Номер провадження: 11-сс/813/412/20
Номер справи місцевого суду: 504/685/17 1-кс/504/202/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.03.2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000340 від 01.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-
встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000340 від 01.03.2017 року та накладено арешт на транспортний засіб «Мерседес-Бенц 230» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 із забороною на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що у кримінальному провадженні вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України та з метою досягнення дієвості кримінального провадження і забезпечення можливого цивільного позову є необхідність у арешті майна.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту. Вказує, що придбала у 2007 році автомобіль «Мерседес-Бенц 230» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , після чого власник автомобіля ОСОБА_10 надав нотаріально посвідчену довіреність на експлуатацію та розпорядження вищезазначеним автомобілем.
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що про постановлення ухвали вона дізналася випадково, після чого відразу звернулась до Комінтернівського районного суду для отримання копії, в судове засідання не викликалась, копія ухвали їй судом не направлялась.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи власника майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Частиною третьою зазначеної норми кримінального процесуального закону передбачено, що, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів провадження вбачається, що власник майна ОСОБА_8 чи її представники, не були присутніми в судовому засіданні 03.03.2017 року під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна.
В матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про те, коли саме власник майна чи його представники, отримали копію ухвали та чи отримували вони її взагалі.
За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав ставити під сумнів доводи власника майна ОСОБА_8 про те, що про оскаржувану ухвалу слідчого судді їй стало відомо лише 04.03.2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 подала 10 березня 2020 року.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 03.03.2017 року про арешт майна пропущений не був.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно матеріалів судового провадження, майно, на яке ухвалою слідчого судді накладений арешт, перебуває у власності ОСОБА_8 , яка придбала вищезазначений транспортний засіб у 2007 року у громадянина ОСОБА_10 , після чого, ОСОБА_10 надав ОСОБА_8 генеральну довіреність на право експлуатації та розпорядження транспортним засобом, на підставі якої ОСОБА_8 отримала в Южненському МРЕВ ДАІ УМВС України в Одеській області тимчасовий реєстраційний талон на автомобіль «Мерседес-Бенц 230» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК України, ОСОБА_8 є особою, яка може звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді районного суду, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Слідчим відділом Лиманського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000340 від 01.03.2017 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

01.03.2017 року слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів та можливого цивільного позову у кримінальному провадженні.

Апеляційним судом встановлено, що клопотання та обставини, на які посилається слідчий, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно фактично відповідає вимогам ст.171 КПК України та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, пославшись на вимоги ст.170 КПК України, задовольнив клопотання, наклавши арешт на майно, як на таке, що забезпечить збереження речових доказів, а також заборонив відчужувати, розпоряджатись і користуватись цим майном з метою недопущення його можливості пошкодження і знищення.

Апеляційний суд, з огляду на те, що автомобіль марки засіб «Мерседес-Бенц 230» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , відповідно до матеріалів кримінального провадження, може бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, оскільки на теперішній час орган досудового розслідування не виконав всіх необхідних слідчих дій, направлених на перевірку підтвердження чи спростування висновку експертного дослідження №16/5147Д1 від 28.02.2017 року, щодо наявності складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, погоджується з висновками слідчого судді і, вважає, що автомобіль слід арештувати з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, апеляційним судом не встановлено та апелянтом не доведено.

На думку апеляційного суду, для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування на даній стадії досудового слідства з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої його втрати, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на автомобіль марки засіб «Мерседес-Бенц 230» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 , до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що цілком відповідає вимогам ст. 2 КПК України.

Разом з цим, як встановлено в ході розгляду апеляційної скарги, необхідні слідчі дії щодо зазначеного автомобіля слідчим було проведено, у зв`язку з чим апеляційний суд виходить із необхідності накладення арешту на зазначений автомобіль із забороною його розпорядження та користування, однак за вказаних обставин відсутня необхідність перебування автомобіля на штрафмайданчику, у зв`язку з чим вважає можливим передати автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_8 із зобов`язанням її надати цей автомобіль слідчому для проведення необхідних слідчих дій.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд, за результатами розгляду клопотання слідчого, вважає за необхідне скасувати оскаржувану увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого частково, шляхом постановлення нової ухвали про накладення арешту автомобіль марки засіб «Мерседес-Бенц 230» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 із передачею автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.03.2017 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000340 від 01.03.2017 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль «Мерседес-Бенц 230» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 .
Автомобіль автомобіль «Мерседес-Бенц 230» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, з номером кузова НОМЕР_2 передати на відповідальне зберігання ОСОБА_8 та зобов`язати її надавати автомобіль слідчому для виконання слідчих дій.
Виконання ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні.
Контроль за виконанням ухвали на прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4