Справа № 753/6650/17 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3537/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
в режимі відео конференції обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 29 грудня 2019 року, включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження № 0003900 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року, обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 29 грудня 2019 року, включно.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003900 та обрати стосовно останнього альтернативний запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що судом першої інстанції залишено поза увагою доводи сторони захисту, щодо застосування до ОСОБА_7 положень п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України. На думку апелянта, суду першої інстанції слід було застосувати ч. 5, 6 ст. 9 КПК України при вирішенні питання щодо продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_7 .
Також апелянт вказав, що на момент винесення оскаржуваної ухвали у справі були допитані всі свідки сторони обвинувачення, а тому відсутні ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.
В запереченнях прокурор Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 просить у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року відмовити в повному обсязі, а вказане судове рішення залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, думку прокурора та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , котрі заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував дані про особу ОСОБА_7 , котрий хоча і має міцні соціальні зв`язки, проте тривалий час перебував у розшуку, на виклики до суду не з`являвся, а також те, що останньому, який перебуває в статусі обвинуваченого знову повідомлено про підозру, а тому ризик ухилення ОСОБА_7 від суду та вчинення нового кримінального правопорушення є реальним.
При цьому, суд першої інстанції проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, та не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_7 в разі визнання його винним, правильно звернув увагу, на наявність ризику втечі, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого.
Також судом першої інстанції доречно враховано, що на даний час продовжується з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, а тому можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілого та свідків продовжує існувати, що свідчить про можливість перешкодити виконанню завдань кримінального провадження.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченому ОСОБА_7 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.
Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами районного суду, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою доводи сторони захисту, щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки вказані положення кримінального процесуального законодавства розповсюджуються лише на стадію досудового розслідування кримінального провадження, а провадження, яке є предметом розгляду Дарницького районного суду м. Києва перебуває вже на стадії судового розгляду.
Щодо заяви голови правління ГО «Всеукраїнське об`єднання правників «Маємо Право!» народного депутата України VIII скликання ОСОБА_12 про взяття ОСОБА_7 на особисту поруку, то колегія суддів залишає його без розгляду, оскільки ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився та не підтримав доводи заяви.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 29 грудня 2019 року, включно без зміни.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

1.__________________ 2.____________________ 3.__________________