Справа № 487/4102/18
Провадження № 1-кп/487/127/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 31.05.2005 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 1 рік; 28.07.2005 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців; 11.07.2006 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців; 21.06.2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком 1 рік; 19.05.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 26.02.2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185,ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 28.04.2016 року вирок змінено, в частині засудження за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України - скасовано, справу направлено на новий розгляд, за ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, 30.11.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.02.2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 28.04.2016 року залишено без змін; 22.05.2017 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 07.08.2019 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 08.10.2019 року Жовтневим районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 16.06.2018 року близько 08.30 год. ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов до приміщення магазину, що займається продажем мобільних телефонів, який розташований на торгівельних місцях №№355, 356 на Центральному ринку в місті Миколаєві, де на стелажі побачив мобільний телефон. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку продавця ОСОБА_6 , таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J2 Prime», який був на стелажі, та сховав його в задній карман своїх шортів, після чого, утримуючи викладене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 3200 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав вину у таємному викраденні мобільного телефона, належного потерпілому ОСОБА_6 , за обставин, вказаних в обвинувальному акті, пояснивши, що мобільний телефон продав, а отримані гроші програв, розкаявся, просив суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, здійснивши подальший розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував думку учасників судового розгляду, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною, а також роз`яснив їм наслідки такого розгляду справи, а саме що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені по справі докази, зокрема, покази обвинуваченого в судовому засіданні, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, відповідно до якого ОСОБА_6 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.03.2005р., свідоцтво платника єдиного податку, згідно з яким ОСОБА_6 займається роздрібною торгівлею побутовими елктротоварами в спеціалізованих магазинах, товарний чек від 16.06.2018р., виданий ФОП ОСОБА_6 , відповідно до якого вартість мобільного телефона Samsung Galaxy J2 Prime становить 3200 грн., суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у викраденні майна потерпілого ОСОБА_6 , а дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого: ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став та знову вчинив крадіжку, не працює, перебуває на обліку в МОНД з 2015 року, діагноз: РПП внаслідок вживання опіоїдів, канабіноїдів, алкоголю, синдром залежності, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, страждає невиліковними хворобами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім.

Судом встановлено, що у даній справі ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, у червні 2018 року. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 засуджений за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.08.2019р. за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі (епізоди від березня та травня 2018р.) та 08.10.2019 року вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі (епізоди від квітня і травня 2019р.).

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_5 повинно бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 серпня 2019 року запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався, строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

За вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08.10.2019 року у строк відбування покарання ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк його попереднього ув`язнення з 7 травня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. Строк відбування покарання за цим вироком рахується з моменту фактичного затримання з 7 травня 2019 року.

Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання слід зарахувати відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08.10.2019 року з 07.05.2019р. до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази і судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.08.2019р. і за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08.10.2019р., остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08.10.2019 року з 07.05.2019р. до набрання вироком законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1