Справа № 755/1541/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325 від 14 січня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

17 серпня 2017 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

13 квітня 2018 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

03 липня 2018 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки,

23 червня 2018 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
14 січня 2019 року близько 12 години ОСОБА_4 перебував біля будинку №19/30 по проспекту Гагаріна в м. Києві, де побачив автомобіль марки «Тойота Яріс», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .
В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна,а саме, ковпаків з коліс вищевказаного автомобіля.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, руками зірвав 4 ковпака з коліс автомобія марки «Тойота Яріс», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 склав 4 ковпака один на другий та, тримаючи їх у руках, пішов з місця події, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав, щиро розкаявся, повністю підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин встановлених під час досудового розслідування. Показав, що 14 січня 2019 року близько 12 години він проходив біля будинку АДРЕСА_2 . Біля будинку він побачив припаркований автомобіль марки «Тойота Яріс», державний номерний знак НОМЕР_1 . Він вирішив зняти та продати ковпаки з цього автомобіля, а гроші використати на власні потреби. Він подивився, що біля нього нікого не має, і ніхто не спостерігає за його діями, підійшов до автомобіля та зірвав 4 ковпаки. Склавши ковпаки один на другий, він пішов з місця події. Через деякий час, коли він проходив повз магазини, охоронці одного з них, підійшли до нього та поцікавилися звідки у нього ковпаки. Він одразу у всьому зізнався, а вони викликали працівників поліції. Він зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорює.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 тих, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Як вбачається з даних, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 січня 2019 року, ОСОБА_7 звернувся до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з заявою, про те що 14 січня 2019 року близько 12 години за адресою: м. Київ, пр-т Гагаріна, 19/30 виявив відсутність чотирьох ковпаків автомобіля марки «Тойота Яріс», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Як вбачається з даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 14 січня 2019 року, об`єктом огляду являється асфальтована ділянка місцевості, яка знаходится на відстані приблизно 30 метрів від будинку АДРЕСА_3 , де виявлено ОСОБА_4 , біля якого знаходяться ковпаки для дисків від автомобіля, в кількості чотири штуки. Цей протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, зауважень та доповнень до нього не надходило.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі огляду та ілюстрованої таблиці до нього від 17 січня 2019 року, в приміщенні кабінету № 306 Дніпровського УП ГУНП в м. Києві при відкритті чорного пакету, який скріплений білою ниткою, виявлено в середині пакету чотири ковпаки від автомобіля «Тойота», товарний чек на ковпаки. Цей протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, зауважень та доповнень до нього не надходило.

Як вбачається з даних, що містяться у товарному чеку за № 143 від 13 липня 2015 року за ковпаки ТМ «Toyota» Silver в кількості 4 штуки сплачено 800 гривень.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14 січня 2019 року, 14 січня 2019 року о 12 годині 40 хвилин затримано особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з даних, що містяться у постанові про визнання речових доказів від 18 січня 2019 року, чотири ковпака до колес автомобілю «Тайота» визнані речовими доказами та передані, згідно розписки, на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .

Крім того, винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив викрадення чужого майна (крадіжку).
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв органам досудового слідства в розкритті злочину, раніше неодноразово судимий, вчинив злочини під час відбуття іспитового строку покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, по справі не заявлені цивільні позови, потерпілому ОСОБА_7 повернуті його речі.
Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_4 , - суд визнає рецидив злочину.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 та ст. 75 КК України судом не встановлено.
Крім того, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, під час іспитового строку відбуття покарання призначеного: вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року, яким він засуджений за ч.2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки; та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року було задоволено клопотання «Центру пробації» у м. Києві та Київській області та визначено порядок відбуття покарання за наявності двох вироків, а саме на підставі ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно визначено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за цим новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Тому, з урахуванням вищенаведеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання із застосування вимог ст. 71 КК України.

Крім того, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року ОСОБА_4 було замінено покарання за цим вироком у виді штрафу на 60 годин громадських робіт.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2019 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року ОСОБА_4 було замінено покарання за цим вироком у виді штрафу на 50 годин громадських робіт.
Згідно повідомлень з «Центру Пробації» покарання у виді громадських робіт ОСОБА_4 не відбував.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України При сукупності злочинів, суд, призначивши покарання (основне та додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком за правилами, передбаченими ст. 72 КПК України.

Відповідно до вимог п. г ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Тому, з урахуванням вищенаведеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання із застосування вимог ч.1, ч.4 ст. 70 та ст.72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання для відбуття покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеної вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року, та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, з урахуванням змін, внесених ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року, - визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1,ч.4 ст.70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_4 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року та вирком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2019 року, з урахування змін, внесених ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 для відбуття покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання для відбуття покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази по справі: чотири ковпаки від автомобіля «Тойота Яріс», які під зберігальну розписку передані потерпілому ОСОБА_7 , - залишити власнику.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1