Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1354/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 13.03.2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0004761 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1,2 ст.309 КК України.

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 13.03.2020 року повернуто прокурору обвинувальний акту у кримінальному провадженні №0004761 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1,2 ст.309 КК України.

Рішення суду обгрунтовано тим, що з тексту обвинувального акту вбачається виклад певних обставин кримінальних правопорушень та зазначається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, однак обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого по кожному епізоду. За таких обставин обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам ст.291КПК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить вказану ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0004761 в суді першої інстанції.

Посилається на те, що В обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить як формулювання обвинувачення, так і правову кваліфікацію кожного кримінального правопорушення. Викладення в обвинувальному акті формулювання кваліфікації дій у спосіб обраний прокурором не може розцінюватися як відсутність кваліфікації дій обвинуваченого, а тому вказані обставини не можуть слугувати перешкодами для призначення кримінального провадження до судового розгляду, а мотиви, з яких обвинувальний акт повернутий прокурору, не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України. Крім того, суд не є стороною кримінального провадження і не може давати вказівки прокурору щодо того як необхідно викласти формулювання обвинувачення або поліпшити якість обвинувального акту, тим самими проявляючи упередженість, яка виражається у наданні вказівок прокурору як краще викласти обвинувачення. Суд не вправі спонукати прокурора до уточнення обвинувального акту, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин скоєння злочину, його правової кваліфікації, тощо. В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим. Зважаючи на наведене, вказівки суду про те, що ці недоліки унеможливлюють судовий розгляд кримінального провадження за цим обвинувальним актом, є безпідставними, а ухвала Богунського районного суду від 13.03.2020 підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального закону.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та викладені в ній вимоги, просив задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_7 просив вирішити дане питання на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників судового розгляду, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього документи, обговоривши доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам Закону.

Так відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Таке обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено як національним законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд першої інстанції зазначених вимог Закону в повній мірі дотримався та дійшов правильного висновку про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч.1,2 ст.309 КК України прокурору для усунення недоліків.

Як вбачається з обвинувального акту, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч.1,2 ст.309 КК України органом досудового розслідування встановлено фактичні обставини двох епізодів інкримінованих ОСОБА_8 за ст.309 КК України злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин.

Так, диспозиція ч.1 ст.309 КК України передбачає склад кримінального правопорушення, який полягає у незаконному виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. Диспозиція частини другої цієї статті передбачає склад злочину як ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Разом з тим, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого по кожному епізоду, а містить лише виклад обстав обьох епізодів та лише узагальнену вказівку про вчинення ОСОБА_8 злочинів за ч.ч.1,2 ст.309 КК України. Тобто слідчим не конкретизовано кваліфікацію дій обвинуваченого окремо за кожним епізодом з вказівкою кваліфікуючих ознак таких дій.

Таким чином в обвинувальному акті не відображено формулювання конкретного обвинувачення ОСОБА_8 з огляду на вищевикладене, що фактично позбавляє обвинуваченого конституційного права на захист від конкретного обвинувачення і перешкоджає обвинуваченому реалізації передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення та за яких обставин його обвинувачують.

Наявність сформульованого обвинувачення у кримінальних правопорушеннях має принципове значення для встановлення істини по справі, правильної кваліфікації дій обвинуваченої особи та для встановлення наявності законних підстав для прийняття остаточного рішення по справі.

При цьому апеляційні доводи прокурора вказаних висновків не спростовують Суд першої інстанції діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до положень КПК України, і рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору обумовлено не намаганням суду поліпшити якість зазначеного процесуального документу та дати вказівку прокурору, як про це зазначає автор апеляції, а недотриманням слідчим та прокурором вимог КПК України при складанні зазначеного процесуального документу, і як наслідок, порушенням права обвинуваченого на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення, що в свою чергу перешкоджає призначенню даного кримінального провадження до судового розгляду.

Таким чином, з огляду на викладене, не вбачається підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора. Ухвала суду першої інстанції є законною, вмотивованою та обгрунтованою, відповідно до ст. 407, 408 КПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 13.03.2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0004761 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1,2 ст.309 КК України залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: