У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" квітня 2020 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0003868 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Токовське Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
01.06.2010 року вироком Новоушинського районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 11.04.2017 року звільнений умовно достроково, невідбута частина покарання 8 місяців 1 день,
за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження №0003868 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Ухвалою суду від 12.03.2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 11.05.2020 року.
В даному судовому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України суд поставив на обговорення учасників судового провадження питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судове провадження не було завершено до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити тримання обвинуваченого під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Крім того, на думку прокурора, обставини, які слугували підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та у судовому засіданні, в даний час продовжують існувати, а саме обвинувачений може перешкоджати розгляду кримінального провадження, впливати на свідків. Просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Представник потерпілої підтримав думку прокурора щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись відсутність підстав та ризиків, тісні соціальні зв`язки обвинуваченого, просили суд обрати обвинуваченому інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання від семи до десяти років позбавлення волі, законних джерел доходу не має.
Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд, крім іншого, враховує тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, ризик повторення чи продовження ним протиправної поведінки.
Так, ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена у встановленим законом порядку, обвинувачуються у скоєнні злочину проти життя та здоров`я особи, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання від семи до десяти років позбавлення волі, офіційно ніде не працює, законних джерел доходу, місця реєстрації у м.Києві, тобто міцних соціальних зв`язків, немає.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , на думку суду, дають підстави для висновку, що існують з боку обвинуваченого ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Із урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Зокрема, як підкреслює Європейський суд з прав людини, в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховані судом при вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.
Таким чином, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, та відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу не визначати розмір застави.
Керуючись ст.ст.9, 177-178, 181, 183, 331, 372 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 23 червня 2020 року включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання керівнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м.Києва.
Суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1