Справа № 743/495/20
Провадження №1-кп/743/51/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника органу пробації ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки кримінальне провадження № 0000126 від 16.03.2020 року,з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Прикумськ Ставропольського краю Російської Федерації, з професійно-технічною освітою, вдівця, військовозобов`язаного, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України;

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 15.03.2020 року близько 13 години являючись громадянином України та будучи обізнаним з порядком перетину державного кордону України, зустрівши в с.Нові Яриловичі Ріпкинського району Чернігівської області громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклилий умисел, з метою незаконного переправлення особи через державний кордон України, погодився на прохання надати допомогу під час незаконного переправлення через державний кордон поза пунктом пропуску ОСОБА_7 , так як останній мав заборону в`їзду на територію Республіки Білорусь.

Продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на незаконне переправлення особи через державний кордон України, діючи з прямим умислом, 15.03.2020 року ОСОБА_4 , у невстановлений органом досудового розслідування час, у пішому порядку привів ОСОБА_7 до інформаційного прикордонного знаку № 992, розташованого між с.Нові Яриловичі Ріпкинського району Чернігівської області (Україна) та с.Нова Гута Гомельського району Гомельської області (Республіка Білорусь), та шляхом особистого переведення через контрольну слідову смугу та паркан з колючого дроту, переправив громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_7 через державний кордон України на територію Республіки Білорусь без проходження прикордонно-митного контролю.

Під час досудового розслідування, між прокурором та підозрюваним 31.03.2020 року, за участі захисника, було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України, відповідно до формулювання повідомленої йому підозри, та з огляду на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину,сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.332 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

З урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відомостей про особу підозрюваного, сторони погодили застосування щодо ОСОБА_4 ст.75 КК України, а саме звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Підозрюваний ОСОБА_4 , розуміє, що у відповідності до статті 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження угоди для сторін є:

а) для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КК України.

б) для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абз.1 і 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Підозрюваний розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі не виконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та здійснення судового розгляду кримінального провадження у загальному порядку.

Підозрюваний розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України, а саме арешту на строк до шести місяців чи обмеження волі на строк до трьох років.

Угода підписана сторонами та разом із обвинувальним актом, надійшла до суду.

Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди, суд виходить з наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Пунктом 1 ч.4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості.
В підготовчому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і надав згоду на призначення узгодженого сторонами виду та міри покарання.

В підготовчому засіданні прокурор та захисник вважали за доцільне затвердити угоду як таку, що відповідає вимогам закону. Згідно ст.66 КК Україниобставинами пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 є щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 органом досудового розслідування не встановлено.
В судовому засіданні встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України; не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб; узгоджена міра покарання, з урахуванням положень ст.ст.75, 76 КК України може бути застосована відносно ОСОБА_4 , а виконання угоди для обвинуваченого є можливим.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирася.

Цивільний позов по справі не заявлено, потерпілі та процесуальні витрати відсутні.

Речовими доказами необхідно розпорядитись в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 31.03.2020 року між начальником Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 ,у кримінальному провадженні № 0000126, внесеному до ЄРДР 16.03.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.332 КК України.
ОСОБА_4 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки.

У відповідності до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази - три оптичні носії з відеозаписами до протоколів слідчих експериментів, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Одну пару шкіряних черевиків чорного кольору, розмуру «43», після набрання вироком чинності повернути законному володільцю ОСОБА_4 .
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1