Провадження по справі № 1-кп/522/186/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 002511 від 11.05.2019 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, неодружений, який має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 08.11.2004 року Суворівським районним судом м. Одеси за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік.

- 03.11.2008 року Приморським районним судом м. Одеси за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до арешту строком 3 місяці.

- 12.10.2017 року направлено обвинувальний акт до Малиновського районного суду м. Одеси, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 002511 від 11.05.2019 рокустосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 оскільки 60-денний строк перебування обвинуваченого під вартою закінчується.

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на те, що на теперішній час судовий розгляд не закінчено, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу ще мають місце, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_5 , заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, вказані прокурором, не доведені, просили суд застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід, наприклад домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 продовжити з наступних підстав.

Так, згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, які караються позбавленням волі на строк до 5 років, проте обвинувачений неодноразово засуджені за вчинення корисливих умисних злочинів, обвинувачений не мають офіційного місця роботи, не одружений, що свідчить про відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, що у сукупності свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші злочини.

Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 потрібно продовжити, так як ризики, які суд приймав до уваги при обранні вказаного запобіжного заходу, ще мають місце.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 217, 331, 334, 335, 371, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 30.04.2020 року включно.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 02.03.2020 року.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

02.03.2020