Справа № 467/1347/19
Провадження № 1-кп/467/67/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника органу пробації ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000406 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21 вересня 2011 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 09 листопада 2011 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 12 січня 2012 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 6 серпня 2012 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці, звільнився 20 серпня 2014 року умовно-достроково на підставі ухвали Прилуцького міського суду Чернігівської області від 12 серпня 2014 року на 2 роки 6 місяців 2 дня;
- 23 жовтня 2018 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт;
- 06 серпня 2019 вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.389 КК України із застосуванням ст.71, ч.1 ст.72 КК України до 1 місяця 5 днів арешту, звільнився по відбуттю строку покарання 04 листопада 2019 року;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2019 року близько 23 години ОСОБА_4 перебував на території власного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього виник умисел на таємне викрадення майна з домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, через город незаконно проник на територію домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де за допомогою металевого лому шляхом віджиму скоби навісного замка вхідних дверей незаконно проник до житлового будинку домоволодіння, звідки таємно викрав дві металеві плити вартістю 400 грн. кожна, два електроконвектори марки "Термія" вартістю 553 грн. кожний, телевізор марки "ORION" вартістю 550 грн., після чого за допомогою металевого лому шляхом віджиму скоби навісного замка вхідних дверей незаконно проник до будівлі літньої кухні домоволодіння, звідки таємно викрав сівалку зернову стернову моделі СЗС-9 вартістю 440 грн.

Після чого ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальні збитки в розмірі 2896 грн.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Допитаний у суді обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, показав, що вночі 08 листопада 2019 року він перебував у себе вдома та вирішив проникнути до двору сусіда ОСОБА_6 з метою викрасти металеві предмети. Для цього через територію городу він зайшов до двору, підійшов до будинку, де за допомогою принесеного з собою металевого лому зірвав навісний замок, на який замикалися двері та проник усередину будинку, звідки викрав дві металеві плити, два обігрівачі та старий телевізор, які виніс на город. Потім він повернувся до літньої кухні, двері якої теж були замкнені на навісний замок, який також зірвав за допомогою металевого лому та проник всередину. Звідти він викрав сівалку і металеве ліжко. Викрадені предмети він переніс до себе в сарай та зберігав їх там до наступного дня, коли до нього додому прийшли працівники поліції разом з потерпілим і тоді він видав їм викрадене майно.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та прохав призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, власником якого є ОСОБА_6 , складеного ФОП ОСОБА_7 11 листопада 2019 року, дійсна ринкова вартість викраденого у потерпілого майна склала 2896 грн.

Доводи обвинуваченого про вчинення ним крадіжки у зв`язку з наявністю необхідності коштів для лікування дитини не заслуговують уваги, оскільки незалежно від причин її скоєння такі дії є кримінально караними.

Враховуючи викладені обставини, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

При цьому суд вважає за необхідне не визнавати пом`якшуючою покарання таку обставину як активне сприяння розкриттю злочину, вказану в обвинувальному акті, зміст якої розкрито в абзаці п`ятому пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», відповідно до якого активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Отже, зміст активного сприяння розкриттю злочину полягає в тому, що особа надає органам досудового розслідування інформацію щодо вчиненого злочину, яка не була їм відома, або ж надає нові докази, чим сприяє швидкому та повному розслідуванню.
Кримінальний закон передбачає, що сприяння розкриттю злочину має бути активним, однак поняття активності не розкриває, то в кожному конкретному випадку суд оцінює цю ознаку в залежності від обставин справи.
Будь-яких доказів саме активного сприяння розкриттю злочину суду надано не було, видача обвинуваченим викраденого майна після того як про злочин стало відомо працівникам поліції не може бути підставою для визнання наявності активного сприяння розкриттю злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин через чотири дні після звільнення з місць позбавлення волі, не одружений, проживає однією сім`єю з ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу та двома її малолітніми дітьми, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, завдану шкоду відшкодував, раніше судимий та беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що обвинувачений протягом 2019 року 10 разів притягувався до адміністративної відповідальності, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк становить високу небезпеку для суспільства, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування спеціальних виховних заходів, які необхідні для його виправлення та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у виді позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час розгляду справи не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з моменту його затримання у ході виконання вироку суду.

Речові докази по справі: дві металеві плити розмірами 400 х 750 мм, два електроконвектори марки "Термія" модель ЄВНА -2,0/230, телевізор марки "ORION"модель Т2167МJ, сівалку зернову стернову моделі СЗС-9, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому як законному власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1