Справа № 496/116/20
Провадження № 1-кп/496/264/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року колегія суддів Біляївського районного суду Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області обвинувальний акт та клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Біляївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали у зазначеному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 26 грудня 2019 року ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурором до суду було подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом було також поставлено на обговорення питання про можливість закриття підготовчого судового засідання та призначення справу до судового розгляду по суті
В підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, посилаючись на наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду. Прокурор не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду по суті, захисник обвинуваченого та обвинувачений не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та призначення справи до судового розгляду по суті.
Від потерпілих надійшли до суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного:
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Приймаючи рішення про можливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter проти Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок / справа Letellier проти France/.
Доцільність обрання перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /справа W. проти Switzerland, судове рішення від 26 січня 1993 року § 30/.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, суд також приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_7 його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, також той факт, шо обвинуваченому на досудовому розслідуванні ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26.12.2019 року ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_7 не працює, не одружений, не має утриманців, тому суд приходить до висновку про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, також суд враховує тяжкість інкримінованого йому злочину, останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також те, що обвинувачений зник з місця злочину з метою уникнення покарання, тому суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, суд вважає за необхідне з метою уникнення ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Так, ст. 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від суду.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Суд вважає, що заслуговують на увагу доводи прокурора, про існування ризику того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду.
На думку суду зазначений прокурором ризик передбачений ст. 177 КПК України, який існує не відпав та продовжує існувати. Інших доводів, які мають бути враховані судом, і які об`єктивно вказують на наявність обставин, для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, стороною захисту чи обвинуваченим не надано.
Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.
Будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.
Таким чином, вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту та доданих до нього документів до судового розгляду, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ ОСІ та закрити підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню та призначити справу до судового розгляду по суті.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314-316, 395 КПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України задовольнити.
Обрати обвинуваченому - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 15 березня 2020 року включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ ОСІ.
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, у відкритому судовому засіданні на 28 лютого 2020 року о 15:00 годині, в залі судових засідань Біляївського районного суду Одеської області, за участю прокурора, потерпілих, обвинуваченого та захисника обвинуваченого.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ ОСІ.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 21 січня 2020 року о 10:00 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_8

ОСОБА_3