Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/12/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2019, якою до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ульяновка Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, працюючого неофіційно по найму, який одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрований: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000639,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,на 60 днів, а саме: з 15 год. 05 хв. 25 грудня 2019 року по 15 год. 05 хв. 23 лютого 2020 року, без визначення застави.

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні Гайворонського ВПГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 25.12.2019 близько 03 години 30 хвилин, грубо ігноруючи вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно яких водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно Alcotest 6810 «Drager» від 25.12.2019 стан алкогольного сп`яніння становить 1,86 проміле), керуючи автомобілем «Hyundai Sonata» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Свободи в напрямку перехрестя з вул. Фестивальна зі сторони вул. Василя Стуса в м. Гайворон, Кіровоградської області, допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 (б, д), п.12.1 ПДР України:
п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху,
п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним,
проявив злочинну недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, перевищив допустиму та безпечну швидкість руху в населеному пункті, через наявний стан алкогольного сп`яніння позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху, не визначив в даних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювались темною порою доби, вологим покриттям проїзної частини та наявністю заокруглення проїзної частини дороги вправо, при проїзді якого втратив керування транспортним засобом, в наслідок чого відбувся виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги з подальшим наїздом на бетонний паркан магазину «ТДК Маркет», розташований по вул. Фестивальна, 29, м. Гайворон, Кіровоградської області. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: пасажир автомобіля «Hyundai Sonata» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди; пасажир автомобіля «Hyundai Sonata» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки з лікарні від 25.12.2019 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, забійна рана лоба, верхньої губи, травматичне видалення зубів верхньої щелепи; пасажир автомобіля «Hyundai Sonata» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно довідки з лікарні від 25.12.2019 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом 3-4 ребер зліва.

Ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2019 задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме: з 15 год. 05 хв. 25 грудня 2019 року по 15 год. 05 хв. 23 лютого 2020 року, без визначення застави.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором доведено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, на даний час існують ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному провадженні, які проживають в одному місті з підозрюваним, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, тобто вводити слідство в оману та може виїхати за межі України, тобто слідчим та прокурором в судовому засіданні зазначено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганням ризикам зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного
ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або домашнього арешту, або особистої поруки.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчий суддя в порушенні вимог п. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали не визначив розмір застави.

Також на даний час не проведено жодних експертиз, які підтвердили вину його підзахисного.

З процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри його підзахисного.

Крім того, районним судом не враховано, що його підзахисний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на утриманні перебуває дружина та двоє малолітніх дітей, його вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, жодний ризик не доведений.

Адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав до суду доповнення, в яких просив врахувати і позиції потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які викладені в нотаріально засвідчених заявах, про те що вони розуміють, що аварія сталась по необережності, не мають претензій до ОСОБА_8 та просять обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Також захисник зазначає про явну невідповідність оскаржуваної ухвали ст. 196 та 372 КПК України, зокрема у вступній частині ухвали відсутнє прізвище, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місце проживання, а в резолютивній частині не вказано запобіжний захід, який застосовується тобто відсутня вказівка про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З моменту прибуття до слідчого ізолятора та станом на 13.01.2020 року ОСОБА_8 перебуває у стаціонарі Кропивницької міської медичної частини № 14 під медичним наглядом - до КНП «КОЛ КОР» з метою оперативного лікування хворого до теперішнього часу не доставлено не зважаючи на неодноразові звернення до начальника СІЗО та прокурора, підозрюваного не було доставлено до обласної лікарні для оперативного лікування .
Про вказане та необхідність у госпіталізації ОСОБА_8 , 06.01.2020 року та 07.01.2020 року медичними працівниками подавались доповідні записки керівництву слідчого ізолятора, 08.01.2020 року Філією повідомлено керівництво Південного МРУ, 08.01.2020 року та 09.01.2020 року направлено відповідні листи до СІЗО, а 09.01.2020 року було повідомлено керівництво ДУ «ЦОЗ ДКВС України».
На теперішній час ОСОБА_8 потребує негайного оперативного втручання з приводу перелому тіла лівої плечової кістки зі зміщенням.

Вислухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, передбачених кримінальним процесуальним законом України.
Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд саме на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, викладені в п. п. 1-11 ст. 178 цього Кодексу, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.
Зазначених положень діючого законодавства слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали було дотримано не повністю.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у скоєному розкаявся та пояснив, що не має мити уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин. При цьому додав, що потребує негайного оперативного втручання з приводу перелому кістки зі зміщенням та рваної рани коліна, зазначивши медична допомога в умовах Кропивницької міської медичної частини № 14 не можу його надана.

Кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_8 є неумисним тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років.

Обґрунтованість підозри підтверджується наявними доказами в матеріалах кримінального провадження доказами, оцінку яких буде зроблена виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по суті.
Також слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Разом з тим, не можуть бути задоволено доводи захисту стосовно обов`язкового наявності доказів на підтвердження ризиків, оскільки вимогами КПК України це не передбачено.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної особи. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання, що може бути призначено ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі не обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

В той же час вбачається із наданих матеріалів, слідчий і прокурор в клопотанні та під час його розгляду в суді першої інстанції, не довели існування викладеннях в клопотанні обставин, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що передбачено ч. 1, 2 ст. 194 КПК України.
Прокурор посилаються на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта чи спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Як вбачається з клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного, та доводів сторони обвинувачення щодо можливості задоволення клопотання, прокурором не наведено реальності обґрунтувань щодо неможливості забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків при застосуванні до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. В свою чергу слідчий суддя під час розгляду клопотання, формально зазначивши про врахування обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України, пославшись на тяжкість інкримінованого правопорушення, перечисливши ризики дав їм аналіз без відповідно підтверджуючих доказів та прийшов до висновку про недоцільність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Така позиція слідчого судді суперечить практиці Європейського суду з прав людини, адже відповідно до правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), де сказано, що «при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів».

Крім того, колегія суддів враховує, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, а самі по собі вказані як в клопотанні слідчого так і в ухвалі слідчого судді ризики, які взагалі не підтверджені відповідними доказами, не можуть бути достатньою підставою для задоволення клопотання слідчого щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу, саме у вигляді тримання під вартою.

При цьому в клопотанні слідчого Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_15 взагалі не аргументовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту надала до суду апеляційної інстанції:
- позитивну характеристику на ОСОБА_8 за місцем проживання;
- позитивну характеристику на ОСОБА_8 з попереднього місця роботи;
- позитивні характеристики на ОСОБА_8 з попереднього місця навчання;
- належним чином посвідчену копію грамоти за активну участь у громадському житті технікуму та культурно масовій роботі;
- належним чином посвідчену копію грамоти відділу сім`ї, молоді та спорту Гайворонської райдержадміністрації;
- належним чином посвідчену копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7398, відповідно до якої у ОСОБА_8 діагностовано поперечний перелом плечової кістки зі зміщенням проксимального фрагменту на зовні на 2/3 об`єму кістки. Хворий направляється до КНП «КОЛ КОР» травматичного відділення № 1 для подальшого оперативного лікування;
- належним чином посвідчену копію медичної довідки від 05.01.20 року, відповідно до якої ОСОБА_8 потребує оперативного лікування в умовах КНП «КОЛ КОР»;
- належним чином посвідчену копію заяви потерпілої ОСОБА_14 (посвідчена нотаріально), відповідно до якої потерпіла не має претензій до ОСОБА_8 ;
- чином посвідчену копію заяви ОСОБА_13 , пасажира авто, який отримав тілесні ушкодження під час ДТП (посвідчена нотаріально), відповідно до якої він не має претензій до ОСОБА_8 ;

Враховуючи те, що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності колегія суддів вважає, що ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень є не доведеним.
Отже, враховуючи, що стороною обвинувачення, як на час розгляду клопотання суддею районного судду, так і на час апеляційного перегляду в судовому засіданні не доведено що ОСОБА_8 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Таким чином, одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжних заходів обставин, викладених в п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є недостатнім.
Посилання органу досудового розслідування при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою лише на тяжкість злочину та ймовірне покарання, є недостатнім, про що також неодноразово наголошувалось у ряду рішень Європейського суду.
Разом з тим, дослідивши матеріали клопотання та заслухавши в судовому засіданні прокурора, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що надані докази не доводять недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, заявлені ризики, хоча й існують, проте мають незначний ступінь небезпеки та не можуть служити підставою для тримання під вартою підозрюваного.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Суддя районного суду під час розгляду клопотання слідчого зазначені вимоги кримінального процесуального закону залишив поза увагою та без достатніх підстав прийняв рішення про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому ухвала районного суду підлягає скасуванню.
Так, при обрані обвинуваченому запобіжного заходу колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимий, позитивно характеризується з місця проживання, роботи, навчання, має грамоти, потребує лікування та негайного хірургічного втручання, яке не може йому бути надано в умовах медичної частини СІЗО, що підтверджується довідкою начальника медичної частини.
Зокрема, згідно листа начальника філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Кіровоградській області № 7КР/55 від 11.01.2020 року - ОСОБА_8 потребує негайного оперативного втручання з приводу перелому тіла лівої плечової кістки зі зміщенням. На теперішній час ОСОБА_8 потребує негайного оперативного втручання з приводу перелому тіла лівої плечової кістки зі зміщенням, необхідна медична допомога ОСОБА_8 у тому числі оперативне втручання, в умовах Кропивнрицької міської медичної частини № 14 не може бути надана. Зволікання з наданням необхідної медичної допомоги ОСОБА_8 може призвести до виникнення ускладнень та негативних наслідків

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Із врахуванням зазначеного вище, обставин справи, особи підозрюваного, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази того, що на теперішній час існують підтверджені відповідними доказами ризики, передбачені ст. 177 КПК України та, що прокурором не доведено недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що на час досудового розслідування підозрюваному можливо не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Беручи до уваги також правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного, та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого та можливості застосування у даному кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Отже, з урахуванням тяжкості злочину, ступеню їх суспільної небезпечності та особи підозрюваного, колегія суддів вважає, що до підозрюваного ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді цілодобового домашнього арешту.
При фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, що обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог п. 3 ч .2 ст. 183 КПК України, встановлених ризиків та характеризуючих його даних, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є співмірним з наявними ризиками у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.
В контексті застосування на практиці вимог ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції, рішень ЄСПЛ («Бойченко проти Молдови», «Мамедова проти Росії», «Малик проти України», «Пелісьє та Сассі проти Франції») правових позицій та рекомендацій Верховного Суду по даній категорії справ, ряду об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, з урахуванням серйозності висунутої проти ОСОБА_8 підозри та його особи, колегія суддів вважає, що для запобігання ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, підозрюваному достатньо буде застосувати такий вид запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, в порядку передбаченому ст. 195 КПК України.
А тому, враховуючи відсутністю доказів, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, колегія суддів приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання слід задовольнити частково застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно задовольнити частково, а ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2019 скасувати задовольнивши частково клопотання слідчого та застосувавти до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2019, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - скасувати.
Клопотання слідчого Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_15 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000639 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном 2 місяці, в межах строку досудового розслідування, а саме: до 15.00 год. 23 лютого 2020 року, заборонивши йому цілодобово залишати місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, надавши можливість уразі необхідності за дозволом слідчого та прокурора відвідувати медичні установи для проходження лікування та обстеження.

Строк дії ухвали закінчується о 15.00 год. 23 лютого 2020 року.

На підставі ст. 194 ч.5 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 :
-не залишати цілодобово постійне місце проживання, а саме АДРЕСА_2 , надавши можливість вразі необхідності за дозволом слідчого та прокурора відвідувати медичні установи для проходження лікування та обстеження.

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- здати слідчому на зберігання паспорт громадянина України та паспорт для виїзду з України;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими по даному кримінальному провадженню.

- носити електронний засіб контролю.

Надати можливість працівникам Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури, Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області, з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 безперешкодно перевіряти його за місцем проживання, вимагати усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Звільнити ОСОБА_8 , негайно з-під варти в залі суду.

Копію даної ухвали направити до Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області для виконання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на процесуального прокурора по даному кримінальному провадженню.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_16 Ткаченко