Справа № 202/1036/20
Провадження № 1-кс/202/1495/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 000054 від 28.01.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 000054 від 28.01.2020 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 000054 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до прокуратури Дніпропетровської області надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 20.01.2020 року щодо шахрайських дій відносно нерухомого майна останніх невстановленою групою осіб, чим завдано збитки у великих розмірах.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2016 році група невстановлених осіб шахрайськими діями заволоділа нерухомим майном, а саме квартирами, розташованими у м. Дніпрі, які належали на праві приватної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 :
-квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована та належала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.09.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 498;
-квартира АДРЕСА_2 , належала - ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.02.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 64, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-квартира АДРЕСА_3 , також належала ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.04.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 176;
-квартира АДРЕСА_4 , належала - ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.01.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим номером 129;
-квартира АДРЕСА_5 , належала ОСОБА_9 та ОСОБА_6 по 1/2 частині кожному на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.05.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим номером 2102;
-квартира АДРЕСА_6 - належала ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на підставі відповідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 11.05.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим номером 3017 та договору дарування, посвідченого 22.06.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за реєстровим номером 1905, які в подальшому 22.07.2016 року були внесені до статутного капіталу невідомого потерпілим Товариства з обмеженою відповідальністю «КМ-77» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , внаслідок чого право власності на належні законним власникам квартири було зареєстровано за вказаним товариством, директором якого є ОСОБА_15 . Сам ОСОБА_15 про вказане товариство нічого не знає та став керівником 18.07.2016 року, а вже 12.10.2016 року господарським судом Запорізької області у справі №908/2594/16 відкрито ліквідаційну процедуру.
Крім того, встановлено, що можливими замовниками зазначеного злочину були ОСОБА_16 фінансував вказане кримінальне правопорушення, а також організовував незаконні реєстраційні дії під час переоформлення нерухомості на ТОВ «КМ-77» та з ТОВ «КМ-77» на ОСОБА_17 , оскільки він мав знайомих серед нотаріусів та реєстраторів у м. Запоріжжі, це колишній колега по депутатському корпусу та друг ОСОБА_7 , якого останній познайомив із своїм другом ОСОБА_18 замовив та організував кримінальне правопорушення, знайомі ОСОБА_7 у м. Мелітополі йому повідомили, що ОСОБА_16 з ОСОБА_18 готуються заволодіти його майном, а саме квартирами у м. Дніпрі, оскільки у ОСОБА_18 від ОСОБА_19 опинилися оригінали документів на квартири, які належать ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_16 був знайомий з тещею ОСОБА_7 - ОСОБА_20 . Крім того, «чорним рієлтором», який провів всі ці правочини, є ОСОБА_17 пособник, якому наразі і належать всі вищенаведені об`єкти нерухомості, який заволодів ними, придбавши з публічних торгів в рамках процедури банкротства ТОВ «КМ -77», ОСОБА_21 виконавець, оголошений у розшук 13.04.2017 року по кримінальному провадженню № 0001126 від 27.12.2016 року, уродженець міста Дніпропетровська, громадянин України, раніше засуджений 02.02.2001 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 27, ст. 212, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади на 4 роки, ця особа особисто ОСОБА_7 не відома, на нього дають показання ОСОБА_15 та ОСОБА_22 у зазначеній кримінальній справі, яка слухається в даний час у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська; приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_23 , яка завіряла всі вищенаведені незаконні дії з даним майном.
Враховуючи той факт, що нерухоме майно квартира АДРЕСА_6 , належала - ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на підставі відповідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 11.05.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим номером 3017 та договору дарування, посвідченого 22.06.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за реєстровим номером 1905, відносно якої спрямоване кримінальне правопорушення, має суттєве значення у даному кримінальному провадженні, з метою запобігання будь-якими особами та будь-яким способом незаконного перепродажу вказаної квартири добросовісному покупцю та вчинення відносно нього шахрайських дій особами, які можуть бути причетні до скоєння вищезазначеного злочину, слідчий просила накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_8 , із забороною її відчуження.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.
Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 000054 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 14.02.2020 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_8 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 000054 від 28.01.2020 року.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 14.02.2020 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_8 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 000054 від 28.01.2020 року, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки надані докази дають підстави зробити висновок, що вищезазначене нерухоме майно є предметом кримінально-протиправних дій та є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Крім того, визнання вказаного нерухомого майна речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 000054 від 28.01.2020 року задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_8 , із забороною її відчуження.
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1