ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1533/20 Справа № 190/179/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він щиро розкаявся, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду, за весь період відбуття покарання він мав стягнення, які є погашеними у встановленому законом порядку, має три заохочення, добре характеризується, залучається до робіт з благоустрою території установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до роботи ставиться добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, приймає активну участь в життєдіяльності відділення та установи в цілому, підтримує соціальні зв`язки з рідними та близькими.

Звертає увагу на те, що представник установи в суді першої інстанції підтримав його клопотання.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, до засудженого, за період відбування покарання в установі хоч і застосовувалися заохочення, однак останній вісім разів піддавався стягненням. При цьому вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 року ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку, однак останній довіру суду не виправдав, внаслідок чого звільнення від відбування покарання скасовано та засудженого направлено до відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, що в сукупності свідчить про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки мав 8 стягнень та має 3 заохочення за весь період відбування покарання, крім того, враховано те, що ухвалою суду засудженому було скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання, призначеного вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 року.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики засудженого ОСОБА_7 , засуджений за час його перебування в УВП № 3 м. Кривого Рогу характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час перебування в ДУ П`ятихатська виправна колонія № 122 з 16.09.2016 року засуджений характеризується добре, має 3 заохочення, мав 8 стягнень, які є погашеними у встановленому законом порядку. На виробництві установи не працевлаштований. Залучається до робіт з благоустрою території установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До роботи ставиться добре. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться добре. На заходи виховного впливу реагує посередньо. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу Знай свої права та обов`язки. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав 8 стягнень, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Крім того, наявність у ОСОБА_7 лише трьох заохочень за весь період відбування покарання, починаючи з 25.09.2016 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Судом першої інстанції обгрунтовано взято до уваги те, що вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 року ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку, однак іспитовий строк ухвалою суду було скасовано та засудженого направлено для відбування призначеного покарання, що свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки після його засудження з випробуванням.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він має три заохочення, добре характеризується, залучається до робіт з благоустрою території установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до роботи ставиться добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, приймає активну участь в життєдіяльності відділення та установи в цілому не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Твердження засудженого про те, що він щиро розкаявся, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду, підтримує соціальні зв`язки з рідними та близькими, а також, що представник установи підтримав його клопотання колегія суддів вважає такими, що не є безумовними підставами для його умовно-дострокового звільнення, оскільки мають враховуватись у сукупності з іншими обставинами.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що засудженому ОСОБА_7 на засіданні комісії установи від 20.02.2020 року було відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4