Справа № 128/2986/19
ВИРОК
Іменем України
11 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000880 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області м. Дніпродзержинськ, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, відбуваючого покарання в ДУ «Стрижавська ВК №81», раніше судимого:

10.03.1993 року Кельменецьким районним судом Чернівецької області за ст. 140 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років виправних робіт;

16.04.193 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст. 140 ч.3, ст. 42 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 8 місяців позбавлення волі;

08.09.1998 року Косівським районним судом Івано Франківської області за ст. 140 ч.2 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років виправних робіт;

15.12.1999 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст. 140 ч.2 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі;

29.01.2002 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;

23.02.2004 року Косівським районним судом Івано Франківської області за ст. 15, ст. 185 ч.3, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

12.12.2007 року Коломийським районним судом Івано Франківської області за ст. 162 ч.1, ст. 186 ч.2, ст. ст. 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

03.03.2010 року Кицманським районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч.1, ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі;

15.09.2010 року Косівським районним судом Івано Франківської області за ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі;

29.10.2014 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 263 ч.1, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

13.03.2015 року Косівським районним судом Івано Франківської області за ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.4 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

10.09.2018 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі

за ч.1 ст. 393 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних, корисливих злочинів, під час відбуття покарання на шлях виправлення не став, для себе відповідних висновків не зробив та знову вчинив умисний злочин.
Так, ОСОБА_5 , відбуває покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81», яка розташована за адресою смт. Стрижавка, вул. Алеї 30, Вінницького району Вінницької області, за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області, яким його засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки.
Згідно постанови начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» від 23.09.2019 ОСОБА_6 переведений до дільниці соціальної реабілітації при ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81» для подальшого відбуття покарання.
По прибуттю до ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)», ОСОБА_5 , був ознайомлений з кордонами дільниці соціальної реабілітації Стрижавської виправної колонії (№81), порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 391-393 КК України.
02.10.2019 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 , під час відбуття покарання, згідно графіку від 23.09.2019 року про залучення без оплати праці до робіт по благоустрою ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81» та прилеглих до неї територій в порядку ч.5 ст. 118 КВК України, перебував на території підсобного господарства дільниці соціальної реабілітації ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» та здійснював збір яблук. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення втечі. ОСОБА_5 , знаючи та розуміючи наслідки своїх дій, а також бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю належного контролю за ним з боку працівників ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» самовільно, без відповідного дозволу представників адміністрації установи, залишив територію підсобного господарства, яка знаходиться в межах кордонів дільниці соціальної реабілітації ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)».
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 попрямував через ліс; в подальшому вийшов в невідомому для себе населеному пункті, де біля лісу залишився ночувати.
03.10.2019 року на рейсовому автобусі доїхав до м. Вінниця, вийшов на автовокзалі «Західний », де і був затриманий.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що він відбував покарання в ДУ «Стрижавська ВК № 81». В жовтні 2019 року він працював в саду, збирав яблука. 02.10.2019 року, після обіду, він вирішив покинути територію саду та поїхати в м. Вінницю, щоб зустріти свою співмешканку на автовокзалі. Пройшовши через ліс, вийшов в невідомому населеному пункті, де і залишився ночувати. Вранці, на автобусі, він доїхав до м. Вінниці, вийшов на автовокзалі «Західний», де і був затриманий працівниками поліції. Про скоєне ним, на даний час, він жалкує, просить суд його суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного та призначити несуворе покарання.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 393 КК України, як втеча з місця позбавлення волі особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового слідства.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно віднесено до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше судимий, інкриміноване правопорушення вчинив в період відбування покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем відбування покарання.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: визнання вини та активне сприяння розкриттю правопорушення.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив: рецидив злочинів.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що ОСОБА_5 через схильність до вчинення повторних кримінальних правопорушень представляє підвищену суспільну небезпеку, тому його виправлення і перевиховання можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з застосуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 х (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2018 року: 1 (один) рік 6 (шість) місяців та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 х (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня ухвалення даного вироку: з 11.03.2020 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання перебування його під вартою в установі попереднього ув`язнення з 03.10.2019 року по 11.03.2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити до набрання даним вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1