ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4668/20
провадження № 1-кс/753/1239/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, українець, не одружений, на утримані є дитина, без освіти, працює не офіційно таксистом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, підозрюваний у кримінальному провадженні № 0001667 від 11.03.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді із вказаним клопотанням, в якому просить обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування тримання покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.
В обґрунтування вказаного клопотання посилалась на те, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0001667, відомості про яке 11.03.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, українець, громадянин Україні, без освіти, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.
В обґрунтування ризиків слідча зазначила, що враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, а також можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність.
Також, слідча просила врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тяжкість вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, відсутність міцних соціальних зв`язків, а саме те, що у ОСОБА_5 відсутнє місце роботи, ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчинення ним кримінального правопорушення та передбачене за нього покарання, перебуваючи на волі може здійснити дії, зазначені у клопотанні, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, виходячи із обставин, якими воно обґрунтовується та у разі задоволення клопотання просив призначити розмір застави.
Захисник у судовому засіданні заперечував щодо обрання запобіжного заходу відносно у вигляді тримання під вартою, оскільки на його думку клопотання є необґрунтованим, та просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з огляду на наступне.
У клопотанні слідчого, так і в доданих до нього документах не наведено жодного доказу на рахунок того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_5 співпрацює зі слідством, взагалі до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце проживання у Київській області, не одружений, проте має на утримані дитину, працює у м. Києві.
Окрім того, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, згідно до п.1 ч. 1 ст. 194 КПК, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення.
Проте допустимих доказів, які б обґрунтовували наявність підозри ОСОБА_5 у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичних засобів з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України слідчим суду не надано.
Також, слідчий в клопотанні не обґрунтував чому саме до підозрюваного не можливо застосувати менш суворий запобіжний захід.
Дані обставини свідчить про необґрунтованість посилання прокурора на ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрюваний підтримав заперечення захисника.
Слідчий суддя, заслухавши обґрунтування прокурора та слідчого, заперечення захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтовується, вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.
Як вбачається із письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичного засобу із метою подальшого збуту, тобто вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням день, час та спосіб ОСОБА_8 та ОСОБА_5 придбавали у невстановленій досудовим розслідуванням кількості та за невстановлених обставин наркотичний засіб - метадон з метою подальшого збуту, а також збували його безпосередньо наркозалежним споживачам шляхом розкладання закладок.
Про наявність обґрунтованого повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, слідчий вказав, що це підтверджується повністю зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом огляду 11.03.2020; протоколами допиту свідків; висновком експертизи; протоколом огляду; повідомленням про підозру.
Як встановлено у судовому засіданні під час розгляду клопотання, 11.03.2020 у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_5 незаконно придбали наркотичний засіб - метадон, який знаходився в тридцяти поліетиленових згортках, з яких чотирнадцять згортків ОСОБА_8 поклала до лівої кишені куртки, в яку була одягнена, де почала незаконно зберігати з метою подальшого збуту, а інші і шістнадцять згортків ОСОБА_5 сховав між водійським сидінням та підлокітником автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , який має у користуванні, де також почав умисно незаконно зберігати з метою подальшого збуту.
У подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на автомобілі марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 незаконно перевезли за адресою: м. Київ, Харківська площа, 1, де близько 19 год. 35 хв. були затримані працівниками поліції.
Після чого, 11.03.2020 близько 20 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, Харківська площа, 1, у ОСОБА_8 під час особистого обшуку, в присутності двох понятих, виявлено та вилучено 14 (чотирнадцять) поліетиленових згортків з кристалічною речовиною білого кольору, в одному з яких міститься наркотичний засіб - метадон масою 0,109 г, який остання умисно, незаконно, всупереч вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбала, перевезла та зберігала з метою подальшого збуту.
11 березня 2020 року у період часу з 20 год. 52 хв. по 21 год. 21 хв. за адресою: м. Київ, Харківська площа, 1, за добровільної згоди ОСОБА_5 проведено огляд автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , який останній має у власному користуванні, в ході якого між водійським сидінням та підлокітником, в присутності двох понятих, виявлено та вилучено 16 (шістнадцять) поліетиленових згортків з кристалічною речовиною білого кольору, в одному з яких міститься наркотичний засіб-метадон масою 0,287 г, який ОСОБА_5 умисно, незаконно, всупереч вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав, перевіз та зберігав з метою подальшого збуту.
Після чого, на місце зупинення вказаного транспортного засобу прибула слідчо-оперативна група, яка у ході проведення огляду вказаного транспортного засобу зафіксувала у протоколі вилучення вказаних наркотичних речовин.
Відповідно до ч. 5 ст. 4 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону.
Тобто, працівниками поліції, які здійснили зупинку транспортного засобу - автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , провели протиправний обшук транспортного засобу, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, вказані наркотичні речовини, неможливо було виявити під час поверхневої перевірки транспортного засобу.
Слід також зазначити, що проведення обшуку вказаного транспортного засобу відбулось без залучення захисника особи у якій він проводився. Відповідної відмови ОСОБА_5 від участі захисника у вказаній слідчій дії не міститься у матеріалах клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Разом із тим, у матеріалах клопотання якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу відсутні будь-які судові рішення щодо проведення вказаного обшуку транспортного засобу, копії яких слідчий та/чи прокурор зобов`язані, у порядку ст. 184 КПК України, вручити стороні захисту.
Таким чином, слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що фактичні дані, які отримані під час проведення вказаного обшуку, отримані усупереч порядку встановленому КПК України, а тому є недопустимими доказом обґрунтованості пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Одночасно із тим, слід зазначити, про відсутність будь-яких фактичних даних щодо наявності у ОСОБА_5 мети збуту наркотичних речовин, згідно пред`явленої підозри та матеріалів клопотання якими вона обґрунтовується.
Як встановлено у ході розгляду клопотання під час надання заперечень щодо обґрунтованості підозри, підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що не вчиняв дій у вчиненні яких він підозрюється, підпрацьовує таксистом у м. Києві, та є знайомим ОСОБА_8 приблизно 5 місяців. Деколи підвозив ОСОБА_8 у справах у місця куди вона просила. Про її діяльність з наркотичними речовинами не знав, що саме вона перевозила з ним у той день йому відомо не було.
Одночасно у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 будь-яким чином не перешкоджав працівникам поліції щодо проведення як поверхневого огляду, так і обшуку вказаного транспортного засобу, оскільки вважав відсутність у нього будь-яких заборонених предметів, у тому числі виявлених наркотичних речовин.
Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Чеботарь проти Молдови» зазначив: п.48. Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі ст.5 §1 (с), поліція не зобов`язана мати у своєму розпорядженні докази, достатніми для пред`явлення обвинувачення, не в момент арешту, не під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були в кінцевому рахунку пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа предстала перед судом. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, які були підставою для затримання. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів або інформації, які могли б впевнити об`єктивного спостерігача, що особа можливо, вчинила злочин.
Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Також дане твердження узгоджується з позицією висловленою у пункті 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N 42310/04) від 21.04.2011 р.
Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
У судовому засіданні прокурором не було доведено підстав неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, необхідність застосування виняткового запобіжного заходу.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.
Враховуючи те, що національним кримінальним процесуальним законодавством України не визначено поняття обґрунтованості підозри, однак враховуючи положення та вимоги національного законодавства України щодо захисту і охорони прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, а також те, що у вказаному кримінальному провадженні встановлені грубі порушення слідчим вимог КПК України під час проведення слідчих і процесуальних дій, що призвело до істотного порушення прав та свобод ОСОБА_5 , гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, слідчий суддя вважає, що фактичні дані, які отримані під час проведення вказаних слідчих дій отримані усупереч порядку встановленому КПК України, тобто є недопустимими доказами обґрунтованості пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Разом із тим, враховуючи встановлені нормами Глави 18 КПК України правила, питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді або суду, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 передбачений ст. 179 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, викладених у клопотання слідчого аргументів щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню.
Керуючись ст.ст. 177, 179, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 208 372, 376 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного, наступні обов`язки: - прибувати до органів досудового слідства та суду за першою вимогою; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти органи досудового слідства та суду про зміну свого місця проживання.
Обов`язки покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 09 травня 2020 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 2.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: