Справа №: 343/614/20
Провадження №: 1-кп/0343/97/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000182 від 09.04.2020, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, приватного підприємця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутата, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 незаконно видобував корисні копалини загальнодержавного значення.
Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.
8 квітня 2020 року ОСОБА_3 вранці без передбаченого законом дозволу на користування надрами, з метою незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення для власних потреб, на гусеничному екскаваторі марки "JCB JZ140", д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , та яким користується ОСОБА_3 , виконував роботи по влаштуванню ставу в урочищі "Зарічне", яке розташоване в с. ІІІевченково Вигодської селищної рад Івано-Франківської області, та діючи умисно, незаконно, всупереч вимогам ст. 13 Конституції України, ст.ст. 19, 24, 56 Кодексу України про надра, ст.ст. 3, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», за допомогою вищевказаного екскаватора та автомобіля марки "АВИАА31", д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_7 та не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_3 , здійснив незаконне видобування суміші, яка згідно з висновком експерта СЕ-19/109/11/3-128МРВ/20 від 10.04.2020 є не карбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення" відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення, яку у кількості 2,5 м.куб. погрузив на вказаний автомобіль, чим довів свій злочинний умисел до кінця.
Своїми умисними діями, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості від 14 квітня 2020 року, укладеною між прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за умовами якої останній беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та розкаюється у вчиненому.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.
З урахуванням сукупності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обтяжуючих, сторони прийшли до згоди про призначення ОСОБА_3 покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 240 КК України, у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800,00 гривень.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний, що засвідчив своїм підписом.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, визначені ст. 476 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 389-1 КК України карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе повністю винуватим у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст. 240 КК України. Пояснив, що вчинив злочин при вищевикладених обставинах, у вчиненому щиро кається та просить затвердити угоду про визнання винуватості, наслідки затвердження якої йому зрозумілі та відомі.

Захисник обвинуваченого підтримав позицію свого підзахисного, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому визначене угодою покарання.

Прокурор підтримав позицію обвинуваченого та його захисника щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
У ч. 4 ст. 469 КПК України також зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Суд у підготовчому судовому засіданні встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а тому сторонами дотримано вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України та роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод", оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.
Відповідно до п.10 вказаної вище постанови, під беззастережним визнанням винуватості підозрюваним/обвинуваченим слід розуміти безумовне (повне) визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення.
Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи те, що взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, суд приходить до висновку про можливість затвердження в підготовчому судовому засіданні відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним, та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не заподіяна. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту суд вирішує відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.

Під час досудового розслідування понесено процесуальні витрати на залучення експертів згідно з довідок Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні (висновок експерта №СЕ-19/109/11/3-128МРВ/20 від 10.04.2020) на суму 1307,60 грн, які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 14 квітня 2020 року, укладену між прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 від 10 квітня 2020 року на майно, а саме:

взірці суміші, схожої на піщано-гравійну, які поміщено у спецпакети з номерами: № ЕХРО225952; № ЕХРО225951; №ЕХРО225950; №ЕХРО225953, № ЕХРО225954 та № ЕХРО225957; № ЕХРО225955; № ЕХРО225958; № ЕХРО225959, і після проведення експертиз здано до камери зберігання речових доказів Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в ІваноФранківській області, що в м. Долина, вул. Яворницького, 8;

автомобіль марки АVIA A31, синього кольору, 1985 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_2 , який передано на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

суміш, зовні схожу на піщано-гравійну, яка нагружена на кузові даного автомобіля та зберігається на території господарського двору Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в ІваноФранківській області, що в м. Долина, вул. Яворницького, 8;

гусеничний екскаватор JCB JZ140, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , жителька АДРЕСА_3 .

Після набрання вироком законної сили речові докази:

взірці суміші, ззовні схожі на піщано-гравійну суміш, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою м. Долина, вул. Яворницького, 8 - знищити;

піщано-гравійну суміш, 2,5 м куб., яка зберігається на території господарського двору Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в ІваноФранківській області, що в м. Долина, вул. Яворницького, 8, - конфіскувати в дохід держави;

свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_4 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження №343/614/20, 1-кп/0343/97/20, - повернути власнику ОСОБА_9 ;

автомобіль марки "AVIA A31", д.н.з. НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання його володільцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути власнику ОСОБА_9 ;

гусеничний екскаватор погружчик марки JCB140, який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 , жительці АДРЕСА_3 , залишити у власника ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за залучення експертів та проведення судової експертизи в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім гривень) 60 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1