Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 лютого 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 27 серпня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Острог, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Острозького районного суду Рівненської області від 24.11.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік; вироком Острозького районного суду Рівненської області від 03.03.2016 року за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.01.2018 року звільнений від відбування покарання умовно достроково на невідбутий термін 10 місяців 26 днів; вироком Острозького районного суду Рівненської області від 30.05.2019 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 191 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 27 серпня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 2 місяці;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки;

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Остаточне покарання ОСОБА_5 призначено на підставі ч.4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Острозького районного суду Рівненської області від 30.05.2019 року шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі строком 4 роки шість місяців.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_5 з 09 год. 00 хв. 30 травня 2019 року.

Також судом було вирішено питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 будучи раніше судимим: вироком Острозького районного суду Рівненської області від 24.11.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік; вироком Острозького районного суду Рівненської області від 03.03.2016 року за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; діючи повторно, в грудні 2018 року (точної дати не встановлено), перебуваючи поблизу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 та якою фактично користується ОСОБА_9 , умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, викрав товарно матеріальні цінності на загальну суму 206 грн.

Повторно, 17.01.2019 року близько 17 год., знаходячись поблизу житлового будинку по АДРЕСА_2 , умисно, таємно, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та відсутністю охорони майна, шляхом відкривання ключем вхідних дверей, проник до підсобного приміщення, належного ОСОБА_10 , звідки таємно викрав товарно матеріальні цінності на загальну суму 3228 грн. 10 коп.

25.01.2019 року близько 10 год. ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_11 умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом заволодів належним потерпілому ОСОБА_12 майном на загальну суму 1474 грн. 83 коп.

21.02.2019 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебуваючи поблизу господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_13 , повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, викрав належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 726 грн. 10 коп.

Окрім того, 13.03.2019 року близько обідньої пори ОСОБА_5 , перебуваючи за своїм місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , повторно, умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу з приміщення незамкненого сараю викрав майно, що належить ОСОБА_14 на загальну суму 221 грн.

ОСОБА_5 14.03.2019 року близько 13 год. 30 хв. перебуваючи за своїм місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , повторно, умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, викрав майно, що належить ОСОБА_14 на загальну суму 960 грн. 00 коп.

08.04.2019 року близько 21 год. 40 хв. за адресою: вул. Старостинська, 3, м. Острог, Рівненської області, умисно, повторно, таємно, шляхом пошкодження віконного скла проник у підсобне приміщення, звідки викрав товарно матеріальні цінності, що належать ОСОБА_15 на загальну суму 4616 грн. 01 коп.

11.04.2019 року близько 15 год. ОСОБА_5 знаходячись у парку ім. Т.Г.Шевченка у м. Острог, Рівненської області, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав у потерпілого ОСОБА_16 товарно матеріальні речі на загальну суму 631 грн. 67 коп.

Окрім того, 12.05.2019 року близько 22 год. ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, шляхом зламу навісного замка проник до підсобного приміщення належного ОСОБА_17 , звідки викрав товарно матеріальні речі на загальну суму 4316 грн. 66 коп.

19.05.2019 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, проник до приміщення літньої кухні, належного ОСОБА_18 , звідки викрав товарно матеріальні цінності на загальну суму 2646 грн. 81 коп.

ОСОБА_5 20.05.2019 року близько 14 год. перебуваючи за адресою: : АДРЕСА_5 , умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, проник до приміщення літньої кухні, належного ОСОБА_18 , звідки викрав товарно матеріальні цінності на загальну суму 1108 грн. 80 коп.

27.05.2019 року близько 23 год. ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6 , умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, проник до підсобного приміщення, належного ОСОБА_19 звідки викрав товарно матеріальні цінності на загальну суму 2399 грн. 61 коп.

28.05.2019 року близько 15 год. ОСОБА_5 знаходячись за адресою: пр.-т Незалежності, 14/5, м. острог, Рівненської області, умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, проник до підвального приміщення належного ОСОБА_20 звідки викрав велосипед марки «Fischer» вартістю 2610 грн., чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, просить вирок Острозького районного суду Рівненської області від 27 серпня 2019 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати його винним за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Зазначає, що міра покарання, призначена вироком місцевого суду занадто сувора. Додає, що при призначенні міри покарання суд не врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він сам виховував свою малолітню дочку, що з ним проживають три малолітні сестри, а також те, що його мама постійно хворіє.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, міркування прокурора, який просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) Закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як з`ясовано колегією суддів, зазначені вимоги закону судом виконані належним чином.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема те, що відповідно до с т. 12 КК України злочини, передбачені ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України кваліфікуються як злочини середньої тяжкості, а злочини, передбачені ч.3 ст. 185 КК України тяжкі злочини, за вчинення яких не передбачено інших видів покарання окрім позбавлення волі; особу винного, який неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, за місцем проживання характеризується негативно; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; має на утриманні малолітню дитину.

Водночас, суд належно врахував і обставини що пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину по кожному з епізодів, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, шляхом повернення викраденого майна. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення злочину щодо особи похилого віку (епізод по факту викрадення майна у ОСОБА_15 ).

Таким чином, судом першої інстанції дано вірну оцінку усім обставинам справи, дано детальну оцінку особі обвинуваченого та тяжкості вчинених ним злочинів, з`ясовано пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, та призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, на думку колегії суддів - суд першої інстанції вірно призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах ч. 2, 3 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо необхідності врахування при призначенні покарання обставин, які пом`якшують покарання - не заслуговують на увагу, оскільки були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

В ході апеляційного розгляду документів, які підтверджують, що ОСОБА_5 не може утримуватись під вартою не здобуто.

Щодо доводів, апелянта про перебування на його утриманні малолітньої дочки та хворої матері, то такі свого підтвердження в ході апеляційного розгляду не знайшли.

У відповідності до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 та призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку колегії суддів, таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та підстав для його пом`якшення немає, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 27 серпня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3