ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/281/20 Справа № 178/98/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року, якою відмовлено у накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000059 від 29 січня 2020 року,
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, а саме, на фрагменти двох металевих дротів, 1 фрагмент металевого дроту та 1 фрагмент двожильного мідного дроту, які визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000059 від 29 січня 2020 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що суд, виносячи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання, помилково зазначив, що вилучене майно визнано речовим доказом та воно знаходиться в органах досудового розслідування, а відтак, можливість щодо приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна відсутня.

Прокурор зазначає, що вказане у клопотанні майно є об`єктами, які мають важливе значення для подальшого розслідування та можуть зберегти на собі сліди, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і, в майбутньому матимуть доказове значення для встановлення вини причетних осіб до скоєння кримінального правопорушення, а тому, для збереження вказаних предметів є необхідність у накладенні на них арешту.
Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000059 від 29 січня 2020 року.
В обґрунтування ухвали слідчий суддя вказав, що фрагменти двох металевих дротів, 1 фрагмент металевого дроту, 1 фрагмент двожильного мідного дроту, які вилучено з місця огляду події, передано до кімнати зберігання речових доказів Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області та у відповідності до постанови від 29 січня 2020 року визнано речовими доказами. Тому, враховуючи те, що речовий доказ знаходиться в органах досудового розслідування, можливість щодо приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна відсутня.

Прокурор ОСОБА_6 , будучи повідомленим належним чином, у судове засідання не з`явився та надав до суду заяву, у якій просив розглядати його апеляційну скаргу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що кримінальне правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, полягає у тому, що 26 січня 2020 року приблизно о 19.00 годині до заявника зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що невідома особа демонтувала кабель, що належать ПАТ Укртелеком в с. Дружба, Криничанського району, Дніпропетровської області.

За даним фактом 28.01.2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході огляду місця події 28 січня 2020 року, а саме, відрізку вул. Київська в с. Дружба Криничанського району довжиною 460 метрів, початок від стовпа електрозвязку №12, котрий знаходиться поблизу будинку за адресою: вул. Київська, 61, с. Дружба, Криничанського району, Дніпропетровської області, а кінець відрізка поблизу стовпа електрозвязку №1, що знаходиться поблизу магазину за адресою: вул. Київська, 73, с. Дружба, Криничанського району, Дніпропетровської області, було виявлено та вилучено фрагменти двох металевих дротів, 1 фрагмент металевого дроту та 1 фрагмент двожильного мідного дроту.

Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на зазначене майно.

В силу вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, необґрунтовано дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

Постановою слідчого СВ Криничанського ВП Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 29 січня 2020 року вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Криничанського ВП Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку майно, на яке слідчим суддею не було накладено арешт, що були вилучені 28 січня 2020 року під час проведення огляду місця події є предметами кримінального правопорушення, тобто в повній мірі відповідають вимогам ст. 98 КПК України та можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з тим, що вищезазначене майно має доказове значення для даного кримінального провадження, для його збереження, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги прокурора задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення в повному обсязі клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року, якою відмовлено у накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000059 від 29 січня 2020 року, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000059 від 29 січня 2020 року задовольнити.
Накласти арешт на фрагменти двох металевих дротів, 1 фрагмент металевого дроту, 1 фрагмент двожильного мідного дроту, які визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000059 від 29 січня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

_______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9