Справа № 675/648/20
Провадження № 1-кп/675/86/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000077 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Косів, Івано-Франківської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, на утримані одна малолітня дитина, середньою-спеціальною освітою, працюючого по договору цивільно-правового характеру, раніше судимого:

- 02 листопада 2005 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 289, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 31 травня 2007 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців 9 днів позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 11 лютого 2008 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України до 10 років 3 місяців 9 днів позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.05.2008 вирок суду першої інстанції змінено, а саме перекваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі;

- 25 лютого 2009 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 31 січня 2019 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.185 КК України до 2 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
20 лютого 2020 року близько 17 год., ОСОБА_4 , проходячи неподалік приміщення Двірецької ЗОШ, що знаходиться по вул. Нагірній, 2, с. Двірець Ізяславського району, достовірно знаючи, що школа не працює, вирішив проникнути в середину приміщення, з метою вчинення крадіжки. Так, ОСОБА_4 через незамкнені двері потрапив у середину школи, де в одному із класів, що знаходиться на другому поверсі, помітив шафу для одягу, яка була в розібраному стані та яку він виріши викрасти для власного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, з метою вчинення крадіжки чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, таємно, повторно, переніс всі необхідні елементи шафи до місця свого проживання, де зібрав та почав використовувати за призначенням, здійснивши тим самим крадіжку зазначеної шафи для одягу, інвентарний номер 101630154, вартість якої, з урахуванням зносу, становить 425 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив для Двірецькій сільській раді Ізяславського району Хмельницької області матеріальну шкоду на загальну суму 425грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаюється. Не заперечив того, що він 20.02.2020 з Двірецької ЗОШ викрав шафу для одягу, яка оцінена у 425 грн., у скоєному щиро кається. Також, вказав, що на даний час шафа повернута до Двірецької сільської ради Ізяславського району, тому просить суд суворо його не карати.
Від представника потерпілого Двірецької сільської ради Ізяславського району надійшло клопотання про розгляд кримінального провадження без її участі, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, які виразились в умисному, протиправному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно із проникненням у приміщення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує сукупність обставин, при яких скоєно злочин, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире розкаяння, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання є рецидив злочинів.
Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він раніше судимий за злочини проти власності, за місцем проживання дані, що можуть його негативно характеризувати відсутні. Проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , а також з трьома її малолітніми дітьми. Мають спільну малолітню дитину, та ОСОБА_5 на сьогоднішній день перебуває у стані вагітності. Згідно довідки Ізяславської ЦРЛ на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Як вбачається із досудової доповіді Ізяславського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації», результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як дуже високий.

На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відтак, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого злочину, як такого, що розкаявся, бажає стати на шлях виправлення, його особу, добровільне відшкодування шкоди, частково приймаючи до відома досудову доповідь з соціально - психологічною характеристикою обвинуваченого, яка має для суду виключно рекомендаційний характер, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми закону, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та покладання обов`язків, в тому числі не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, передбачених ст. 76 КК України, що буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише покарання ОСОБА_4 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, на момент ухвалення вироку підстав та ризиків для обрання запобіжного заходу немає.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок №12.1-0165:20 від 16.03.2020) в сумі 314,02 грн. слід віднести на рахунок держави, оскільки даний висновок експерта, як доказ, не підтверджує вину ОСОБА_4 у вчиненні ним вказаного злочину, тому судом відповідно в основу вироку як доказ він не закладений.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ізґславського районного суду Хмельницької області від 04 березня 2020 року, якою накладено арешт на шафу для одягу з інвентарним номером 101630154, власником якої являється Двірецька сільська рада Ізяславського району Хмельницької області.
Речові докази: шафу для одягу, залишити у власності Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1