Провадження №11-кп/824/1376/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
при секретарі: ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 27 грудня 2019 року, якою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 24 лютого 2020 року, з альтернативним визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420 грн., -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно ухвали суду, Святошинським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0004248 від 23.05.2018 року щодо ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27 грудня 2019 рокуОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.02.2020 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що прокурором було доведено те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 в апеляційних скаргах просять ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити, в разі залишення ухвали без змін зменшити розмір застави.
В обґрунтуванні вказують, що клопотання про продовження строків тримання під вартою було подано прокурором безпосередньо в судовому засіданні, без дотримання порядку подачі такого клопотання, встановленого КПК.
Звертають увагу, що суд в ухвалі вказав на ризик втечі, однак він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня, більш того ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою, так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 перебуває в Київському слідчому ізоляторі вже 1 рік та 7 місяців, та відсутність в неї родини і її вік ставить її в уразливе соціальне становище, ніж обґрунтовує можливість втечі.
Зазначають, що відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочину.
Вказують, що ОСОБА_7 сирота, раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалась, через окупацію Автономної Республіки Крим була змушена переїхати до м. Полтави, де отримала статус внутрішньо переміщеної особи.
Крім того, суд першої інстанції зазначив про задовільний стан здоров`я обвинуваченої та відсутність медичних застережень щодо неможливості перебування її під вартою, однак суд не витребував відповідні документи та не вчинив жодних дій, пов`язаних для з`ясування стану здоров`я ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав судове рішення, обвинувачену та її захисника, що просили задовольнити апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 судом встановлено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_7 вони не зменшились.
Також, в сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону суд врахував дані, які характеризують особу обвинуваченої, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України і обґрунтовано прийшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Щодо доводів апеляційних скарг про порушення прокурором вимог закону при направленні клопотання до суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , то вони є слушними, однак не вплинули на правильність прийнятого судом рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 401,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 27 грудня 2019 року, якою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 24 лютого 2020 року, з альтернативним визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420 грн. без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: