Справа №: 635/7317/19
У Х В А Л А
іменем України
15 січня 2020 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області колегіально у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю

прокурора ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

представників потерпілих ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

обвинувачених ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин, Харківської області клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених в межах обвинувального акту за кримінальним провадженням № 3000423, згідно якого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області та в подальшому продовженого ухвалами Люботинського міського суду Харківської області, оскільки строк його обрано до 18 січня 2020 року включно. Клопотання обґрунтоване тим, що відносно ОСОБА_15 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України, а також наявні ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу, вони не відпали і продовжують існувати, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Також прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області та в подальшому продовженого ухвалами Люботинського міського суду Харківської області, оскільки строк його обрано до 18 січня 2020 року включно. Клопотання обґрунтоване тим, що відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_17 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а також наявні ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу, вони не відпали і продовжують існувати, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Від обвинуваченого ОСОБА_17 поштою надійшло клопотання про заміну обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_17 зазначає, що обвинувачення відносно нього побудоване на припущеннях і здогадках слідчого, штучно обтяжується обвинувачення, сторона обвинувачення не може надати суду конкретних доказів його вини, що значно затягує строки розгляду провадження. ОСОБА_17 також вказує, що він є інвалідом 3 групи, а перебування в умовах СІЗО шкодить його здоров`ю, бо умови незадовільні, його стан здоров`я значно погіршився, він не отримує необхідного спеціалізованого лікування.

Обвинувачений ОСОБА_17 та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на істотне порушення процесуальних норм, його необґрунтованість, недоведеність ризиків. Крім того, просили врахувати, що ОСОБА_17 є інвалідом ІІІ групи, отримує соціальну допомогу, має житло.

Захисник ОСОБА_7 посилається на те, що прокурор взагалі узагальнив ризики відносно всіх трьох обвинувачених. Захисник вважає клопотання прокурора невмотивованим, безпідставним та таким, що не відповідає вимогам ст. 186 КПК України. Прокурором не обґрунтовано чому не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи.

Обвинувачений ОСОБА_15 заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, виходячи з наступного. ОСОБА_15 зазначає, що він має місце мешкання, не переховувався від слідства та не буде переховуватись від суду, має на утриманні двох дітей. Обвинувачений зазначає, що клопотання прокурора є необґрунтованим та ним не враховано дані про його особу та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_6 зазначив, що прокурором заявлено клопотання із значними процесуальними порушеннями, ризики, зазначені прокурором є надуманими та недоведеними. Крім того, він просив врахувати, що родині його підзахисного бракує коштів, а ОСОБА_15 , в свою чергу, міг би допомогти родині.

Обвинувачений ОСОБА_16 та його захисник ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на істотне порушення процесуальних норм, його необґрунтованість. Просили врахувати, що обвинувачений не переховувався від слідства та суду, відсутні підстави вважати, що він може чинити тиск на свідків та потерпілих. Також зазначили, що ОСОБА_16 перебуває у цивільному шлюбі, мав джерела доходу, працював за кордоном, за отримані кошти утримував родину з двома дітьми, має дозвіл на виїзд до Польші та запрошення на роботу за кордон.

Обвинувачені та їх захисники вказували на безпідставність заявлених прокурором клопотань, недоведеність ризиків, які вважали припущеннями прокурора, просили застосувати більш м`які запобіжні заходи.

Представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_13 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити. В задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_13 просив відмовити.

Потерпілий ОСОБА_10 підтримав думку свого представника та прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_14 , в інтересах клієнта, вважав за необхідне задовольнити клопотання прокурора та відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_17 . Також звернув увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_17 в своєму клопотанні посилається, що доказом його невинуватості є потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , чим вводить суд в оману.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтримали думку прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 просили задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_17 з огляду на його стан здоров`я та вік.

Колегія суддів, вислухавши учасників провадження, дослідивши направлені до суду матеріали, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду. Як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на них процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 5ст. 9 КПК України,кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються осоюи та дані, які їх характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , зокрема ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не припинили свого існування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Разом з тим, як передбачено правовою позицією ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення - злочину, тяжкість кримінального правопорушення, в якому останні обвинувачуються, максимальна санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років .

Крім того, наявність ризиків перешкоджання обвинуваченими встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а саме, особистість обвинуваченого, спосіб його життя, що він може переховуватися від суду, оскільки він не працює, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити нові злочини, незаконно впливати на потерпілого та свідків , виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченихбільш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості .

Ухвалами Харківського районного суду Харківської області від 28 червня 2019 року до обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Відповідно до ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 20 листопада 2019 року обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 продовжено запобіжний захід у вигляді взяття під варту строком до 18 січня 2020 року включно, але до цього часу суд з об`єктивних причин не в змозі закінчити розгляд кримінального провадження з ухваленням відповідного рішення. Станом на цей час завершити судове провадження до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою неможливо, оскільки лише розпочато судовий розгляд.

При обранні запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 слідчим суддею було враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними інкримінованих злочинів.

Також слідчий суддя вважав підтвердженим наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, суд, на даному етапі розгляду провадження не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особи обвинувачених, а також, з метою запобігання перешкодити встановленню істини по справі.

Колегія суддів вважає, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, та виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Стороною захисту не було подано до суду будь-яких доказів про відсутність ризиків.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини на які посилаються обвинувачені у своїх поясненнях з приводу заявлених клопотань, будь-яких нових доводів та обставин, які не були б відомі і враховані при обранні щодо їм заходу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і які б свідчили про необхідність її зміни, суду надано не було. Отже, підстав для зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 судом не вбачається.

Стаття 181 КПК України закріплює, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Однак, суд не вбачає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, забезпечить виконання обвинуваченими їх обов`язків, дотримання останніми належної поведінки, запобігання можливості чинення тиску на потерпілу сторону і свідків та прибуття до суду за першою вимогою.

При цьому зважаючи на недоведеність обвинуваченими та захисниками зміни всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, зникнення ризику, яким обумовлювали обрання запобіжного заходу обвинуваченим та його продовження, суд вважає непереконливими і необґрунтованими їх доводи, відсутніми достатні підстави для зміни запобіжного заходу, а наявні ризики не відпали.

Суд вважає, що на даний час відсутні підстави, які б вказували, що ризики, враховані при обранні запобіжного заходу, зменшились або відпали, так як обвинувачені та їх захисники не надали суду доказів наявності будь-яких обставин, які свідчать про те, що такі ризики зменшились або відпали.

При цьому суд враховує, що обвинувачені не є особами, щодо яких не можуть бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України. За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів.

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

Крім того, суд, керуючись п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні даної ухвали, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, вважає за необхідне не визначати обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 розмір застави, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 181, 194, 199 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_17 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 задовольнити повністю.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів до 14 березня 2020 року включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів до 14 березня 2020 року включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів до 14 березня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя (підпис) ОСОБА_1

Судді (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3