Справа № 202/2747/20
Провадження № 1-кс/202/4187/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

15 червня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000110 від 20.01.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на всі кошти, які обліковуються (знаходяться) на розрахункових рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , які відкрито в АТ КБ «ПриватБанк» (), місцезнаходження юридичної особи: м. Днiпро, вул. Набережна Перемоги, 30) та належать юридичній особі ТОВ «ДПК «Вторинні ресурси» (); зупинити видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на розрахункові рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 в банківській установі АТ КБ «ПриватБанк» () за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів; у випадку відкриття ТОВ «ДПК «Вторинні ресурси» () у АТ КБ «ПриватБанк» () нових рахунків після накладення арешту, зобов`язати уповноважену особу АТ КБ «ПриватБанк» () негайно повідомити про це старшого слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 та зупинити видаткові операції за ними до накладення арешту у встановленому законом порядку; зобов`язати службових осіб АТ КБ «ПриватБанк» () надати слідчому СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 довідку про залишок коштів на розрахункових рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 при накладенні арешту. З метою забезпечення арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розглянути дане клопотання без повідомлення представників АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ДПК «Вторинні ресурси».

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 20.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом самовільного захоплення посадовими особами ТОВ «Дніпровська промислова компанія «Вторинні ресурси» земельної ділянки площею 16 га за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 4Д, а також привласнення та розтрати чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, вчинене за попередньою змовою групою.

В рамках даного кримінального провадження 29.05.2020 року директору ТОВ «Дніпровська промислова компанія «Вторинні ресурси» ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, а саме самовільного захоплення земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику щодо земель в охоронній зоні.

Під час проведення тимчасового доступу до інформації встановлено, що на розрахункові рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що належать ТОВ «ДПК «Вторинні ресурси» (), надходили кошти від ТОВ «Територія-Д», ТОВ «Діола-Транс», ПрАТ «Дніпрометиз», ТОВ «Дніпроклінер», ТОВ «Весна ЛТД» за надання послуг з утилізацї відходів, захоронення відходів.

Слідчий вважає, що зазначені грошові кошти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки безпосередньо вказують на використання самовільно зайнятої земельної ділянки, можуть підлягати спеціальній конфіскації в рахунок погашення завданого територіальній громаді м. Дніпра матеріального збитку.

Враховуючи наведене, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані кошти.

В судове засідання слідчий не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без виклику власника майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 20.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 191 КК України.

В даному кримінальному провадженні 29 травня 2020 року було повідомлено про підозру ОСОБА_5 , директору ТОВ «ДПК «Вторинні ресурси», за ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Зокрема, як зазначено в повідомленні про підозру умисні дії ОСОБА_5 виразилися у самовільному зайнятті земельної ділянки в охоронній зоні, що завдали значної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України

забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .

Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках, які належать ТОВ «Дніпровська промислова компанія «Вторинні ресурси», та зупинення видаткових операцій слідчий посилається на те, що грошові кошти на рахунках ТОВ «Дніпровська промислова компанія «Вторинні ресурси» містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки безпосередньо вказують на використання самовільно зайнятої земельної ділянки, можуть підлягати спеціальній конфіскації в рахунок погашення завданого територіальній громаді м. Дніпра матеріального збитку.

Між тим, слідчий суддя вважає, що необхідність накладенні арешту на кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Дніпровська промислова компанія «Вторинні ресурси» не доведена.

Слідчим не надано належних доказів, що призначення банківських рахунків, на кошти на яких він просить накласти арешт, не доведено, що такі кошти мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000110 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 191 КК України, чи підлягають спеціальній конфіскації відповідно до положень ст. ст. 96-1 та 96-2 КК України.

Слідчий суддя враховує, зо у кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному зайнятті земельної ділянки.

На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права юридичної особи ТОВ «ДПК «Вторинні ресурси» як накладення арешту на кошти, що знаходяться на її рахунках. Арешт коштів ТОВ «ДПК «Вторинні ресурси» не відповідає завданням кримінального провадження, засадам розумності та співмірності обмеження права власності, може перешкодити законній господарській діяльності товариства.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, в тому числі зупинені видаткових операцій та зобов`язання видати довідку про залишок коштів на рахунках на час накладення арешту, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 169, 170, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000110 від 20.01.2020 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1