Справа № 939/822/20
УХВАЛА

08 травня 2020 року

Слідчий суддя Бородянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ст. слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 04 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ст. слідчий СВ Бородянського ВП ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, мотивуючи його тим, що у провадженні СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області перебуває зазначене кримінальне провадження за фактом того, що 04 травня 2020 року о 14 годині 38 хвилин працівниками патрульної поліції, під час несення служби, в смт Бабинці Бородянського району було зупинено самоскид «Камаз-5511», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , і при перевірці документів та огляду транспортного засобу виявлено невідповідність номеру шасі, зазначеного на рамі автомобіля, номеру шасі, що вказаний у свідоцтві про реєстрацію цього транспортного засобу.

Того ж дня, 04 травня 2020 року, у період часу з 15 години 00 хвилин по 15 годину 20 хвилин слідчим ОСОБА_3 було проведено огляд місця події, безпосереднім об`єктом якого був зазначений транспортний засіб, що розташовувався на узбіччі автодороги Бабинці-Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області з правої сторони, в напрямку смт Клавдієво-Тарасове. В ході огляду вказаного транспортного засобу виявлено відсутність дублюючої таблички в кабіні водія, про що відсутній запис в особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 . При огляді рами самоскиду виявлено номер, який не відповідає номеру, що вказаний у свідоцтві про реєстрацію цього транспортного засобу. Після огляду зазначений транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були вилучені: автомобіль направлено на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, що в АДРЕСА_1 , а свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 упаковано до спецпакету та направлено на зберігання до Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області.

За доводами слідчого, виходячи з положень ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені під час огляду місця події вказані транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу є тимчасово вилученим майном, а тому на даний час у слідства виникла необхідність накладення арешту на зазначений автомобіль.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились.

ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання слідчого заперечував.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч. 3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути, зокрема, зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Враховуючи викладене, вважаю, що слідчим у клопотанні не доведено необхідності накладення арешту на вказане майно, наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, крім того слідчим не доведено наявність існування сукупності розумних підозр вважати, що зазначене майно може бути доказом злочину, та наявність достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, не зазначено мету необхідності накладення даного арешту, а тому підстав для задоволення клопотання не вбачаю.

Керуючись ч.1, п.1 ч.2, 3 ст. 170, ч.2,3 ст.173, п.9 ч.1 ст. 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 04 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_6