Справа № 738/105/20
№ провадження 1-в/738/33/2020
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про зобов`язання службових осіб Державної кримінальної виконавчої служби виконати певні дії,

В С Т А H О В И В:

В січні 2020 року до Менського районного суду звернувся ОСОБА_4 з клопотанням на дії службових осіб Державної кримінальної виконавчої служби. Клопотання мотивував тим, що він засуджений вироком Калужського районного суду Калужської області Російської Федерації від 27.12.2016, який ухвалою Індустріального районного суду Калужської області РФ від 27.12.2016 приведено у відповідність з законодавством України і засуджено ОСОБА_4 за ст. 15 ч. 3 ст. 307 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі. Початок строку покарання рахувати з 06.04.2016, зараховано в строк покарання період тримання під вартою з 06.04.2016 по 216.12.2016 включно. По ухвалі Дніпровського АС від 10.02.2020 ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 змінено. Вважати засудженим за ст. 15 ч. 3 ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років 7 місяців позбавлення волі. Згідно вказаного вироку та ухвали засудженому ОСОБА_4 було повернуто товаро матеріальні цінності, а саме: мобільні телефони марки «Alkatel», «Samsung», «iPhone», роутера з сім картами та банківські картки, які передати на зберігання у камеру схову ДУ «Менська виправна колонія № 91». Однак, згідно усної відповіді посадових осіб ДУ «Менська виправна колонія № 91» ніяких товарно-матеріальних цінностей до установи не надходило. В зв`язку з цим, засуджений ОСОБА_4 для захисту своїх прав звернувся до суду.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 подане клопотання підтримав, просив зобов`язати службових осіб Державної кримінальної виконавчої служби виконати вирок та ухвалу суду і повернути йому товарно-матеріальні цінності, про які вказано у вироку та ухвалі судів.

Прокурор Менської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні висловив думку про те, що враховуючи, що ніякі товарно-матеріальні цінності не надходили на територію України при екстрадиції засудженого ОСОБА_4 з Російської Федерації, а тому будь яких порушень в діях службових осіб ДВКС нема, подане клопотання з даного приводу є безпідставним. В зв`язку з цим, прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, сторони кримінального провадження, у тому числі й засуджений, є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та використовуючи свої права повинні самостійно обстоювати власні правові позиції, права, свободи і законні інтереси засобами, які передбачені цим Кодексом. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Питання, які вирішуються судом під час виконання вироків передбачені в статті 537 КПК України, порядок їх вирішення визначає стаття 539 КПК України.
В ході розгляду клопотання судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91». Відповідно до вироку Калужського районного суду Калужської області РФ від 27.12.2016, приведеного у відповідність із законодавством України ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 ОСОБА_4 засуджений за ст. 15 ч. 3 ст. 307 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі. Згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10.02.2020 ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 змінено в частині призначеного покарання за ст. 15 ч. 3 ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років 7 місяців позбавлення волі.

Згідно довідки про рух засудженого ОСОБА_4 , останній 07.04.2016 прибув до СІЗО м. Калуга, 02.08.2019 прибув до УВП (№4) м. Дніпро, 18.10.2019 прибув до ДУ «Менська виправна колонія № 91».

Відповідно до повідомлення начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» № 12/3/782/Бр від 02.03.2020 ОСОБА_4 31.07.2019 прибув до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» з СІЗО м. Білгорода, вибув 02.08.2019 до Дніпровської УВП (№4). Відповідно «Журналу обліку здачі цінних речей зі збірного відділення в бухгалтерію установи та обліку здачі особистих речей ув`язнених (засуджених) від ЧПНСІ в сховище», № 21-10, т. 2, засуджений ОСОБА_4 цінних речей при собі не мав. Станом на 02.03.2020 мобільних телефонів, роутера, сім-карти та банківських карток, які належать засудженому ОСОБА_4 , на адресу установи не надходило.

Згідно повідомлення в.о. начальника ДУ «Менська виправна колонія № 91» № 16/566 від 21.02.2020 будь-які цінні речі, в тім числі мобільні телефони, які належать засудженому ОСОБА_4 на зберіганні в установі не знаходяться.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи вищевикладене, судом вжито всіх необхідних заходів для перевірки інформації, вказаної в клопотанні засудженим ОСОБА_4 , проте будь яких доказів того, що на територію України при конвоюванні засудженого ОСОБА_4 надійшли товарно-матеріальні цінності повернуті засудженому ОСОБА_4 за вироком Калужського районного суду Калужської області РФ від 27.12.2016, судом не встановлено. Таким чином, твердження засудженого ОСОБА_4 викладені в клопотанні та надані в судовому засіданні, підтвердження не знайшли, будь яких порушень з боку посадових осіб Державної кримінальної виконавчої служби судом не встановлено, в зв`язку з цим суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є безпідставним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зобов`язання службових осіб Державної кримінальної виконавчої служби виконати певні дії відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1