Справа № 347/718/20
Провадження № 1-кп/347/163/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2020 р. м.Косів

Косівський районний суд ІваноФранківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, громадянина України, депутатом не являється, раніше не судимого,

- за ч.2 ст. 240 КК України, -

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу, громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України ОСОБА_5 не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 (із змінами від 28.12.2011 за №1370) є сировиною піщано-гравійною (гравій) та належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

Так, 09.04.2020, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу - гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, з метою збагачення за рахунок реалізації піщано-гравійної суміші, за допомогою ручної лопати здійснив видобуток піщано-гравійної суміші (гравію) на лівому березі р. Черемош, що навпроти села Слобідка, Косівського району Івано- Франківської області, з подальшим завантаженням на автомобіль марки «ЗІЛ 130», реєстраційний № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та був переданий у користування ОСОБА_5

09 квітня 2020 року, близько 08:00 год., працівниками Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в селі Вербовець, Косівського району Івано-Франківської області, виявлено автомобіль марки «ЗІЛ 130», реєстраційний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в кузові якого виявлено піщано-гравійну суміш (гравій), в кількості 3680 кг.

Відповідно до висновку експерта від 14.04.2020, зразки ґрунту, вилучені із кузова автомобіля марки «ЗІЛ 130» є сильно карбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 47,6 %. Зразки ґрунту відібрані з берега р. Черемош в с. Слобідка, Косівського району Івано-Франківської області сильно карбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 51,1 %.

Вказані зразки ґрунту подібні між собою за комплексом ознак карбонатністю, кількісним і якісним мінеральним складом, кількісним і якісним складом вільних гумінових речовин і мають спільну родову належність.

Тим самим встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_5 у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст, 240 КК України.

16.04.2020 року, між прокурором Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Окрім того, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст.240 КК України у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 , та його захисник адвокат ОСОБА_4 підтримали угоду про визнання винуватості. Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України та пояснив, що він в повній мірі розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Ст. 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст.469 цього ж Кодексу, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст.314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст.474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого ОСОБА_5 який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст.472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 за участю адвоката ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст.475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснені і його зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати в справі складають 1634,50 грн за проведення експертизи № СЕ-19/109/11/3-130МРВ/20) та підлягають до відшкодування обвинуваченим в користь держави одержувач: УК у Косівському районі, код 38026046, рахунок : UA5009266 , банк одержувача Казначейство України (ЕАП) , код доходу 24060300.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 квітня 2020 року, укладену між прокурором Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості, призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.

Речові докази: Автомобіль марки «ЗИЛ-130» д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_6 .

два спец- пакета експертної служби із взірцями піщано-гравійної суміші, та дві металеві лопати, що знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити. Піщано-гравійну суміш вагою 3680 кг., яку передано на відповідальне зберігання до ТзОВ «Карпати-Постач», що в с. Смодна, вулиця Незалежності, 50. Косівського району конфіскувати в користь держави.

Стягнути з ОСОБА_5 1634,50 грн в користь держави судових витрат понесених за проведення експертизи № СЕ-19/109/11/3-130МРВ/20) одержувач: УК у Косівському районі, код 38026046, рахунок : UA5009266 , банк одержувача Казначейство України (ЕАП) , код доходу 24060300.
Запобіжний захід не обирався .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя: ОСОБА_1