Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/127/20 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 березня 2020 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, без утриманців, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , перебуває на обліку як наркозалежна особа, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.09.2018 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 21.12.2019 року по відбуттю строку покарання, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 48 днів, а саме з 15 год. 00 хв. 19 березня 2020 року до 15 год. 00 хв. 05 травня 2020 року включно, із визначенням розміру застави в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 березня 2020 року, задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 48 днів, а саме 15 год. 00 хв. 19 березня 2020 року до 15 год. 00 хв. 05 травня 2020 року включно, із визначенням розміру застави в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн..

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у тому, що він 21 лютого 2020 року та 24 лютого 2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та поєднаного з проникненням у приміщення, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що злочини по яким пред`явлено повідомлення про підозру є середньої тяжкості та тяжким, повторними, умисними, корисливими. Посягають на суспільні інтереси проти власності, шкоду не відшкодовано. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, мають ознаки повторності, обдумані, вчиненні із заздалегідь підшукуваним знаряддям вчинення злочину, в нічний час.
Підозрюваний раніше неодноразово судимий за тотожні корисливі злочини. Від звільнення ОСОБА_8 і до події вчинення злочину минуло два місяці, тобто підозрюваний ігнорує правила мирного володіння майном, втрачає соціальні зв`язки, не має законного джерела одержання доходу чи/або заробітної плати. Крім того, відбував покарання за злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин, тобто є наркозалежною особою. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним до 6 років позбавлення волі, є підставою для початку/продовження можливого переховування від слідства та суду.
Вказав, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: так, відстоювання власної правової позиції є передумовою для впливу на потерпілих/свідків, знищенню чи перетворенню доказів, що ускладнить і затягне досудове розслідування. Залежність від наркотиків є приводом для неявок. Обізнаність про місце проживання потерпілих є підставою для початку незаконного впливу на них. Місце проживання підозрюваного і місце проведення розслідування не співпадають, тому є приводом для неявок. Така кваліфікуюча ознака як повторність, є проявом ігнорування принципу мирного володіння майном. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу, є приводом для вчинення нових корисливих кримінальних правопорушень або не з`явитись до слідчого і в суд. Тримання під домашнім арештом, не здатне забезпечити ризики передбачені ст. 177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та обрати більш м`який. Свої вимоги обґрунтував тим, що в ухвалі суду слідчий суддя дав неправильну оцінку фактичним обставинам справи, а саме не зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_8 є неодноразово судимий та фактично звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя формально посилаючись на неможливість дати оцінку належності, допустимості, достатності доказів та правильної кваліфікації ознак злочину, фактично надає оцінку таким діям виходячи навіть за межі підозри в частині того, що підозрюваний відбував покарання за раніше вчиненні злочини в т.ч. пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин.

ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового слідства. Так з моменту пред`явлення підозри жодного разу не проігнорував вимоги слідчого, самостійно з`явився до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу 19.03.2020р., незважаючи на те що проживає.

Змоги знищити або спотворити будь-які речі чи документи у підозрюваного відсутні, оскільки предмети які викрадені не знаходяться у володінні підозрюваного, а щодо документів то відповідно до постанови слідчого проведені відповідні експертизи та зберігаються у матеріалах кримінального провадження яке перебуває у слідчого.

Окрім цього як клопотання так і ухвала про застосування запобіжного заходу подано та винесено відповідно в один і той же день коли і закінчено досудове розслідування.

Вважає, що не слід було застосовувати такий виключно суворий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_8 05.03.2020 року повідомлено про підозру скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні яких він підозрюється - позбавлення волі на строк до 6 років, те, що він раніше судимий за ч.2 ст.309 КК України, є наркозалежним, зважаючи на обґрунтовані наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, оскільки відстоювання власної правової позиції є передумовою для впливу на потерпілих та свідків, знищенню чи перетворенню доказів, що ускладнить і затягне досудове розслідування. Залежність від наркотиків є приводом для неявок. Обізнаність про місце проживання потерпілих є підставою для початку незаконного впливу на них. Місце проживання підозрюваного і місце проведення розслідування не співпадають, тому є приводом для неявок. Така кваліфікуюча ознака як повторність, є проявом ігнорування принципу мирного володіння майном. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу, є приводом для вчинення нових корисливих кримінальних правопорушень або не з`явитись до слідчого і в суд. Тримання під домашнім арештом, не здатне забезпечити ризики передбачені ст. 177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також слідчим суддею правильно зазначено, що злочини по яким пред`явлено повідомлення про підозру є середньої тяжкості та тяжким, повторними, умисними, корисливими, посягають на суспільні інтереси проти власності, шкоду потерпілим не відшкодовано. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, мають ознаки повторності, обдумані, вчиненні із заздалегідь підшукуваним знаряддям вчинення злочину, в нічний час.
Крім того, слідчим суддею правильно враховано, що підозрюваний раніше неодноразово судимий за тотожні корисливі злочини. Від звільнення ОСОБА_8 і до події вчинення злочину минуло два місяці, тобто підозрюваний ігнорує правила мирного володіння майном, втрачає соціальні зв`язки, не має законного джерела одержання доходу.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо посилання слідчого судді на неможливість дати оцінку належності, допустимості, достатності доказів та правильної кваліфікації ознак злочину та фактичного надання оцінки таким діям виходячи навіть за межі підозри в частині того, що підозрюваний відбував покарання за раніше вчиненні злочини в т.ч. пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин є безпідставними.

Так, слідчим суддею в ухвалі зазначено, що у перші дні від початку цього досудового розслідування, слідчим суддя не має можливості дати остаточну оцінку: належності, допустимості достатності доказів та правильності кваліфікуючих ознак злочину. Перераховані обставини є завданням судового розгляду. При вирішенні заявлених у клопотанні вимог, достатньо встановити обґрунтованість пред`явленої підозри, що виконано слідчим з прокурором.

Крім того, слідчим суддею правильно враховано, що підозрюваний відбував покарання за злочин пов`язаний за незаконний обіг наркотичних речовин, тобто є наркозалежною особою, що на переконання колегії суддів свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового слідства, з моменту пред`явлення підозри жодного разу не проігнорував вимоги слідчого, самостійно з`явився до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу 19.03.2020 року, оскільки ОСОБА_8 неодноразово судимий, вчинив новий злочин через два місяці після звільнення, тобто підозрюваний ігнорує правила мирного володіння майном.
Тобто слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо наявності заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 березня 2020 року, задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 48 днів, а саме 15 год. 00 хв. 19 березня 2020 року до 15 год. 00 хв. 05 травня 2020 року включно, із визначенням розміру застави в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12 Ремез