Провадження №/п 1-в/317/22/2020
Справа № 317/2866/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

представника органу пробації ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши подання начальника Запорізького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про направлення до місця відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого Запорізьким районним судом Запорізької області 26.11.2019 року у зв`язку із скасуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням, як засудженого 23.01.2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік з направленням для відбування призначеного судом покарання у вигляді 1 року обмеження волі, та ухвали про скасування випробування,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника Запорізького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про затримання засудженого ОСОБА_5 та направлення його до місця відбування покарання.

Подання обґрунтоване тим, що копія ухвали відносно ОСОБА_5 отримана та прийнята до виконання 13.12.2019 року. Того ж дня засуджений поставлений на облік Запорізького РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області (далі - Запорізький відділ з питань пробації) та на нього заведена особова справа № 3/2019 року.

26.12.2019 року засудженому роз`яснено порядок, умови відбування призначеного йому покарання у вигляді обмеження волі та роз`яснено порядок слідування до місця відбування покарання. ОСОБА_5 попереджено про відповідальність у разі невиїзду в установлений строк чи неприбуття до виправного центру, згідно ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України, що підтверджено підпискою. Того ж дня ОСОБА_5 під особистий підпис видано припис про виїзд до місця відбування покарання за вих. № 22/11/2890-19 згідно, якого він повинен 28.12.2019 року прибути до Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» за адресою: вул. Олімпійська, буд. 2, с. Дружелюбівка, Вільнянського району Запорізької області.

08.01.2020 року з Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» надійшло повідомлення, що ОСОБА_5 згідно припису, а саме 28.12.2019 року для відбування покарання у виді обмеження волі не прибув.

09.01.2020 року за адресою проживання засудженого направлено виклик до Запорізького відділу з питань пробації для з`ясування причини не прибуття до виправного центру.

10.01.2020 року ОСОБА_5 прибув до Запорізького відділу з питань пробації та надав письмове пояснення про причини невиїзду до Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» для відбування призначеного покарання. Головною і єдиною причиною стало те, що ОСОБА_5 починаючи з 26.12.2019 року по 05.01.2020 року перебував в стані алкогольного сп`яніння, що не є поважною причиною і внаслідок цього не виїхав до виправного центру.

Представник органу пробації ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, подання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Не зміг пояснити механізм затримання особи, в контексті виконання вироку.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання з`явився, не заперечував проти задоволення подання.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання відносно ОСОБА_5 .

Заслухавши думку представника органа пробації, засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 57 КВК України з урахуванням особи та інших обставин суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

За змістом ч. 4 ст. 57 КВК України у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_5 без поважних причин не виїхав до місця відбування покарання, і не прибув до місця відбування покарання до вказаного в приписі строку, за таких обставин є достатньо підстав для направлення ОСОБА_5 для відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

В поданні служба пробації просить затримати ОСОБА_5 , але а ні в судовому засіданні, а ні в самому поданні не обґрунтовує затримання процесуальними нормами, з огляду на те, що особа за вироком суду повинна відбувати покарання у вигляді обмеження волі, а вирок та ухвала суду набули законної сили.

Слід зазначити, що затримання особи - це тимчасовий, короткочасний запобіжний захід, що застосовується з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, припинення кримінально протиправного діяння, попередження уникнення особою слідства або суду, запобігання фальсифікації особою доказів та з метою запобігання іншим спробам завадити здійсненню кримінального провадження.
До проведення затримання необхідно ставитись з особливою увагою, оскільки такі дії пов`язані з обмеженням конституційних прав та свобод особи.
Законом передбачено такі види затримання:
?1) затримання на підставі ухвали слідчого судді, суду з метою приводу (ст.ст. 188-191 КПК України);
?2) законне затримання (ст. 207 КПК України);
?3) затримання уповноваженою службовою особою (ст. 208 КПК України). Для забезпечення дотримання прав та свобод людини під час затримання законом встановлено низку процесуальних гарантій та правил.
Момент затримання повинен бути чітко відображений в протоколі затримання.
Жодний з зазначених видів затримання не підпадає під вимогу представника служби пробації, оскільки це не є затриманням з метою приводу, особа самостійного з`явилась до судового засідання. Це не є - законне затримання; що дозволяє кожному затримати будь-яку особу (крім осіб, передбачених ст. 482 КПК України): а) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; б) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи підчас безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні. А також це не є затриманням - уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді або суду, в порядку ст. 208 КПК України.

Стосовно питання про затримання засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що подання в зазначеній частині не є достатньо обґрунтованим, та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.57 КВК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Подання начальника Запорізького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про направлення до місця відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Направити засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 23.01.2019 р. за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

В іншій частині подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1