Справа № 680/169/20
№1-кс/680/28/20
УХВАЛА

21 лютого 2020 року смт.Нова Ушиця

Слідчий суддя Новоушицького районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

установив:
Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 19 лютого 2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 19 лютого 2020 року до Новоушицького ВнП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшло телефонне повідомлення від громадянина ОСОБА_4 про те, що він у середині січня 2020 року, перебуваючи біля естакади у с.Струга, Новоушицького району, Хмельницької області знайшов та умисно залишив собі для власних потреб невідстріляні набої у кількості 21 шт., які незаконно переніс до місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де зберігав їх в сараї без передбаченого законом дозволу.

19 лютого 2020 року ОСОБА_4 добровільно видав зазначені вище набої у кількості 21 шт. працівникам Новоушицького ВП, якими було проведено їх огляд та тимчасове вилучення на підставі п.3 ч.2 ст.167 КПК України та які запаковані в сейф- пакет експертної служби МВС України за № 7162093.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.

ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечив.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Слідчий суддя встановив, що слідчим відділенням Новоушицького ВнП ДВП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000033 від 19 лютого 2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Постановою слідчого ОСОБА_3 від 19 лютого 2020 року набої у кількості 21 шт., добровільно видані ОСОБА_4 , які запаковані у сейф-пакет експертної служби МВС України за №7162093 визнано речовими доказами у матеріалах досудового розслідування.

Згідно із статтею 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Чинний КПК України визначає дві підстави для тимчасового вилучення майна: під час законного затримання особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 КПК України та під час обшуку, огляду (ч.ч. 1, 2 ст.168 КПК України).

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику (ч.3 ст.168 КПК України).

З матеріалів клопотання суд встановив, що затримання ОСОБА_4 в порядку статтей 207, 208 КПК України не проводилося.

Однак матеріали клопотання містить протокол огляду місця події, відповідно до якого 19 лютого 2020 року під час огляду місця події земельної ділянки дороги по вулиці Миру, що в с.Струга, Новоушицького району, ОСОБА_4 в присутності двох понятих добровільно видав працівникам поліції коробку синьо червоного кольору із наявними у ній пластиковим контейнером білого кольору з металевими предметами циліндричної форми чорного та золостистого кольорів у кількості 21 шт.

Кримінально-процесуальний закон передбачає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.93 КПК України).

Речовий доказ або документ, наданий добровільно зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду (ч.2 ст.100 КПК України).

Правова природа отримання доказів, на відміну від витребування, є іншою, оскільки отримання полягає у прийманні того, що надсилається, надається або вручається, тобто при отриманні певна особа добровільно передає, надає, представляє матеріали слідчому чи прокурору.

З матеріалів клопотання, зокрема витягу єдиного реєстру досудових розслідувань, суд установив, що 19 лютого 2020 року до Новоушицького ВнП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшло телефонне повідомлення від громадянин ОСОБА_4 про те, що він у середині січня 2020 року, перебуваючи біля естакади у с.Струга, Новоушицького району, Хмельницької області знайшов та умисно залишив собі для власних потреб невідстріляні набої у кількості 21 шт., які він добровільно видав працівникам поліції.

Тобто ОСОБА_4 , маючи можливість і надалі зберігати набої, за власним бажанням передав їх органу поліції.

Таким чином підстава з якої орган досудового розслідування здобув набої, про арешт яких просить слідчий, є саме добровільне надання їх ОСОБА_4 , а не вилучення при проведенні огляду земельної ділянки на якій знаходився ОСОБА_4 .

Отже відсутні підстави для віднесення набоїв у кількості 21 шт. до тимчасово вилученого майна.

Частиною другою статті 171 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік, види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

На думку, слідчого судді, слідчим не були дотримані вимоги пункту 1 частини другої статті 171 КПК України, зокрема, не зазначені підстави і мета відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Так у клопотанні слідчий зазначив, що «19 лютого 2020 року набої у кількості 21 шт. добровільно видані ОСОБА_4 було визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні та необхідність у накладенні на них арешту».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приписами статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий не вказав у чому власне вбачається необхідність накладення арешту на майно, добровільно виданого ОСОБА_4 органу досудового розслідування, враховуючи завдання арешту майна.

Окрім того, слідчий у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 171 КПК України не навів достатні ідентифікуючі дані щодо майна, на яке він просить накласти арешт.

Так, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на «набої у кількості 21 шт., які запаковані у сейф пакет експертної служби МВС України №7162093».

Слідчий суддя зазначає, що набій має певні характеристики (властивості), - залежно від призначення ( бойові та допоміжні), залежно від форми (циліндричні, трьохгранні, з виступом закрайку фланцю і.т.д.), за матеріалом гільзи (з паперовою гільзою безкапсульні, з металевою гільзою, з метолопластиковою гільзою, з пластиковою гільзою , безгільзові), за типом снаряда (зі звичайною кулею, з кулею підвищеної пробивальності, з пониженою швидкістю кулі). Набої, окрім того, мають відповідні маркування, тобто позначаються за допомогою нанесення спеціальних позначень на дно гільзи, а також фарбуванням кінчика кулі у визначені кольори.

Водночас предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 КК України є, у тому числі бойові припаси, якими визнаються патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійські снаряди, бомби, міни, гранати, бойові частини ракет і торпед та інші вироби в зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху. Патрони та набої до гладкоствольної мисливської зброї, а також патрони, споряджені гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, не є предметом злочинів, передбаченого статтею 263 КК України.

Хоча визначення виду, моделі, калібру певного боєприпасу є предметом дослідження експертизи, слідчий, у клопотанні зобов`язаний визначити певні ознаки майна за якими його можна ідентифікувати.

Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу (ч.3 ст. 172 КПК України).

Таким чином, вказане клопотання слід повернути прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України,

постановив:
Клопотання слідчого СВ Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000033 від 19 лютого 2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1