Справа № 635/1132/20
Провадження № 1-кс/635/315/2020
У Х В А Л А

25 лютого 2020 року селище Покотилівка Харківського району Харківської області

Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 12.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна, -

встановив:

20 лютого 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 12.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна, в якому прокурор накласти арешт на легковий автомобіль марки АЗЛК 2141201, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 , який мешкає: АДРЕСА_1 та знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 34, оскільки вказаний автомобіль має суттєве значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного автомобіля іншим особам.

Як зазначено в клопотанні прокурора, 12.02.2020 до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП України в Харківській області надійшов рапорт від інспектора взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що на стаціонарному посту поліції за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 202, був зупинений легковий автомобіль АЗЛК 2141201, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого під час перевірки вузлів і агрегатів транспортного засобу були виявлені ознаки підробки, а саме номер кузова нанесено з відхиленням не заводським шляхом, можливо кустарним. Вказане повідомлення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 12.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.290 КК України. 12 лютого 2020 року було проведеного огляд легкового автомобіля АЗЛК 2141201, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на нього, який у подальшому згідно діючого законодавства України було тимчасово вилучено у зв`язку з тим, що без вилучення автомобіля та документа на нього сліди злочину могли бути знищені, а саме авто передане іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України. В ході досудового слідства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що в січні 2020 року в м. Люботин, Харківської області у ОСОБА_7 він придбав легковий автомобіль АЗЛК 2141201, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який останнім було надано свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на нього. Після 12.02.2020 працівниками поліції на стаціонарному посту поліції за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, вул. Полтавське шосе, 202, було його зупинено, та в ході перевірки документів та вузлів і агрегатів транспортного засобу інспектором було встановлено, що були виявлені ознаки підробки, а саме номер кузова нанесено з відхиленням не заводським шляхом, можливо кустарним. Разом з цим, ОСОБА_6 пояснив, що він ніяких дій із зміною номерів кузова не проводив. Також встановлено, що власником тимчасово вилученого майна, а саме: легкового автомобіля АЗЛК 2141201, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , який мешкає: АДРЕСА_1 . Відповідно до ст. 290 КК України - об`єктивна сторона злочину полягає у: 1) знищенні; 2) підробці; 3) заміні ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова; 4) заміні без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу. Знищення означає приведення номера у стан, за якого неможливо його прочитати взагалі або без проведення відповідної експертизи. Заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з Ідентифікаційним номером транспортного засобу означає використання такої панелі іншого транспортного засобу без внесення відповідних змін у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час досудового слідства необхідно буде призначити та провести судово-технічну експертизу документів, судово-трасологічну експертизу з метою встановлення або ж спростування зміни ідентифікаційних номерів кузова автомобіля, та внесення змін до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зокрема згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 в судове засідання повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання у його відсутність.

Володілець транспортного засобу, відносно якого витрушується питання про накладення арешту ОСОБА_4 в судове засідання повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання не з`явився.

Згідно положень частини першої статті 172 КПК України, неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя вивчивши надані документи, якими обґрунтоване клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статі 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Згідно частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, проведення процесуальних дій, передбачених КПК України.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 2 частини першої статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1).

Відповідно частини третьої 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За положеннями частин першої, другої та третьої статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Так, з огляду на приведене вище та беручи до уваги матеріали справи, відповідно до статей 91 та 98 КПК України зазначене в клопотанні майно, а саме легковий автомобіль марки АЗЛК 2141201, реєстраційний номер НОМЕР_1 , має важливе доказове значення в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 12.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Також, прокурором доведено необхідність арешту на зазначений автомобіль, оскільки можливе його використання як доказу у кримінальному провадженні. З урахуванням викладеного, вважаю, що приведено достатньо підстав вважати, що майно, а саме, легковий автомобіль марки АЗЛК 2141201, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, та існує необхідність накласти арешт на нього.

Між тим, докладно дослідивши всі додані до справи матеріали та матеріали кримінального провадження, проаналізувавши обставини справи, відповідно до вимог частини четвертої статті 173 КПК України, приходжу до висновку, що накладаючи арешт на легковий автомобіль марки АЗЛК 2141201, реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме тимчасове позбавлення власника права відчужувати арештоване майно та розпоряджатися ним, без заборони користування. Така заборона у свою чергу сприятиме збереженню даного майна як речового доказу у справі, проте не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Керуючись статтями 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 12.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на легковий автомобіль марки АЗЛК 2141201, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , шляхом встановлення заборони відчуження та розпоряджання вказаним майном.

Майно, яке вилучено в ході огляду місця події від 12.02.2020 та на яке арешт накладено даною ухвалою шляхом встановлення заборони відчуження та розпоряджання (легковий автомобіль марки АЗЛК 2141201) підлягає негайному поверненню особі, у якої його було вилучено.

Копію ухвали надіслати слідчому СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 (вул. Радянська, 34, м. Люботин Харківського району Харківської області, 62433), прокурору Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 (Григорівське шосе, 52, м.Харків, 61034) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1