Справа №581/762/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/392/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

05 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вирок Роменського міськрайоннного суду Сумської області від 6 листопада 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 6 листопада 2019 року було затверджено угоду про визнання винуватості від 6 листопада 2019 року, укладену між начальником Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за якою обвинуваченого було визнано винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням узгодженої міри покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меншу суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано у строк покарання строк попереднього ув?язнення з 28 лютого 2019 року і до дня вступу вироку в законну силу, з розрахунку день за день.

Не погодившись з ухваленим вироком ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить його скасувати.

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з вимогами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскарженні вироки ухвалені судами першої інстанції, які не набрали законної сили, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не виконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз?яснення наслідків укладення угоди (п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України).

Враховуючи зазначені положення кримінального процесуального закону, та положення угоди про визнання винуватості (т. 3, а. к. п. 92 - 101), призначене за вироком суду узгоджене сторонами остаточне покарання (т. 3, а. к. п. 103 - 107), вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 про пом?якшення призначеної судом узгодженої йому міри покарання, вважаю, що з цих підстав вирок суду на підставі угоди оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя - доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 КПК України, а тому вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 6 листопада 2019 року, слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 6 листопада 2019 року, яким було затверджено угоду про визнання винуватості від 6 листопада 2019 року, укладену між начальником Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_2