Провадження № 1-кс/760/5296/19
Справа № 760/9464/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі детектива ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 (свідоцтво № 5418/10 від 08.10.2015р. про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер та договір про надання правової допомоги), підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду клопотання старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що Національним антикорупційним бюро України, в ході досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що в листопаді - грудні 2017р., разом з ОСОБА_7 , достовірно знаючи про наявність на балансі ДП майнових прав на 67 об`єктів нерухомості, узгодили між собою злочинний план як, використовуючи свій вплив на генерального директора ДП ОСОБА_8 , директора ТОВ «Лодокс» () ОСОБА_9 , а також інших, невстановлених у ході досудового розслідування осіб, отримати за заниженою ціною ці майнові права, перереєструвавши їх на підставі підроблених документів на підконтрольний їм ТОВ «Лодокс», у подальшому на удаваних добросовісних набувачів, та в кінцевому підсумку продати реальним покупцям за ринковою вартістю.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що після одержання майнових прав на об`єкти нерухомого майна внаслідок вчинення вказаного суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, ОСОБА_5 організувала вчинення з ними правочинів, а також керувала діями, спрямованими на приховання та маскування незаконного походження майнових прав та володіння ними, джерела їх походження, а також організувала використання таких майнових прав.

Також, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що підробила (внесла завідомо неправдиві відомості) договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1?13 від 12.06.2017р., який нібито укладений між ДП в особі тодішнього генерального директора ОСОБА_10 та ТОВ «Лодокс» в особі директора ОСОБА_9 , та у подальшому цей договір використано як підставу для передачі майнових прав від ДП до ТОВ «Лодокс» згідно з Актом приймання-передачі № 1 від 19.12.2017, та для державної реєстрації майнових прав за ТОВ «Лодокс» за вищевикладених обставин.

22.06.2018р. на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого вилучено, серед іншого, грошові кошти в сумі: 27000 доларів США, 1900 євро та 70000 гривень.

20.07.2018р. грошові кошти, вилучені в ході обшуку 22.06.2018р., визнані речовими доказами.

25.07.2018р. слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_11 (мати ОСОБА_5 ) щодо повернення «тимчасово вилученого майна» - вказаних вище грошових коштів, з огляду на відсутність у останніх статусу тимчасово вилученого майна.

06.02.2019р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 1 та ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України.

В клопотанні поставлено питання про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: грошові кошти в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) доларів США, 1900 (одну тисячу дев`ятсот) євро та 70000 (сімдесят тисяч) грн., з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

В судовому засіданні детектив підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Адвоката ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про арешт майна, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що вилучені під час обшуку грошові кошти належать саме ОСОБА_5 та були одержанні внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна (не містять будь-яких ідентифікуючих ознак, немає підтверджень щодо передання та отримання грошових коштів), тому на думку, сторони захисту відсутні підстави для задоволення даного клопотання про арешт майна. Крім того, адвокат зазначив, що вилучені грошові кошти повністю належать матері ОСОБА_5 ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2017р.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частинами 2 пунктом 3 та частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 1 та ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України, та у випадку доведеності її вини, санкція ч. 3 ст. 209 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Детектив у клопотанні навів перелік майна, на яке просить накласти арешт.

Так, з матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що за версією органа досудового розслідування, вилучені під час обшуку грошові кошти, одержувались та використовувались в ході вчинення ОСОБА_5 злочинної діяльності, пов`язаною із заволодінням майном ДП «УСТФ «Укртелефільм», а отже належать до категорії речових доказів.

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири від 04.02.2017р. ОСОБА_11 продала на користь ОСОБА_12 належну їй 1/6 частку квартири, а належні ОСОБА_13 та ОСОБА_5 по 1/6 частці квартири вона продала діючі від їх імені на підставі довіреностей. Продавцями решти 3/6 частки квартири виступили ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Ціна договору склала 1 619 220 (один мільйон шістсот дев`ятнадцять тисяч двісті двадцять) гривень, що на день укладення даного договору за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 60000 доларів США. Тобто, від продажу своєї частки квартири ОСОБА_11 отримала 269 870 гривень, що на день укладення даного договору за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 10000 доларів США. Натомість, ОСОБА_11 стверджує, що 27000 доларів США, 1900 євро та 70000 гривень належать їй на праві приватної власності та отримані нею внаслідок продажу зазначеної вище квартири.

З протоколу додаткового огляду речей (телефона) від 11.09.2018р., належного ОСОБА_5 , органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 перебувала на системному утриманні доньки, постійно просила в останньої грошові кошти, які, отримавши згоду доньки, брала, зокрема, з коробки в якій ОСОБА_5 зберігала власні грошові кошти. Саме з цієї коробки і були вилучені грошові кошти під час обшуку 22.06.2018р.

Відповідно до протоколу від 19.02.2019р. за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по абонентських номерах НОМЕР_1 , НОМЕР_2 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», які перебувають в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено інформацію, яка додатково, за версією слідства, свідчить про перебування на утриманні ОСОБА_5 її матері - ОСОБА_11 .

Вказані детективом обставини щодо фактичної належності вилучених 22.06.2018р. під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 грошових коштів: 27000 доларів США, 1900 євро та 70000 гривень підозрюваній ОСОБА_5 , а не її матері ОСОБА_11 , знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду клопотання. Інших доказів на спростування вказаних доводів детектива ні адвокатом, ні підозрюваною слідчому судді надано не було.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 1 та ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України, та у випадку доведеності її вини, суд може призначити їй покарання у виді конфіскації майна, оскільки санкція ч. 3 ст. 209 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання детектива про накладення арешту на вказані грошові кошти, які належать на праві власності підозрюваній ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) доларів США, 1900 (одну тисячу дев`ятсот) євро та 70000 (сімдесят тисяч) грн.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1