18.06.2020 Справа № 756/6374/20
Унікальний номер № 756/6374/20
Провадження № 1-кс/756/1189/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києваклопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , звернулися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майна.

На обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000105, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 31.05.2020, близько 04 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo» моделі «T13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у м. Києві по вул. Луговій, неподалік АЗС "ОККО", здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, у тому числі, у виді перелому кісток лівого передпліччя.
Під час досудового розслідування автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo» моделі «T13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 01.06.2020 був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, так як зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення у вигляді пошкоджень автомобіля та контакту пішохода із транспортним засобом, а також в послідуючому може виникнути необхідність у проведенні експертиз з вищевказаним автомобілем.
Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також, з метою недопущення втрати речових доказів, приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вищевказаного автомобіля виникла потреба у накладенні арешту на майно у вигляді заборони користування та розпорядження.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення якого повідомлялись належним чином, при цьому, подали до суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, обставини зазначені у клопотанні підтримують і просять задовольнити клопотання з тих підстав, що у ньому викладені.

Власник майна подав до суду заяву, де просить розгляд клопотання проводити без його участі. Водночас просить передати йому вищезазначений автомобіль на відповідальне зберігання із правом розпорядження з тих підстав, що є пенсіонером і не має фінансової змоги оплачувати перебування автомобіля на арешт-майданчику, крім того, його дружина хворіє онкологічним захворюванням і проходить відповідні медичні обстеження, що виключає можливість її пересування на громадському транспорті. На підтвердження вказаного подав до суду відповідні копії документів.

Ураховуючи, що прокурор, слідчий та власник майна належно повідомлені про час та місце розгляду клопотання, до суду не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за наявними матеріалами та у відсутність останніх.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя встановив наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 01.06.2020 автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo» моделі «T13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_7 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000105 від 01.06.2020.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
З урахуванням того, що клопотанням слідчого та прокурора, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo» моделі «T13110», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000105 від 01.06.2020, з метою забезпечення збереження речових доказів, на підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що орган досудового розслідування, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт зазначеного майна.
Разом з тим, враховуючи розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo» моделі «T13110», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , лише в частині заборони розпоряджатися ним.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo» моделі «T13110», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_7 , шляхом заборони розпорядження ним, у тому числі здійснювати ремонт вказаного автомобіля.
У решті вимог клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1