ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3376/19 Справа № 212/8470/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, контрольне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, студента 5-го курсу Металургійної академії м. Дніпра, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.м.т. Теребовля, Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого
обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0001290, -
за участю:
прокурора ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 ,

встановила:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених кожного окремо, до 09 січня 2020 року.
Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що враховує, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів організованою злочинною групою, з врахуванням осіб обвинувачених, прийшов до висновку, що на даний час є достатньо підстав вважати, що вони можуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вплинути на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинувачених на теперішній час та на даній стадії кримінального процесу відсутні.
Враховуючи вимоги ст.178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких вони обвинувачуються, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки та всі інші обставини передбачені даною нормою закону, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим слід продовжити.
Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що перебуваючи під домашнім арештом він буде мати змогу працювати та допомагати своїй сім`ї. Перебуваючи від вартою він почав хворіти, та коштів не вистачає навіть на ліки.
Вказує, що у нього є неповнолітній брат, який потребує його допомоги, оскільки батька вони не мають, а мама змушена постійно працювати, щоб забезпечувати сім`ю.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Посилається на те, що ухвалу винесено неналежним судом, оскільки дане кримінального провадження не підсудне Жовтневого районному суду м. Кривого Рогу. Вказує, що жодний епізод з інкримінованих обвинуваченим діянь не було вчинено на території Покровського (Жовтневого) району м. Кривого Рогу. На момент винесення оскаржуваної ухвали не було визначено питання підсудності даного провадження апеляційним судом.
Вважає, що судом не було враховано наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики, наявності постійного місця проживання, стабільного матеріального забезпечення у вигляді пенсії та стипендії, факт його навчання на денному відділенні Металургійної академії, відсутності судимостей.
Зазначає, що судом не було наведено належних аргументів на користь того, що застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу може не забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати рішення суду, обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вказує, що лише дев`яти обвинуваченим у даному кримінальному провадженні із вісімнадцяти обрано найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Хоча, згідно обвинувальногом акта роль ОСОБА_9 у вчиненні злочинів не є винятковою, останній не був лідером угрупування.
Вказує, що суд першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, не визначила розмір застави. Хоча сторона захисту наполягала на тому, що визначення слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що становить 926 500 гривень, є непомірною для обвинуваченого ОСОБА_9 та не має жодного обґрунтування.
Зазначає, що дана справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу, оскільки злочини були вчинені на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу.
Під час апеляційного розгляду обвинувачені та їх захисники підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою. Зазначив, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року визначено підсудність даного кримінального провадження і матеріали справи передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин, скоєно організованою злочинною групою, з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не змінилися, на даний час є достатньо підстав вважати, що перебуваючи на свободі обвинувачені можуть вчинити спроби ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, вплинути на свідків, чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачені.
Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 про те, що роль його підзахисного у вчиненні інкримінованих злочинів не є винятковою, що він не був лідером злочинного угрупування, на думку колегії суддів, передчасні на даному етапі кримінального провадження.
Так, однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч. 1 ст. 178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Суд першої інстанції, як це слідує зі змісту судового рішення, визнав такими, що не зменшилися від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики того, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 можуть вчинити спроби ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, вплинути на свідків, чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Колегія суддів вважає, що матеріали провадження містять дані, які доводять існування зазначених ризиків, тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання останніх під вартою, щоб завадити цьому.
Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особи обвинувачених та інші передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, зокрема і ті на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та захисники, суд навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи сторони захисту про порушення правил підсудності даного кримінального провадження Жовтневому суду м. Кривого Рогу, були предметом розгляду апеляційного суду. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду 25 листопада 2019 року матеріали даного провадження направлено до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу для судового розгляду.
Не заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_10 проте, що суд, розглядаючи клопотання, не визначив розмір застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
З наведеного вбачається, що розмір застави визначається слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не при його продовженні. А питання про зменшення розміру застави вирішується при зміні запобіжного заходу шляхом зменшення застави.
Істотні порушення вимог процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинувачених, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду - без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4