Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/170/20
Номер провадження 1-в/948/28/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Машівської ВК-9 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка спільне подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» та спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області стосовно засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 26.06.2013р. Чернігівським районним судом за ч.2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Знятий з обліку 16.10.2015р.,
про умовно-дострокове звільнення
в с т а н о в и в :

у лютому 2020 року до суду надійшло вказане подання, яке обґрунтоване тим, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.04.2017р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Станом на 19 липня 2019 року відбув строку покарання, характеризується позитивно, як особа, що довела своє виправлення, а тому до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши думку прокурора та представника ВК-9, які подання підтримали та просили його задовольнити, засудженого, який з поданням погоджується, дослідивши докази у справі, суд дійшов такого висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 19 вересня 2017 року, кінцевий строк 19 травня 2021 року.
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Так, засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання в місцях позбавлення волі мав п`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, в той час двічі притягувався до відповідальності за вживання алкогольних напоїв та нетактовну поведінку з представником адміністрації, останнє погашено 20.12.2018р. Крім цього, характеризується як особа, що довела своє виправлення, працевлаштований робітником електроцеху, до виконання робіт з благоустрою відноситься з розумною ініціативою, дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом, з іншими засудженими не конфліктує, вину у скоєному злочині визнає, вирок вважає справедливим, має виконавчі листи на суму 121 969, 44 грн, з яких відшкодовано 8127 грн, достроково 200 грн, та аліменти в розмірі 25% заробітку, що підтверджується характеристикою і довідкою про стягнення та заохочення (а.с. 3-5).
З матеріалів особової справи засудженого видно, що він вчинив злочин під впливом психотропної речовини, вину визнавав повністю. Також з нього стягнуто на користь потерпілого 106 206 грн (а.о.с. 5-7), але згідно довідки бухгалтерії ВК засуджений мав ще 2 виконавчих листа на загальну суму 4866, 31 грн, які виплачені повністю, а з його заробітної плати було утримано 8127 грн, а також утримано аліментів в розмірі 25 %, що становить 16999, 27 грн (а.о.с. 150), тобто на погашення позову було направлено 3260, 69 грн примусово та 200 грн добровільно, тобто мізерну суму.
Згідно довідки планово-економічного відділу з грудня 2017 року засуджений постійно працював робітником електроцеху, від роботи не відмовлявся (а.о.с. 148-149).
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Крім цього, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Проте, такої «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки хоча з матеріалів справи видно, що він постійно працював, але за час перебування в умовах ізоляції від суспільства вжив алкогольні напої, тобто вчинив грубе порушення, і хоча після цього до нього було застосовано чотири заохочення, але ця обставина не вказує на його сумлінну поведінку, а відтак належне виправлення, оскільки він, вчинивши злочин під впливом психотропної речовини, належних висновків не зробив та продовжив свою протиправну поведінку під час відбування покарання.

За таких обставин суд вважає, що оскільки засуджений за час відбування покарання хоча і працював сумлінно та від роботи не відмовлявся, в той час умовою умовно-дострокового звільнення є не тільки сумлінне ставлення до праці, але й сумлінна поведінка, яку засуджений не довів, оскільки мало місце грубе порушення у виді вживання алкогольних напоїв, що в цілому не свідчить про наявність безумовних позитивних змін в поведінці засудженого та вказує на те, що його поведінка не була сумлінною та стабільною, як і не було вчинено дій для достатнього відшкодування шкоди потерпілому, оскільки сплачені суми є малими, до того як потрапити в місця позбавлення волі він потерпілому взагалі шкоду не відшкодував, хоча зазначив, що працював неофіційно, тобто, відповідно, не досягнуто мети покарання, а відтак дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні спільного подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№ 9)» та спостережної комісії Машівської РДА Полтавської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1