Справа № 592/7585/20
Провадження № 1-кс/592/3993/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2020 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУ НП у Сумській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001311 від 23.04.2020,

встановив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУ НП у Сумській області ОСОБА_4 від 07.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0001311 від 23.04.2020, яка мотивована тим, що Постановою про закриття кримінального провадження від 07.06.2020 р., слідчим СВ Сумського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження, що внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001311 від 23.04.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Оскаржувана постанова отримана нею безпосередньо у слідчого ОСОБА_4 22.06.2020 р.
Дана постанова є незаконною та необґрунтованою через однобічність, неповноту та необ`єктивність досудового розслідування.
Слідчим у порушення вимог ст. 55 КПК України її не визнано потерпілою стороною, не роз`яснено права та обов`язки потерпілої сторони (ст. ст. 56,57 КПК) та не допитано.
Внаслідок чого вона позбавлена можливості заявити цивільний позов у кримінальному провадженні, тим самим порушено вимоги ст. 61 КПК України.
10.04.2020 р. нею до Сумського ВП ГУНП в Сумській області подано заяву про злочин. У заяві просила внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та розпочати розслідування за ст. 382 КК України - умисне невиконання рішення, що набрало законної сили невиконання судового рішення вчинене службовою особою, відносно в. о. начальника Головного управління ДПС у Сумській області ОСОБА_5 .
Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 р. (справа № 480/1227/19) позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) ( реорганізовано у ГУ ДПС у Сумській області) ОСОБА_3 від 19.02.2019 р. № Ф-6806-54 на суму 15344 грн. 01 коп. Стягнення судових витрат Рішення суду набрало законної сили 13.08.2019 р.
Згідно листа ГУ ДКС України у Сумській області від 06.11.2019 р. № 13-12- 10/6277 рішення суду по справі № 480/1227/19 є виконаним у часті стягнення судових витрат з відповідача тобто з ГУ ДПС у Сумській області та повернуто виконавчий лист до суду.
Проте, дане рішення залишається не виконаним з боку ГУ ДПС у Сумській області (далі ДПС) і на сьогоднішній день про що свідчать скріншот з особистого електронного кабінету.
Вимога, яка оскаржувалась, формувалась поквартально Головним управлінням ДПС у Сумській області, тому повинна бути скасована та видалена з інтегрованої картки КОР в цілому.
У зв`язку з тим, що формування вимог протиправно розпочалось ГУ ДПС у Сумській області з 19.04.2018 р. по 2457,18 грн. щоквартально та 8448,00 грн. одночасно за 2017 рік 02.05.2018 року, то судом були визнані протиправними та скасовані вимоги по сплаті ЄСВ за період подвійного нарахування з 2017 р. (недоїмка вперше з`явилась у 2018 році).
Так, оскаржуваній вимозі передувало ще три сформованих вимоги, які нею оскаржувались у суді.
Подавалась позовна заява про визнання протиправними та скасування вимог Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_3 від 28.11.2018р. № Ф-6806-54 на суму 12889 грн. 65 коп. станом на 31.10.2018 р., від 06.12.2018р. № Ф-6806-54 на суму 12069 грн.65 коп. станом на 30.11.2018 р., від 08.12.2018р. № Ф-6806-54 на суму 10429 грн.65 коп. станом на 31.12.2018 р. Стягнення судових витрат. Сумським окружним адміністративним судом 19.02.2018 р. (справа № 480/4746/18) винесено рішення, яким задоволено позовні вимоги повністю. Рішення суду набрало законної сили.
Згідно відповіді Головного управління ДФС у Сумській області від 08.08.2019 р. № 5264/Л/18-28-54-13 зазначено, що вимоги від 28.11.2018р. № Ф- 6806-54 на суму 12889 грн. 65 коп. станом на 31.10.2018 р., від 06.12.2018р. № Ф- 6806-54 на суму 12069 грн.65 коп. станом на 30.11.2018 р., від 08.12.2018р. № Ф- 6806-54 на суму 10429 грн.65 коп. станом на 31.12.2018 р. відкликані 09.08.2019 р.
Листом від 01.04.2020 р. ГУ ДПС у Сумській області повідомило про те, що стосовно виконання рішення суду по справі № 480/1227/19 (яким визнано протиправними та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_3 від 19.02.2019 р. № Ф-6806-54 на суму 15344 грн. 01 коп. Стягнення судових витрат.) ними направлено запит до управління правового забезпечення ГУ ДПС у Сумській області.
У результаті невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 р. (справа № 480/1227/19) ДПС знову протиправно сформувало нову вимогу від 13.02.2020 р. № Ф-6098-54 з якої вбачається, що станом на 31.01.2020р. має заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 1975 грн. 37 коп.
У матеріалах провадження є запит слідчого від 24.04.2020 р. № 7523/55/2020/СВ до ГУ ДПС у Сумській області щодо надання інформацію про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 р. (справа № 480/1227/19) та отримана відповідь про те, що вимога від 19.02.2019 р. № Ф-6806-54 на суму 15344 грн. відкликана 13.08.2019 р. та надано картку особового рахунку за 2020 рік станом на 30.04.2020 р. Що є фактично введення в оману правоохоронні органи з боку службових осіб ГУ ДПС у Сумській області, враховуючи їх відповідь направлену їй на запит листом від 01.04.2020 р. ГУ ДПС у Сумській області. Тобто, фактично, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 р. (справа № 480/1227/19) було не виконано станом на 01.04.2020 р.
Отримана слідчим інформація в подальшому слугувала винесенню незаконної постанови про закриття кримінального провадження.
Слідчий не вилучив у ГУ ДПС у Сумській області журнали вихідної та вхідної кореспонденції, не витребував карту особового рахунку за період з 2018 р. по теперішній час (а саме на дату порушення кримінального провадження), не витребував інформацію на підставі якої виконано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 р. (справа № 480/1227/19), так як з наданої карти особового рахунку за 2020 рік будь-який висновок про виконання рішення суду зробити не можливо, докази відкликання вимоги від 19.02.2019 р. № Ф-6806-54 на суму 15344 грн.
Слідчим не допитано службових (посадових) осіб ГУ ДПС у Сумській області з метою з`ясування порядку незаконного нарахування ЄСВ та в подальшому порядок виконання рішення суду.
Не встановлено службову особу, яка не виконала рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 р. (справа № 480/1227/19) та не оголошено підозру.
У зв`язку з тим, що її заява про злочин була зареєстрована як звернення, то вона звернулась зі скаргою до Ковпаківського районного суду м. Суми.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2020 р. (справа № 592/4739/20) зобов`язано слідчого чи іншу особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Сумського ВП ГУНП в Сумській області внести до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованого 10.04.2020 р. в Журналі єдиного обліку за № 24235 у порядку ст. 214 КПК України.
Тому просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 07.06.2020 р., винесену слідчим СВ Сумського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_4 , внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001311 від 23.04.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_6 вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила її задовільнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги. Надав матеріали кримінального провадження для огляду.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасника розгляду, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що 23.04.2020 внесено відомості до ЄРДР № 0001311 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

07.06.2020 слідчим СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального правопорушення в кримінальному провадженні.

Згідно оскаржуваної постанови слідчого кримінальне провадження за № 0001311 від 23.04.2020 року закрите, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Слідчий суддя не погоджується з постановою слідчого та вважає її передчасною, не мотивованою, суперечливою.

В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

При винесенні постанови слідчий посилається на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.

Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.

Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що всупереч ст.ст. 91-94 КПК України слідчим не в повному обсязі зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а тому оскаржувана постанова винесена передчасно і підлягає скасуванню в тому числі, з підстав, визначених у скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 107, 110, 303, 305-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 від 07.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0001311 від 23.04.2020 за ч. 1 ст. 382 КК України - скасувати.

Про прийняте рішення повідомити прокурора, заявника та слідчого.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1