1