ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1211/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/669/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 26.09.1999 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 81, ст. 44 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік;

2) 06.09.2000 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 44 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

3) 21.05.2002 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. За ст. 71 КК України приєднано покарання та визначено у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4) 02.04.2007 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

5) 22.06.2010 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

6) 18.01.2013 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. За ст. 71 КК України приєднано покарання та остаточно визначено у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

7) 23.09.2016 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць;

8) 23.06.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

9) 10.07.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

10) 09.07.2019 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 липня 2020 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 19 травня 2020 року приблизно о 20 год. 40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , знаходячись неподалік під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з останньою, за допомогою предмета, ззовні схожого на ніж, який утримував в лівій руці, наніс ОСОБА_10 один удар в область правого ока, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення склери з випадінням оболонок (різана рана), гіфема, гемофтальм, сукон`юктивальний крововилив, різана рана щоки, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

20 травня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 9-10).
19 травня 2020 року о 23 годині ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 26-27).

20 травня 2020 року об 18 годині 38 хвилин ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 33-34).

Підставою для звернення до слідчого судді із клопотання про застосування запобіжного заходу стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Крім того, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 : може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_10 , а також свідків у цьому кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, наявність ризиків переховування, вчиненні іншого кримінального правопорушення, знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків і погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання, а підозра за ч. 1 ст. 121 КК України є необґрунтованою, дії підозрюваного кваліфіковані невірно.
На це вказують пояснення ОСОБА_8 , що тілесні ушкодження він спричинив ненавмисно, з необережності, за що передбачена кримінальна відповідальність за ст. 128 КК України, тобто за злочин, невеликої тяжкості.
Враховуючи, що тримання під вартою є найсуворішими запобіжним заходом, із посиланням на практику ЄСПЛ, захисник вважає, що повинна бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів.
Захисник не погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що застосування цілодобового домашнього арешту буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
У судовому засіданні апеляційного суду захисника підозрюваного адвокат ОСОБА_7 підтримала подану нею апеляційну скаргу та зазначила, що дії ОСОБА_8 були кваліфіковані неправильно, оскільки він пояснював у суді як саме заподіяв тілесні ушкодження, і за цими показаннями в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення слідчого судді законним, зазначив, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин через 8 годин після звільнення з місць позбавлення волі, його родичі бачили факт вчинення злочину та не зупинили його, версія за ст. 128 КК України повністю спростовується показаннями потерпілої та свідків, підозрюваний не працює, буде переховуватись, можу вчинити інше кримінальне правопорушення, а соціальні зв`язки жодним чином не впливають позитивно на його поведінку.
Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який законом віднесено до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджуються:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 20 травня 2020 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що під час розмови з ОСОБА_8 , останній дістав з кишені якийсь предмет та наніс один удар в область щоки та ока з правого боку, після чого, він побіг у бік сусіднього будинку;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які пояснили, що під час спілкування потерпілої ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , останній завдав один удар ножем в область обличчя ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 ;

- довідкою КНП Міська лікарня № 3 ЗМР від 20 травня 2020 року;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20 травня 2020 року (а.с. 14-18, 20-23, 25-27, 35-39).
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_8 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, а тому доводи захисту про відсутність доказів на даній стадії досудового розслідування не вирішуються слідчим суддею.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.
Отже доводи сторони захисту про необхідність кваліфікування дій ОСОБА_8 за ст. 128 КК України також мають ретельно перевірятися в ході досудового розслідування та судового розгляду у встановленому законом порядку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків вчинення нового злочину та переховування від органів досудового розслідування та суду.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, у тому числі, умисних корисливих тяжких злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, а маючи не погашені судимості, підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого злочину із застосуванням насильства в день звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання за попереднім вироком, не працює, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела доходу не має, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення ним інших злочинів.

Враховуючи, що досудове розслідування на теперішній час триває, оскільки додаткові відомості щодо обставин вчинення злочину ще встановлюються, а для його завершення органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а також винайти знаряддя вчинення злочину, якого підозрюваний позбувся після вчинення злочину, існує ризик знищення, приховування або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також не виключається можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків, які є сусідами підозрюваного, а деякі зі свідків близькими особами, тому йому відомі адреси їх проживання, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винним, факт неодноразового відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, а також вживання алкогольних напоїв (про що свідчить факт вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння), свідчать про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.
Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу чи свідків, знищити чи приховати певні речі, переховуватись від органу досудового розслідування чи суду.

Не визначення слідчим суддею розміру застави узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється в нанесенні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 Дата документу Справа № 1