Справа № 703/1992/17
Провадження № 1-кп/712/226/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня2020 рокуСоснівськийрайонний суд м. Черкаси у складі колегії:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоске, Смілянського району, Черкаської області, громадянинаУкраїни, українця, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, інваліда 3-ї групи, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 , 11.03.2017 близько 18:30 год., знаходячись у будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , під час сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 , що виникла на ґрунті раптових ревнощів, умисно, з метою заподіяння смерті, усвідомлюючи, що завдає ОСОБА_13 особливі страждання, облив бензином та підпалив її, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді опіків полум`ям голови, шиї, тулуба, сідниць та кінцівок 2-3 ступеню площею 80 % поверхні тіла, який ускладнився опіковим шоком, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 03-01/236 від 15.03.2017 року відносяться за ознакою небезпеки для життя до тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпіла померла о 23 год. 13.03.2017 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в кримінальному правопорушенні визнав частково, фактичні обставини по справі визнав частково, не погодився з кваліфікацією вказаного правопорушення та пояснив, що 11.03.2017 року близько 18:30 год. він знаходився разом з потерпілою у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 . Між ними почалася сварка, в результаті якої, він плеснув на ноги ОСОБА_14 бензин та декілька разів черкнув запальничкою. Оскільки на ОСОБА_14 була одежа із поліестру, вогонь швидко розповсюджився по всьому тілу. Злякавшись, він самостійно намагався руками загасити вогонь. Потім прибігла сусідка, він сказав, що б викликали швидку. Пояснив, що умислу позбавляти життя ОСОБА_13 він не мав. Бензин був ним придбаний для бензопилки. Він чекав швидку, однак недочикавшись пішов, оскільки в нього були опіки на руках і йому також була потрібна медична допомога. Яка кількість вилилась бензину на ОСОБА_14 не помята`є, найбільша кількість бензину попала на її ноги спереду. Чому були зачинені двері в будинковолодінні він не знає, стука в двері він нечув. Кран в будинку працював, оскільки він їм користувався, а зірвала його ОСОБА_14 , коли намагалася загасити вогонь. Цивільний позов визнав частково, вважаючи, що сума в частині стягнення з нього моральної шкоди є завищеною.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість доведена і повністю підтверджується показами допитаних у судовому засіданні потерпілих, свідків, також зібраними по справі доказами в їх сукупності, а саме :
- показами потерпілої ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні пояснила, що її дочка ОСОБА_13 проживала з ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 в цивільному шлюбі. Напередодні даної події бачила пляшку десь 2 л. з бензином у літній кухні даного домоволодіння. В суботу їй подзвонила сусідка ОСОБА_15 і сказала, що доньку забрали в лікарню, оскільки ОСОБА_16 облив її бензином. Коли швидка забрала доньку до лікарні вона пішла на місце події та побачила, що все було в бензині. Крім того, додала, що ОСОБА_16 дуже часто зловживав алкогольними напоями. Коли ОСОБА_10 був в стані алкогольного сп`яніння, то бив її дочку, погрожував вбивством, раніше підпалював двері в її будинку. ОСОБА_16 працював таксистом, коли змінювався зі зміни то вже приходив до дому напідпитку. Коли ОСОБА_16 не вживав спиртні напої, він був нормальною людиною, а коли випивав то ставав дуже агресивним. Сусіди казали, що в день вбивства доньки, ОСОБА_16 , був у стані алкогольного сп`яніння. На пральній машині стояла недопита пляшка коньяку. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі, та просила суд його задовольнити. Просила суд призначити обвинуваченому максимальну міру покарання;
- показами потерпілої ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні пояснила, що її мати ОСОБА_13 проживала з ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 в цивільному шлюбі. Про події їй відомо зі слів родичів. В той день та на наступний мати не вийшла на зв`язок в соцмережах, тому вона подзвонила бабусі і дізналася, що мати в реанімації. Зі слів матері знала, що ОСОБА_16 знущався з неї, в стані алкогольного сп`яніння підпалював двері, кидав запалений папір у вікна. Заявлений цивільний позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити;
- показами свідка ОСОБА_17 , яка у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_16 та ОСОБА_14 . 11.03.2017 через вікно власного будинку побачила, що у будинку АДРЕСА_2 горить людина. Коли підбігла до дверей даного будинку, то вони були закритими. Вона чула крики ОСОБА_16 і ОСОБА_14 . Потім двері відчинилися і з будинку вибігли ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . Круковський кричав, що необхідно викликати швидку. ОСОБА_18 була лише в плавках і носках, волосся було поплавлене. Вона викликала швидку, лікар спитав які у ОСОБА_13 опіки та порадив, щоб вона взяла відро води і поливала її. У ОСОБА_10 було червоне лице та руки. На її запитання він пояснив, що вона добалакалась і він її підпалив, а коли згадав про двох дітей то почав її тушити і зривати з неї одяг. Коли швидка забирала ОСОБА_13 , то в автомобіль швидкої вона сама заходила, ОСОБА_10 залишився чекати поліцію, оскільки він перебував в стані алкогольбного сп`яніння. Недочекавшись приїзду поліції ОСОБА_16 втік. Крім того додала, що в даному будинку крім ОСОБА_13 та ОСОБА_10 нікого не було. Кран з водою був зірваний, тому воду вона набирала з колодязя;
- показами свідка ОСОБА_19 , яка у судовому засіданні пояснила, що являється фельдшером ШМД та 11.03.2017 приїхала на виклик. В дворі стояла обгоріла жінка, біля неї був чоловік, на запитання, що з нею сталося, відповіла, що чоловік облив її бензином та підпалив, а потім намагався затушити. Жінку вони госпіталізували до лікарні, а чоловік з ними не поїхав. Пам`ятає, що у чоловіка були обпечені руки;
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.03.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_12 повідомила, що 11.03.2017, близько 19 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження;
- даними рапорту від 11.03.2017 про виявлення кримінального правопорушення, відповідно до якого до ЧЧ Смілянського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_20 про те, що в АДРЕСА_2 швидка допомога забрала жінку на ім`я ОСОБА_21 із тілесними ушкодженнями у вигляді опіку тіла;
- даними рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 11.03.2017 року, відповідно до якого до ЧЧ Смілянського ВП надійшло повідомлення від медсестри Смілянської міської лікарні про те, що до СМЛ із тілесними ушкодженнями доставлена ОСОБА_13 ;
- даними рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 13.03.2017 року, відповідно до якого до ЧЧ Смілянського ВП надійшло повідомлення від невідомої особи про те, що в готелі «Етуаль» знаходиться чоловік з опіками на руках, можливо причетний до підпалу, де в подальшому був виявлений ОСОБА_10 ;
- даними рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 14.03.2017, відповідно до якого до ЧЧ Смілянського ВП надійшло повідомлення від медсестри опікового відділення 1-ої міської лікарні м. Черкаси, про те, що у даному відділенні померла ОСОБА_13 ;
- даними довідки Смілянської міської лікарні від 11.03.2017 про те, що 11.03.2017 до даного закладу за медичною допомогою звернулася ОСОБА_13 та якій поставлено діагноз: «термічний опік полум`ям голови, шиї тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок до 80%»;
- даними протоколу огляду місця події від 11.03.2017 та таблицями до нього в домоволодінні ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , відповідно до якого у будинку виявлено та вилучено залишки обгорілого одягу, сліди пожежі, запальничку, нафтопродукти у каністрі, посвідчення ліквідатора на ЧАЕС на ім`я ОСОБА_10 , сліди низу взуття, сліди папілярних узорів;
- даними акту про пожежу від 11.03.2017, яким зафіксовано факт пожежі у будинку по АДРЕСА_2 о 18:30 год. Причина пожежі: підпал ОСОБА_10 ;
- даними довідки Смілянської міської лікарні № 1600 від 14.03.2017 року, виданої ОСОБА_10 , про те, що він з 13.03.2017 знаходився у даному лікувальному закладі з діагнозом: Термічний опік полум`ям обох кистей та обох передпліч, площею близько 8%;
- даними виписного епікризу № 2742 на ОСОБА_10 , виданого Першою Черкаською міською лікарнею, відповідно до якого він перебував у даному закладі з 14.03.2017 року по 07.04.2017 з діагнозом: опік полум`ям обох верхніх кінцівок;
- даними протоколу ОМП від 15.03.2017 та фото таблицями до нього, відповідно до якого оглянуто приміщення готелю «Етуаль», який розташований по вул. Перемоги, 20-А в м. Сміла, де переховувався ОСОБА_10 та виявлено медичні препарати, бинти, вату;
- даними висновку судово-медичної експертизи № 03-01/236 від 15.03.2017, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_13 є опік полум`ям голови, шиї, тулуба, сідниць та кінцівок 2-3 ступеню площею 80% поверхні тіла, який ускладнився опіковим шоком. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії полум`я та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;
- даними протоколу обшуку домоволодіння ОСОБА_13 від 01.04.2017 та фото таблицями до нього по АДРЕСА_2 , відповідно до якого на території домоволодіння у металевому контейнері виявлено пластикову пляшку ємкістю 3 л., яка близько на 1/5 заповнена рідиною жовтого кольору схожою на бензин;
- протоколом огляду предметів від 13.04.2017 та фото таблицями до нього, згідно якого предметами огляду є банка з рідиною та пластикова пляшка з-під неї;
- даними висновку судово-трасологічної експертизи №1/898 від 01.06.2017, відповідно до якого 2 сліди низу взуття, які були вилучені в ході гляду місця події від 11.03.2017 року в домоволодінні ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , могли бути залишені низом підошв взуття, яке було сфотографовано в ході даного ОМП та належить ОСОБА_10 ;
- даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи №1/892 від 26.04.2017, відповідно до якої 9 слідів пальців рук, які були вилучені в ході огляду місця події від 11.03.2017 року в домоволодінні ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , залишені ОСОБА_10 ;
- даними висновку експерта № 1/948 від 04.05.2017 та таблиця до нього на поверхнях представленій на дослідження запальничці слідів папілярних узорів, які придатні для ідентифікації не виявлено;
- даними висновку судової експертизи нафтопродуктів та паливно- мастильних матеріалів №19/11-1/43-СЕ/17 від 17.05.2017 та таблицями до нього, відповідно до якого на залишках обгорілого одягу та футболці, які були вилучені в ході огляду місця події від 11.03.2017 в домоволодінні ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту;
- даними висновку судово-медичної експертизи №05-6-01/207 від 14.06.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 малися термічні опіки обох кистей і передпліч, загальною площиною близько 5-6 відсотків від площини тіла. Дані ушкодження виникли від дії термічного чинника, могли бути спричинені за механізмом, який ОСОБА_10 повідомив в обставинах під час огляду, а саме, що 11.03.2017, близько 18:30, за місцем проживання під час сварки зі співмешканкою, облив її бензином та підпалив і отримав термічні опіки рук. За давністю можуть відповідати часу події і за ознакою короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- даними висновку судово-психіатричного експерта № 178 від 04.05.2017, згідно якого, на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час ОСОБА_10 ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляв і не виявляє. На вказаний період часу та на теперішній не позбавлений здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними. Застосування будь-яких заходів медичного характери не потребує.
Суд не бере до уваги посилання прокурора на запис зі щоденника ОСОБА_13 , відповідно до якого ОСОБА_13 скаржиться на ОСОБА_10 , що він її ображає, п`є, застосовує фізичне насильство, як на доказ винуватості обвинуваченого, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні фактичні докази, які б підтверджували належність цих записів саме ОСОБА_22 і той факт, що викладені обставини у відповідних записах стосуються саме обвинуваченого ОСОБА_10 . Крім того оригінали судом не досліджувались, у зв`язку з відмовою учасників процесу від дослідження вказаних доказів.
Під час судового слідства були досліджені перелічені вище документи, допитані потерпілі, свідки.
Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Суд критично оцінює покази ОСОБА_10 , відносно того, що він не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_13 , оскільки вони не підтверджені доказами. З показів потерпілої та матеріалів справи чітко вбачається умисел ОСОБА_10 оскільки сам характер його дій свідчить про наявність в них умислу на позбавлення життя ОСОБА_13 .. У судовому засіданні було встановлено, що після ОСОБА_23 , ОСОБА_10 після невдалої спроби підпалу ще декілька разів намагався скористатися запальничкою для підпалу ОСОБА_13 ..Обливши бензином і підпаливши ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_10 , на думку суду, усвідомлював суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачав настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої.
Суд не погоджується з думкою захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 зі ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України на ст. 121 ч.2 КК України. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК ( 2341-14 ), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характері локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить до висновку, що обраний ОСОБА_10 спосіб заподіяння шкоди ОСОБА_13 у вигляді підпалу, свідчить про те, що обвинувачений усвідомлював характер свого діяння та наслідки цього діяння. На основі відомостей про природу та характерні особливості пального (бензину), які є загальновідомими та складають базис тих знань, які відповідно до віку, роду діяльності, життєвого досвіду повинні бути відомими обвинуваченому. Для пересічної людини є очевидним, що швидко займистість - є основною ознакою бензину, використання цієї речовини призводить до травм, які, здебільшого, є несумісними з життям.
Крім цього, ОСОБА_10 здійснив облиття ОСОБА_13 по всім ділянкам тіла та повинен був і міг передбачити, що спричинить травми життєвоважливих органів, що з великою вірогідністю заподіє смерть ОСОБА_24 . Обвинувачений також після одноразової осічки запальнички не припинив своїх спроб вчинити підпал, а отже бажав вчинити дії, що призведуть до заподіяння шкоди ОСОБА_13 та спричинять їй смерть. Суд, враховуючи спосіб вчинення діяння, локалізацію ушкоджень, використане знаряддя, вважає що умисел ОСОБА_10 був спрямований на умисне заподіяння смерті ОСОБА_13 , а не на заподіяння останній умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої. Саме тому діяння обвинуваченого необхідно кваліфікувати як умисне вбивство вчинене з особливою жорстокістю за п.4 ч.2 ст.115 КК України. При цьому подальші дії обвинуваченого спроби загасити полум`я та запобігти наслідкам, слід враховувати як пом`якшуючі обставини при призначенні покарання.
Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя
Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.115 КК України умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, коли винний усвідомлював, що завдає потерпілому особливих мук і страждань. При цьому закон пов`язує таку кваліфікуючу ознаку не тільки зі способом убивства, а й з іншими обставинами, які підтверджують, що винний діяв з умислом, спрямованим на вчинення злочину з особливою жорстокістю.
З роз`яснень, викладених в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю (п. 4 ч. 2 ст. 115 КК), якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також, якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.
При цьому особливою жорстокістю слід вважати умисну дію (або бездіяльність), що супроводжує або наступає за насильницьким злочином, є необов`язковою для його вчинення і настання звичайних для злочину наслідків, що полягає в заподіянні потерпілому або його близьким додаткового, як правило, тяжкого фізичного або психічного страждання, тобто винний усвідомлює, що він вчиняє діяння, які є надмірними для досягнення злочинного наслідку та обирає спосіб вчинення злочину, який охоплює діяння зайві (надмірні) для позбавлення життя потерпілого.
Колегія суддів погоджується з тим, що позбавляючи потерпілу життя, шляхом підпалу, після облиття бензином, обвинувачений усвідомлював, що завдає їй особливих фізичних, психічних та моральних страждань
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 , суд кваліфікує, за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.
Часткове невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , суд оцінює критично та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності, оскільки вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України підтверджується показами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ; показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , що були безпосередньо допитані у судових засіданнях та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Крім того, колегія суддів вважає за можливе виключити з обвинувачення обтяжуючу ознаку, а саме вчинення злочину ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, так як в ході судового розгляду даний факт відповідною довідкою чи висновком підтверджено не було.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , згідно з ст.66 КК України є щире каяття, його поведінка, після вчинення злочину, а саме надання допомоги потерпілій, суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, які свідчили про те, що він намагався вчинити дії, які від нього залежали, а отже усвідомив свою вину та намагався запобігти тяжким наслідкам.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , згідно з ст.67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, за місцем проживання характеризується посередньо, і вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при призначенні йому покарання лише у вигляді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства.
До 24 грудня 2015 року в ч. 5 ст. 72 КК України, яка встановлювала правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому, було зазначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1ст. 72 КК України. При призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст. 72 КК України, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування. 26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII.
Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5ст. 72 КК України.
Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII.
Положення ч. 5 ст.72 КК України в зазначених вище редакціях передбачають різні правила зарахування попереднього ув`язнення: 1) під час призначення покарання у виді позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1ст. 72 КК України; 2) під час призначення виду покарання, не вказаного в ч. 1ст. 72 КК України.
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Так, відповідно до ч. 1ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).
Згідно з ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.
Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що «проміжний» закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з «наступним» («наступними») законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.
Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1ст. 72 цього Кодексу, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч. 2ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).
29 серпня 2018 року Велика Палата Верховного Суду висловила правовий висновок згідно якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIIIв силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIIIмає переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIIIє неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII(пряма діяЗакону № 2046-VIII).
Отже строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 тривав з 09.04.2017 (дата затримання) по 06.05.2020, тому строк відбування покарання рахувати з 07.05.2020, зарахувавши термін попереднього ув`язнення з 09.04.2017 по 06.05.2020 включно, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ст. 22 ЦК України, особі, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до вимог кримінально-процесуального закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постановах від 31 березня 1989 р. № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна»
Відтак суд вважає, що цивільні позови ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2 786,00 грн., ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 21166,30 грн. підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки, зазначені витрати підтверджені фактичними доказами.

Щодо заявлених вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_11 в сумі 1 000 000 грн. та ОСОБА_12 в сумі 1 000 000 грн. суд вважає, що вони підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» даної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що потерпілим з вини обвинуваченого завдано моральних страждань через непоправну втрату близької людини, доньки та матері, суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди меншою ніж вони оцінили, та встановлює на вимогах розумності та справедливості у розмірі ОСОБА_11 в сумі 500 000 грн., ОСОБА_12 500 000 грн.
Цивільний позов, заявлений прокурором Смілянської місцевої прокуратури в інтересах Черкаської міської ради в сумі 496,52 грн. за лікування потерпілої ОСОБА_13 підлягає до задоволення та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 .
Процесуальні витрати підлягають до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_10 за п.4 ч.2 ст. 115 КК України у вигляді 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 07.05.2020, зарахувавши термін попереднього ув`язнення з 09.04.2017 по 06.05.2020 включно, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 2 786,00 грн. та моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 21 166,30грн. та моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь Черкаської міської ради матеріальну шкоду в сумі 496,52 грн. за лікування потерпілої ОСОБА_13 .
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення по справі трасологічної експертизи в сумі 1 979,20 грн., дактилоскопічної експертизи в сумі 1 979,20 грн., дактилоскопічної експертизи в сумі 395,48 грн., дактилоскопічної експертизи в сумі 593,22 грн., експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів в сумі 2 968,80 грн., а всього на загальну суму 7 915,90 грн.
Речові докази:
-посуд, дві пляшки з водою, медичні препарати передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області знищити;
-сліди низу взуття, сліди папілярних узорів, обгорілий одяг, футболка, запальничка, каністра із залишками паливно-мастильних речовин, записник ОСОБА_13 передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області знищити;
-куртку, футболку, мобільний телефон «Nomi», посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області повернути йому за належністю;
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2