КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2651/2019 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0003410 від 11.04.2019 по обвинуваченню за ч.2 ст.185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.08.2002 Деснянським районним судом міста Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 09.11.2006 Дніпровським районним судом міста Києва від за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 05.02.2016 Святошинського районного судом міста Києва за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі,

- 26.02.2019 Святошинським районним судом м. Києва до 1 року позбавлення волі, звільнений від УДО з іспитовим терміном на 1 рік,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.02.2019 та остаточно до відбування ОСОБА_6 визначено покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 10.04.2019 близько 23 год. 40 хв. праворуч від входу до кафе «Макдональдс», за адресою: м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 1-А, реалізуючи злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, взяв велосипед «Veliki HT-85 Leon», вартістю 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн., після чого із викраденим чужим майном, належним ФОП ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність своєї вини та правильність кваліфікації дій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити йому за ч.2 ст. 185 КК України 1 рік 3 місяці обмеження волі.

Зазначає. що щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, зробив для себе належні висновки та повернув викрадене майно потерпілому, про що свідчить відсутність з його боку претензій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), є правильною.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримуючись наведених вимог закону, суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання, крім характеру кримінального правопорушення, ступеню його тяжкості та рівню суспільної небезпеки, врахував конкретні обставини кримінального провадження та відношення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, який позитивно характеризується за місцем реєстрації та проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неофіційно працює, його вік та стан здоров`я, який будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та одразу після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий умисний злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку та схильність до вчинення корисливих злочинів, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових злочинів, для нього буде покарання у виді позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання і на спеціальних обліках не перебуває, визнав свою вину та повністю відшкодував завдану шкоду шляхом повернення майна потерпілому, оцінені судом 1-ї інстанції в сукупності з іншими обставинами провадження, а його висновок про відсутність підстав для призначення ОСОБА_6 іншого, більш м`якого виду покарання, достатньо обґрунтований у вироку всупереч тверджень апеляційної скарги.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року без зміни, а апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4