Справа № 188/320/19
Провадження № 1-кп/188/11/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 від 16.06.2018 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 12.11.2015 року засуджений Першотравенським м/с за ч.1 ст. 315 КК,76,75 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 1 рік

- 18.01.2018 року засуджений Першотравенським м/с за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт;

- 05.04.2018 року засуджений Петропавлівським р/с за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185,ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст..75,ст..76 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст..75,ст..76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 25.07.2018 року засуджений Першотравенським міським судом за ч.2 ст.389 КК України з застосуванням ч. 1 та ч.4 ст. 71 КК України до 4 років одного місяця позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України,

з участю: обвинуваченого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

встановив:

ОСОБА_3 14.06.2018 р., приблизно о 07:00 год., перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи зі злочинними намірами, направленими на таємне, повторне, викрадення чужого майна, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, керуючись корисливими намірами, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, шляхом виставлення вікна з нежилого будинку, яке розташоване за вищевказаною адресою, викрали брухт чорних металів, у вигляді двох металевих ліжок, загальною вагою 50 кг. Після чого віднесли до прийомного пункту здачі металобрухту, таким чином привласнили та розпорядились ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 згідно висновку експерта №3167/18 від 25.06.2018 року майнову шкоду на загальну суму 250 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3

свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся пояснив, що йому потрібні були кошти тому що він, разом з ОСОБА_6 , викрав два металевих ліжка з будинку потерпілої та відніс їх до пункту приймання металобрухту. За зданий брухт він отримав приблизно 250 гривень і витратив кошти на власні потреби. Будинок був покинутий і кому належить майно він не знав. Прохає суворо не карати, у скоєному розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 , будучи повідомлена належним чином, в телефонному режимі прохає суд розгляд справи провести у її відсутність , претензій до обвинуваченого не має, шкода їй відшкодована.

На підставі ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд врахував, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина повністю підтверджується письмовими доказами, вивченими в судовому засіданні, а саме:

висновком експерта № 3168 - 18 від 25.06.2018 року встановлено ринкова вартість викраденого брухту чорного металу вагою 50 кг складає 250 гривень ;

речовими доказами - дві пружин з ліжка, яки переданими на зберігання потерпілій ОСОБА_5 ( а.с.49);

розпискою потерпілої ОСОБА_5 про отримання на зберігання від працівників поліції двох металевих пружин.

Інші докази, крім перелічених вище, стороною обвинувачення суду не надавалися.

Так, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно зі ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Докази у вказаному кримінальному провадженні у відповідності до ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України є законними і отримані у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Досліджені судом докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3

у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд вважає, що його висновок про винуватість ОСОБА_3 , відповідно до ст.94 КПК України, є його внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку.

На підставі аналізу досліджених належних та допустимих доказів у їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доказаною, кваліфікацію його дій правильною за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло а його таким, що підлягає кримінальному покаранню.

При призначенні покарання суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує кримінальне покарання, передбаченою ст.66 КК України, є щире каяття обвинуваченого .

Обставина, що обтяжує кримінальне покарання, передбаченою ст.67 КК України є рецедив злочинів.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не працює, раніше неодноразово судимий, на даний час відбуває покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.07.2018 року за ч.2 ст. 389 КК України .

Приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України остаточне покарання визначити за сукупністю злочинів у порядку ч.4 ст. 70 КК України, частково зарахувати не відбуту частину покарання за вироком Першотравенського міського суду, Дніпропетровської області від 25.07. 2018 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 не заявлений, претензій до обвинуваченого вона не має про що повідомила суд у телефонному режимі.

Речові докази: дві пружини від металевих ліжок суд вважає за необхідне залишити потерпілій ОСОБА_5 , на зберігання якої вони знаходяться, на підставі письмової розписки .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався тому що на даний час обвинувачений відбуває покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.07.2018 року, підстав для його обрання немає.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати, в порядку ч. 5 ст. 72 КК України, день за день з моменту його фактичного затримання, а саме з 28 лютого 2020 року коли він був затриманий у порядку виконання вироку Першотравенського міського суду, Дніпропетровської області від 25.07.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 392, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до обраного покарання, частково зарахувати не відбуту частину покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.07.2018 року і остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді чотирьох років і трьох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати день за день, в порядку ч. 5 ст. 72 КК України, з моменту його фактичного затримання, а саме з 28 лютого 2020 року коли він був затриманий у порядку виконання вироку Першотравенського міського суду, Дніпропетровської області від 25.07.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався тому що на даний час він відбуває покарання за вироком Першотравенського міського суду від 25.07.2018 року, підстав для його обрання немає.

Речові докази - дві пружини від металевих ліжок залишити потерпілій ОСОБА_5 , на зберігання якої вони знаходяться, на підставі письмової розписки.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1