Справа № 333/795/2020
Провадження № 1-кс/333/243/2020
УХВАЛА

21 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 , слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000624, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.02.2020 року та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000624, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.02.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Попівка, Красноградського району, Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.12.2017 року Куп`янським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився з Темнівської ВК № 100 07.09.2018 року за відбуттям строку покарання.

Своє клопотання слідчий обґрунтував таким.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.02.2020 року, приблизно о 19 год. 41 хв. ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись на задньому сидінні службового автомобіля марки «Toyota Prius» в кузові білого кольору, з розпізнавальними написами «ПОЛІЦІЯ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля якого знаходився заступник командира роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 , при цьому останній знаходився у форменому одязі працівника поліції та виконував покладені на нього службові обов`язки, здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, виявлення причин та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиненню таких правопорушень та вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, охорони громадського порядку, шляхом патрулювання території оперативного обслуговування м. Запоріжжя, відповідно до покладених на них завдань передбачених положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року.
Далі, в ході висловлювання грубою нецензурною лайкою в сторону працівників поліції, ОСОБА_5 на законні вимоги працівника поліції не реагував та наніс один удар головою в область правої скроневої кістки потерпілому ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесне ушкодження та фізичного болю. Далі для забезпечення особистої безпеки та виконання службових обов`язків, покладених на них законом, ОСОБА_7 та іншими патрульними поліцейськими, які прибули на допомогу відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року були застосовані поліцейські заходи примусу, а саме: кайданки та доставлено до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області.

Дії ОСОБА_5 слідчий кваліфікував за ч.2 ст.345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Під час проведення досудового розслідування слідчий дійшов до висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_5 у слідчі органи та до суду, можливості виконання підозрюваним процесуальних рішень, необхідно застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з наступних підстав:
- ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України, який згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років;
- зібрані слідством докази по справі, достатньо вказують на винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину проти авторитету органів державної влади;
- знаходячись на свободі ОСОБА_5 буде мати можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні;
- з урахуванням отриманих характеристик на ОСОБА_5 : відсутність офіційного місця роботи, постійного прибутку, нестійкі соціальні зв`язки (не одружений, дітей на має), схильність останнього до вчинення злочинів, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 може продовжити свою злочину діяльність.

У зв`язку із зазначеними вище обставинами, слідчий дійшов висновку, що у даному випадку у наявності маються ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інший злочин, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні, слідчий підтримав клопотання та послалася на обставини, які у ньому були викладені. Додатково пояснив, що потерпілий 20.02.2020 року пройшов медичне обстеження під час проведення судово-медичної експертизи, але на цей час висновок експертизи ще не виготовлений.

Прокурор у судовому засіданні просив клопотання слідчого задовольнити та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують. Також вказав, що фактично ОСОБА_5 має можливість переховуватися від слідства та суду, так як останній не проживає за місцем своєї реєстрації, а проживає у м. Запоріжжі та м. Харковів орендованих кімнатах.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що до нього можливо застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у т.ч. домашній арешт.
При цьому пояснив, що з 16.02.2020 року він постійно мешкає у м. Запоріжжі зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_8 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з ними ще мешкає неповнолітня донька ОСОБА_8 . Договір оренди у гуртожитку розрахований лише на місяць, але вони планували його продовжити. На місцем реєстрації у Харківській області він не живе, так як будинок його згорів.
Також, до 16.02.2020 року він неофіційно працював вантажником на оптовому ринку у м. Харкові, тому інколи приїзжав до ОСОБА_8 додому. Так як на цей час ринок не працює, тому він тимчасово мешкав у Запоріжжі. У м. Харкові під час роботи він знімав кімнату за адресою: АДРЕСА_4 . Планує продовжити працювати на вказаному ринку. Щоденно за свою роботу він отримував не менше 500 грн., вихідні брав, коли йому було необхідно.
19.02.2020 року він разом із ОСОБА_8 повинні були їхати до м. Харкова, але запізнилися на потяг, через що у них і виникла сварка. У той день він знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Не заперечує, що бив посуд у квартирі та гучно лаявся на свою дружину. Сусіди викликали працівників поліції, які приїхали тоді, коли він вже перебував на полу, затриманий сусідами.
Після цього, на нього наділи кайданки та виштовхали спочатку з кімнати, а потім і з приміщення гуртожитку. Працівники поліції з ним поводилися дуже грубо, виштовхували, порвали йому куртку та спричинили тілесні ушкодження на обличчі та на зап`ястях рук, де були кайданки. Під час його затримання працівники поліції розпили газ з балончику, тому він не виключає, що коли махав головою, міг випадково зачепити голову працівника поліції.
Заперечує, що умисно головою наніс удар працівнику поліції у службовому автомобілі, так як у службовому автомобілі «Тойота Пріус» сиділо п`ять працівників поліції, а він лежав на полу машини під ногами поліцейських.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що слідчим та прокурором у судовому засіданні не доведені будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вважає, що ОСОБА_5 має міцні сімейні зв`язки, які дозволяють застосувати домашній арешт за адресою у м. Запоріжжі.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні в їх сукупності, суд дійшов до такого.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У судовому засіданні встановлено, що 19.02.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину за ч.2 ст. 345 КК України (кримінальне провадження №0000624 від 19.02.2020 року) та групою слідчих Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області було розпочато досудове розслідування.
20.02.2020 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором прокуратури Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 . До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Захисник та ОСОБА_5 копію клопотання та додатків до нього отримали 21.02.2020 року о 12 год. 30 хв. Таким чином, враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді о 16-30 год. 21.02.2020 року, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 19.02.2020 року, ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України о 22 год. 00 хв. 19.02.2020 року. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 без ухвали слідчого судді фактично було затримано 19 лютого 2020 року о 19 год. 00 хв., так як саме з цього часу ОСОБА_5 був змушений залишатися поряд із працівниками поліції до моменту його затримання у порядку ст.208 КПК України. Тому, саме о 19 год. 00 хв. є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні вимог ст. 209 КПК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, на думку слідчого судді, підтверджується:
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що він є працівником УПП в Запорізькій області. 19.02.2020 року він разом з іншими працівниками поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 перебували на чергуванні. Приблизно о 18 год. 30 хв. вони по радіостанції отримали виклик про бійку у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 . Прибувши до кімнати №24 вказаного будинку, вони виявили ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_8 скаржилася на ОСОБА_5 , що останній її побив та вона на той час мала відповідні тілесні ушкодження на нозі та обличчі. Обстановка у кімнаті була порушена: розбитий посуд та меблі.
ОСОБА_5 поводив себе дуже агресивно, хапав за формений одяг працівників поліції, намагався нанести удари ногами та руками, погрожував фізичною розправою оточуючим, виражався нецензурною лайкою, голосно кричав і не реагував на зауваження та вимоги з боку поліцейських. За таких обставин, до ОСОБА_5 були застосовані кайданки.
Після цього, ОСОБА_5 вивели з приміщення гуртожитку, але останній не припинив агресивної поведінки: гучно кричав та висловлювався нецензурною лайкою, впирався ногами на намагався вдарити ногою по автомобілю. ОСОБА_5 посадили на заднє сидіння у службовий автомобіль, де останній продовжував свою агресивну поведінку та бив ногами по заднім лівим дверям. Він сів поряд з підозрюваним. Проїжджаючи біля будинку №122 по вул. Космічній у м. Запоріжжі ОСОБА_5 наніс йому один удар головою в область правої скроневої кістки, тим самим спричинив тілесні ушкодження та фізичний біль. У подальшому, підозрюваний був доставлений до Комунарського ВП;
- аналогічними показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 які зазначили, що перебували у той момент у службовому автомобілі і безпосередньо бачили як ОСОБА_5 наніс один удар головою ОСОБА_7 ;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 19.02.2020 року він на своєму службовому автомобілі відвозив ОСОБА_8 до відділені поліції. В іншому автомобілі працівники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 доставили до Комунарського ВП ОСОБА_5 . У відділенні поліції він побачив на обличчі у ОСОБА_7 тілесне ушкодження, якого не було до того моменту коли останній сідав разом із підозрюваним в автомобіль. На його питання ОСОБА_7 повідомив, що тілесне ушкодження наніс ОСОБА_5 ;
- показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які пояснили, що 19.02.2020 року, приблизно о 19-30 год. перебували біля чергової частини Комунарського ВП, коли до приміщення відділення поліції доставили чоловіка у кайданках, який поводив себе агресивно, викрикував у бік працівників поліції образи, при цьому зазначив, що правильно зробив, що вдарив поліцейського;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що з 01.02.2020 року вона проживає разом із ОСОБА_5 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . 19.02.2020 року вона разом із ОСОБА_5 вживала алкогольні напої і через ревнощі у них виникла сварка. Сусіди викликали поліцію, а коли приїхали поліцейські, ОСОБА_5 поводив себе дуже агресивно, тому відносно останнього були застосовані кайданки та газовий балончик. У подальшому зі слів поліцейських їй стало відомо, що підозрюваний вдарив в обличчя працівника поліції.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Слідчий в обґрунтування свого клопотання під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав слідчого суддю у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити злочин, зазначений у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк до 5 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні середньої тяжкості злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість злочину, у якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 судом враховується, що останній раніше судимий, звільнився з місць позбавлення волі тільки 07.09.2018 року; фактично не має постійного місця мешкання, так як проживає або у Харкові в орендованій ним кімнаті або у гуртожитку у м. Запоріжжі; зареєстрований в Харківській області, але будинок за місцем реєстрації згорів; працює, але неофіційно, тобто не має постійних щомісячних доходів, відповідно у нього було відсутнє постійне джерело доходу, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик, на думку слідчого судді є досить вагомим у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний вказаний запобіжний захід.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, вважаю за можливе визначити альтернативний запобіжний захід, а саме заставу, виходячи із вимог ч.2 ст.182 КПК України.

З урахуванням майнового стану обвинуваченого (щоденний заробіток до затримання у ОСОБА_5 був не менше 500 грн. щодня), визначається можливість застосувати заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
З урахуванням вимог п.16 ч.1 ст.3 КПК України та ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 21 020 грн.
У разі внесення вказаної застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Згідно ч.6 ст.206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із заявою про застосування до нього насильства під час затримання з боку працівників поліції, вказана заява направляється до ДБР у м. Мелітополі.
Враховуючи наявність на обличчі на зап`ястях підозрюваного ОСОБА_5 тілесних ушкоджень вважаю за необхідне зобов`язати слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , у провадженні якого знаходиться це кримінальне провадження, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_15 .

Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000624, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.02.2020 року відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 17.04.2020 року (включно).

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання з 19-00 год. 19.02.2020 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 21 020 (двадцять одну тисячу двадцять) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_15 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
3) прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

Зобов`язати слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_15 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, а також надіслати начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали складено 21.02.2020 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1