Провадження №1-кп/127/1303/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 0511, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002458 від 15.05.2017 року та №0001767 від 27.05.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 на початку березня 2017 року, близько 15:00 години, зустрівши на кінцевій зупинці тролейбуса «вулиця Князів Коріатовичів» у м. Вінниці свого знайомого ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння його майном шляхом зловживання довірою, під приводом короткострокового користування, заволодів мобільним телефоном марки «іPhone 4S», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №589 від 08.06.2017 року становить 5908,24 грн., який належить ОСОБА_5 , при цьому не маючи наміру повертати телефон, та 04.04.2017 року здав його до Приватного Товариства «Ломбард Соломон», тим самим розпорядившись телефоном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 5908,24 грн.
Крім того, ОСОБА_4 27.05.2017 року, у період часу з 11:00 години до 11:30 години, перебуваючи біля магазину «Продукти», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Липовецька, 2, діючи умисно, таємно, повторно, викрав велосипед марки «Azimut» моделі «Genius», помаранчевого кольору, який був залишений біля магазину без нагляду та належний ОСОБА_7 , вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №3593/17-21 від 26.07.2017 року складала 855 гривень.
Після чого, ОСОБА_4 залишивши місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 855 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, у вчиненому розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив злочини за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: він навесні 2017 року побачивши біля магазину «Продукти», що розташований по вулиці Липовецькій, 2, в м. Вінниці, велосипед, викрав його, сівши на велосипед та поїхавши на ньому з місця вчинення злочину. Через день-два після вчинення крадіжки продав велосипед, а отриманими за продаж велосипеда коштами розпорядився на власний розсуд.

Також визнав, що в березні 2017 року він по вулиці Свердлова в м. Вінниці, на кінцевій зупинці тролейбуса, взяв у свого давнього знайомого ОСОБА_5 , під приводом недовготривалого користування, мобільний телефон марки «іPhone 4S», однак, не мав наміру його повертати і наступного дня здав телефон в ломбард, оскільки йому потрібні були кошти. Телефон забрав у ОСОБА_5 , оскільки останній був винен йому грошові кошти, однак телефон обіцяв повернути.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що він раніше був знайомий з ОСОБА_4 , який біля 20 років був його сусідом. В березні 2017 року до нього в м. Вінниці, на кінцевій зупинці тролейбуса по вул. Князів Коріатовичів підійшов ОСОБА_4 та попросив у нього в користування на кілька днів мобільний телефон, який пообіцяв повернути. Однак, згодом, при зустрічі ОСОБА_4 повідомив йому, що він здав його мобільний телефон в ломбард. Ніяких боргових зобов`язань перед обвинуваченим на момент передачі свого мобільного телефону він не мав, довіряв обвинуваченому. В подальшому, він звернувся в поліцію.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, потерпілого, дослідження висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертиз № 589 від 08.06.2017 року з довідкою про вартість її проведення (т.2, а.с.104-106), висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертиз № 3593/17-21 від 26.07.2017 року з довідкою про вартість її проведення (т.2, а.с.108-110), постанови слідчого від 19.08.2017 року про визнання речовими доказами та приєднання до кримінального провадження (т.2 а. с. 111), суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованих злочинів, а його дії слід кваліфікувати:

- за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), замінивши таку кваліфікуючу ознаку як «шляхом обману» на «зловживання довірою», оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 з потерпілим ОСОБА_5 перебували у товариських відносинах, близько 20 років були сусідами, що і підтвердив допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 ;
- за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, судом враховано особу ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою (т.2 а. с. 114); на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 2, а. с. 115-116), позитивно характеризується за місцем проживання (т.2, а. с. 112).
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину у вчиненні злочинів визнав в повному обсязі, у вчиненому розкаявся, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити за ч.1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 190 КК України; за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту.
Разом з тим, ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування кримінального покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України Про амністію у 2016 році, оскільки на його утриманні є неповнолітня дитина. Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_4 просить застосувати до нього Закон України Про амністію у 2016 році, суд вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_4 , оскільки він дійсно має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2, а. с. 118), вчинені ним злочини, передбачені ч.1 ст. 190 та ч.2 ст. 185 КК України, належать до злочинів невеликої та середньої тяжкості відповідно, та звільнити його від відбування призначеного за цим вироком кримінального покарання у зв`язку із застосуванням акту амністії.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави Україна 791,35 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень (судово-товарознавчої експертизи №589 від 08.06.2017 року та судово-товарознавчої експертизи № 3593/17-21 від 26.07.2017 року (т.2, а. с. 104,108), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчинених ОСОБА_4 злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, ст. ст. 100, 124, ч.3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 190 КК України - у виді 100 годин громадських робіт;
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді арешту на строк 4 місяці.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді арешту на строк 4 місяці на підставі п. «в» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 791,35 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази в кримінальному провадженні № 0002458 від 15.05.2017 року та №0001767 від 27.05.2017 а саме: диск фіолетового кольору марки «ARTEX» CD-RW, розміром на 700МВ/80 MIN, на якому міститься відеозапис від 27.05.2017 року з магазину «Продукти», що по вул. Липовецькій, 2 у м. Вінниці, після набрання вироком законної сили, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: