ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5701/20
провадження № 1-кс/753/1402/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі слідчого ОСОБА_3 , представника третьої особи ОК "ЖБК "Парк" ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000112,

В С Т А Н О В И В :
02.04.2020 слідчий слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт об`єкта нерухомого майна земельних ділянок з кадастровими номерами :90:167:0054 та :90:167:0044 за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська, 123, вул. Кам`янська, 125-Г, відповідно, які належать ОК «ЖБК «Парк» та заборонити проводити на них будь-які будівельні роботи.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000112, внесене до ЄРДР 04.04.2019 за попередньою правовою кваліфікацією за ст.356, ч.3 ст.15, ч.4 ст. 190, ч.1 ст.272 КК України.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що посадовими особами обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парк» () за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська, 123 та 125-Г проводиться самовільне будівництво житлового комплексу «Метро Парк», без відповідних дозвільних документів. Встановлено, що ОК «ЖБК «Парк» є замовником та виконавцем робіт з будівництва будинку (ЖК Метро Парк) на земельних ділянках з кадастровими номерами :90:167:0054 та :90:167:0044 за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська, 123 та 125-Г відповідно. Також біля будівельного майданчику був побудований відділ продажу, де посадові особи ОК «ЖБК «Парк» продають квартири ще не в побудованому будинку. В подальшому, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до отриманих відповідей компетентних органів, а саме відповідь: Департаменту містобудування та архітектури КМДА повідомляє, містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок з кадастровими номерами :90:167:0054 та :90:167:0044 за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська,123 та вул. Кам`янська,125-Г відповідно, не реєструвалися та не видавалися. Також наявна відповідь Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, де вказано, що в Департаменті відсутня інформація щодо отримання ОК «ЖБК «Парк» документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська, 123.

Клопотання обґрунтоване тим, що заявлені до арешту об`єкти нерухомості є речовим доказом у кримінальному провадженні і їх арешт необхідний для попередження його неправомірного використання, перетворення, відчуження.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, пославшись на викладені у ньому обставини.

Представник ОК "ЖБК "Парк" ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на його необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши слідчого та представника третьої особи, вивчивши надані в обґрунтування клопотання матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим з таких підстав.

Слідчими слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000112, внесене до ЄРДР 04.04.2019 за попередньою правовою кваліфікацією за ст.356, ч.3 ст.15, ч.4 ст. 190, ч.1 ст.272 КК України за фактом незаконного будівництва житлового комплексу «Метро Парк» за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська,123 та125 Г.

Вбачається, що ОК «ЖБК «Парк» є замовником та виконавцем робіт з будівництва будинку на земельних ділянках з кадастровими номерами :90:167:0054 та :90:167:0044 за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська, 123 та 125-Г.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно землевласником земельних ділянок за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська, 123 та 125-Г, площею 0,1 га та 0,0784 га за кадастровим номером :90:167:0054 та :90:167:0044 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), є ОК «ЖБК «Парк».

В ході проведення огляду місця події встановлено, що на даний час здійснюються роботи з розриття котловану, встановлено будівельний паркан навколо вказаних земельних ділянок, наявна будівельна техніка. Біля будівельного майданчику побудований відділ продажу, де посадові особи ОК «ЖБК «Парк» продають квартири.

Згідно відповіді Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві від 08.04.2019 № 10/26-26/0804/10 в Департаменті відсутня інформація щодо отримання ОК «ЖБК «Парк» документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська, 123.

Постановою слідчого Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 31.03.2020 земельні ділянки з кадастровими номерами :90:167:0054 та :90:167:0044 за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська, 123, вул. Кам`янська, 125-Г визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.

Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачена заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно положень частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Підставою арешту майна слідчий вказав забезпечення збереження речових доказів, а відтак згідно з приписом ч. 3 ст. 170 КПК України таке майно повинно відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

31.03.2020 слідчий виніс постанову про визнання земельних ділянок з кадастровими номерами :90:167:0054 та :90:167:0044 речовими доказами.

Суд вважає вищевказану постанову слідчого обґрунтованою, оскільки з огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставини та предмет доказування у цьому кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати,що заявлені до арешту земельні ділянки є об`єктом кримінально протиправних дій, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадженнятобто це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання доцільності заборони або обмеження розпоряджатися або користуватися майном, вихожу з обставин провадження, а також необхідності втручання в права та інтереси власника майна.
На переконання слідчого судді, заборона проведення будь-яких будівельних робіт виправдає в цьому випадку ступінь втручання у права особи та не порушуватиме баланс між інтересами землевласника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна земельні ділянки з кадастровими номерами :90:167:0054 та :90:167:0044 за адресою: м. Київ, вул. Кам`янська, 123, вул. Кам`янська, 125-Г, відповідно та заборонити проводити на них будь-які будівельні роботи.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09.04.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1