Справа № 461/2167/20
Провадження № 1-кс/461/1682/20
УХВАЛА
Іменем України

20.03.2020 м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0000656, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке вмотивоване тим, що 20.12.2018 до слідчого управління ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_4 , про те що ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживання довірою під приводом реалізації товару заволоділа плівкою для виготовлення ковбасних виробів, чим спричинила останньому матеріальної шкоди близько одного мільйона гривень. Відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000656 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 України.

Як зазначає слідчий, в ході проведення досудового розслідування, виникла необхідність в отриманні відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних щодо господарських операцій ФОП « ОСОБА_5 » (іпн. НОМЕР_1 ) в період з 01.01.2018 по 05.03.2020 з повною розшифровкою контрагентів та змісту господарських операцій, інформацію про наявні банківські рахунки, кількості найманих працівників та виплати заробітної Плати працівникам 01.01.2018 по 05.03.2020, а також копії податкових декларацій платника єдиного податку - ФОП « ОСОБА_5 » (іпн. НОМЕР_1 ) в період з 01.01.2018 по 05.03.2020 та копії податкових рахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ФОП « ОСОБА_5 » (іпн. НОМЕР_1 ) в період з 01.01.2018 по 05.03.2020, які зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 .

20.11.2019 в межах вказаного кримінального провадження скеровано запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання вище вказаної інформації, однак отримано відповідь, про можливість отримання відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних щодо господарських операцій, лише на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів.

Враховуючи викладене, з метою встановлення всіх осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, встановлення суми завданих збитків і самі по собі або в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, слідчий просить задоволити клопотання.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином телефонограмою.

Особа, у володінні якої знаходяться речі та документи про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, свого представника до суду не направила.

Перевіривши наданні матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, встановив наступне.

21 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000656 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до частини першої статті 159 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити виїмку).

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як вбачається зі змісту п.5 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які можуть становити банківську таємницю.

Відповідно до частини п`ятої 5 статті 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (частина шоста цієї статті).

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Інформація, яку просить отримати в цьому клопотанні сторона кримінального провадження відноситься до відомостей, які можуть становити банківську таємницю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

З урахуванням наведеного, слідчий самостійно вправі звернутися за отриманням інформації про рух коштів товариства безпосередньо до банківської установи. Разом з цим, доказів того, що слідчий звертався до банківської установи з приводу розкриття банківської таємниці в порядку, визначеному ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» слідчому судді не надано.

Таким чином, поза увагою слідчого залишається та обставина, що збирання доказів відбувається через інститут слідчих дій, зокрема витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій. Неправильне розуміння органами досудового розслідування кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя вважає, що запитувані у клопотанні речі і документи могли би бути отримані СУ ГУ Національної поліції у Львівській області шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Окрім того, слідчий у клопотанні зазначив про можливість використання як доказів відомостей, що містяться в зазначених у клопотанні речах і документах. Проте слідчий не довів слідчому судді, що неможливо іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою інформації, що міститься у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слідчий не довів, що він вжив всі можливі слідчі та процесуальні дії для встановлення таких обставин без втручання в охоронювану законом таємницю.

Потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість клопотання, а тому відмовляє у задоволенні такого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 159, 162-166 КПК України, слідчий суддя ,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0000656, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1