УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2020 Справа №607/4091/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000022 від 16 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 16 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні звернувся до суду із клопотанням, у якому просить продовжити строк тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та строк дії обов`язків обвинуваченого, а саме: прибувати за кожним викликом прокурора або суду; не залишати місце проживання, а саме АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду, строком на 60 діб.

Як вбачається із клопотання, на розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за №0000022 від 16 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.

Так, 16 січня 2020 року, близько 21 години 30 хв., у ОСОБА_5 , який знаходився у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_7 , на ґрунті неприязних стосунків зі своїм сином раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, свідомо передбачаючи наслідки таких його дій, та бажаючи їх настання ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, близько 21 год. 30 хв., 16 січня 2020 року, знаходячись у житловому будинку АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи цілеспрямовано та рішуче, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 численні удари руками та ногами, а також невстановленим в ході досудового розслідування предметом, по різних частинах тіла, в тому числі у ділянку голови, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами у речовину, над і під оболонки головного мозку, від яких настала смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_2 , не одружений, раніше не судимий.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 - ч.1 ст. 119 КК України.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, перелік яких наведено у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, що додано до обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час, продовжують мати місце ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що є підставою застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні середньої тяжкості злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, а тому є всі підстави вважати, що він, знаючи про можливість позбавлення волі на вказаний строк, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а так як свідки пригоди та потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь обвинуваченого.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам переховуватися від у. вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків необхідно стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 вжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, тому просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечили.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала доводи обвинуваченого та його захисника.

Дослідивши клопотання, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілу, суд приходить до наступного висновку.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 разом із мати - ОСОБА_8 , 1951 р.н., одружений, раніше не судимий.

Згідно довідки-характеристики від 02.03.2020 року №35, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, за час проживання на території сільської ради скарг стосовно його поведінки від жителів села не поступало. ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю, яка потребує постійного догляду в зв`язку з похилим віком та з проблемами із здоров`ям (високий артеріальний тиск), а в даний час після трагічних подій, знаходиться в депресивному стані. ОСОБА_5 залишився єдиним доглядальником, що проживає біля матері, постійно піклується про забезпечення медикаментами для покращення стану її здоров`я , доставки необхідних продуктів харчування, а також утримання житлового будинку , допомагає їй у веденні домашнього господарства . На зауваження старости села гр. ОСОБА_5 реагує правильно і добросовісно відноситься до дорученої ділянки роботи.

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого, сімейного стану, соціальних зв`язків обвинуваченого, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищевказані обставини дають слідчому судді підстави вважати, що застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж у вигляді домашнього арешту, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .

За таких обставин, клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом та строку обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -задовольнити.

Продовжити строк тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - у період з 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин.

Продовжити строк дії обов`язків обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: прибувати за кожним викликом прокурора або суду; утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , його захиснику, прокурору.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу передати на виконання до ГУНП в Тернопільській області.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 12 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1