Справа № 308/3547/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/239/20, за апеляційною скаргою, яку подала прокурорка відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні погодженого прокуроркою клопотання старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту й застосовано щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківськ, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, працюючої] начальником Управління державного архітектурно будівельного контролю Ужгородської міської ради, раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, яке полягає в покладенні на підозрювану зобов`язання виконувати визначені слідчим суддею обов`язки, а саме: повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю і суд про зміну свого місця проживання і роботи; прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на визначений ним час.
Встановлено строк дії покладених на підозрювану ОСОБА_6 обов`язків - два місяці, до 01 червня 2020 року.
З матеріалів клопотання убачається, що 09 квітня 2020 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. Відповідно до клопотання, ОСОБА_6 , несучи персональну відповідальність за погоджені нею документи, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок використання земельних ділянок рекреаційного призначення, перебуваючи на посаді заступника начальника управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, діючи умисно, в групі з невстановленими слідством посадовими особами, зловживаючи службовим становищем, з метою забезпечення незаконного переходу права власності на земельну ділянку рекреаційного призначення, загальною площею 0, 0780 га., що знаходиться в АДРЕСА_2 , що перебувала в комунальній власності міста, використала службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки. Вчинені діяння полягали у підписанні ряду документів та висновків, внаслідок чого право власності на вказані земельну ділянку перейшло до гр. ОСОБА_10 , а цільове призначення земельної ділянки було незаконно змінено з «рекреаційного» на «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд». Встановлено, що посадовій особі ОСОБА_6 в силу її службових обов`язків було достовірно відомо, що вищевказана земельна ділянка в АДРЕСА_2 , згідно Генерального плану м. Ужгорода від 2004 року потрапляє до зони зелених насаджень загального користування, за функціональним використанням обліковується як частина скверу площею 0,30 га., розташованого на розі вулиць Мукачівської, Станційної та Одеської в м. Ужгороді. Не зважаючи на викладене, після надходження до управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради на погодження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :12:002:0049, загальною площею 0,0780 га. у власність ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що без позитивного висновку зазначеного управління проект не може бути переданий на розгляд сесії місцевої ради, ОСОБА_6 скріпила власним підписом та відтиском печатки управління завідомо підроблені офіційні документи, а саме: - висновок управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради без номеру від 2010 року, щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_10 , яким погодила та не заперечила, щодо відведення земельної ділянки загальною площею 780 кв.м. відкритих земель з культурним рослинним покривом та вимощенням, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 , до якого внесено неправдиві відомості про віднесення земельної ділянки до земель міста не переданих у власність та користування; - кадастровий план земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , на якому графічно в системах координат зображено місце розташування земельної ділянки ОСОБА_10 , у який внесено завідомо неправдиві відомості про віднесення земельної ділянки до земель відведених для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0780 га.; - експлікацію земельних угідь, на якій графічно в системах координат зображено місце розташування земельної ділянки ОСОБА_10 , до якої внесено завідомо неправдиві відомості про віднесення земельної ділянки до земель відведених для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0780 га.. За результатами дій, вчинених ОСОБА_6 та не встановлених слідством посадових осіб, спрямованих на передачу у власність ОСОБА_10 земельної ділянки із земель рекреаційного призначення, зеленої зони загального користування скверу, 5 сесією 5 скликання Ужгородської міської ради № 1383 від 05.03.2010 затверджено проект землеустрою та 20.04.2010 відомості про земельну ділянку, площею 0,0780 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, внесено до Державного земельного кадастру. Таким чином, всупереч ст. ст. 38-39, 51-52 Земельного Кодексу України ( в редакції від 04.06.2008, підстава - 309-VI), ст. 50 Закону України «Про землеустрій» ( в редакції від 22.05.2003) ст. ст. 1, 12 Закону України «Про планування і забудову територій» ( в редакції від 20.04.2000) внаслідок умисних дій службових осіб - заступника начальника управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради ОСОБА_6 та невстановлених слідством службових осіб, земельна ділянка загальною площею 0,0780 га., вартістю 347 200 гривень, що відноситься до зони зелених насаджень загального користування (сквер) на розі вулиць Мукачівської, Станційної та Одеської в м. Ужгороді Закарпатської області, тобто є земельною ділянкою рекреаційного призначення, незаконно передана у власність громадянина ОСОБА_10 , а цільове призначення земельної ділянки було незаконно змінено з «рекреаційного» на «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави на загальну суму 347 200 гривень, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. У квітні 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень, які підпадають під ознаки ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. У клопотанні також вказується на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю. Клопотання слідчого мотивоване і тим, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, метою якого визначено забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, один з яких прибувати на виклики до слідчого та суду, а також запобігання ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, а також на представників потерпілої сторони Ужгородської міської ради, з метою спонукати їх відмовитися від звернення до правоохоронних органів, тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив з метою зміни або відмови їх від даних ними показань, або схиляти свідків до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою уникнення її від кримінальної відповідальності, вчинення іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя зазначив, що їх можливе настання не доведено слідчим та прокурором жодним доказом. Також прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчим суддею встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 за місцем проживання: АДРЕСА_1 , характеризується позитивно (характеристика ТОВ «Наш Добробут» № 4 від 14.02.2020 року), разом з нею проживають син ОСОБА_11 , невістка ОСОБА_12 та онуки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (довідка про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 933/18-21 від 13.02.2020 року). Слідчим суддею також необґрунтованими визнані доводи клопотання про необхідність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Зважаючи на тривалість досудового розслідування у кримінальному проваджені, на дані про особу підозрюваної ОСОБА_6 та її суспільну поведінку, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що ні слідчим, ні прокурором не доведено про недостатність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Враховуючи фактичні обставини справи, особу підозрюваної ОСОБА_6 , те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, а також на представників потерпілої сторони Ужгородської міської ради, з метою спонукати їх відмовитися від звернення до правоохоронних органів, тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти свідків до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні у будь-який спосіб, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження щодо підозрюваної ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що буде достатнім стимулюючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

В апеляційній скарзі прокурорка ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання не врахував доводи органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних злочинів, кримінальні правопорушення вчинені у сфері службової діяльності з використанням службового становища. Зазначає, що під час розслідування встановлено та підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просить ухвалу слідчого скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
У запереченні на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_15 , посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрювана ОСОБА_6 , так і її захисник адвокат ОСОБА_15 , що свідчить про дотримання права підозрюваної ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у їх вчиненні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідча винесла повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 17.02.2020, копія якого ОСОБА_6 вручена 09.04.2020. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень стороною захисту не оспорюється.
Крім того, колегія суддів, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, вважає, що висновок слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором ризиків можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, - є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на матеріалах судового провадження, оскільки додані до клопотання матеріали не містять доказів, які б давали достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 вчиняла спроби переховування від органів досудового розслідування та суду; може вчинити новий злочин чи будь-яким чином перешкоджала чи може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів враховує й наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваної ОСОБА_6 раніше не судима, має постійне місце проживання ( АДРЕСА_1 ), за яким характеризується позитивно (характеристика ТОВ «Наш Добробут» № 4 від 14.02.2020), проживає разом із сином ОСОБА_11 , невісткою ОСОБА_12 та онуками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (довідка про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 933/18-21 від 13.02.2020).
Тому, колегія суддів обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде виправданим, що у свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.
При цьому, колегія суддів вважає, що обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй злочинів та їх тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, вона не виконуватиме покладені на неї процесуальні обов`язки. Крім того, колегія суддів враховує, що діяння у вчиненні яких ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких, а також час їх вчинення 2010 рік.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваної, прийшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про можливість застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігання будь-яким спробам ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, а також на представників потерпілої сторони - Ужгородської міської ради, з метою спонукати їх відмовитися від звернення до правоохоронних органів, тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти свідків до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні у будь-який спосіб.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання не врахував доводи органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних злочинів, кримінальне правопорушення вчинене у сфері службової діяльності з використанням службового становища, а також про те, що під час розслідування встановлено та підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - колегія суддів, з урахуванням наведеного вище, відхиляє як необґрунтовані й такі, що не знайшли свого підтвердження та не свідчать про незаконність висновку слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також враховує те, що в ході розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на те, що підозрювана ОСОБА_6 із моменту обрання їй запобіжного заходу не виконує покладені на неї обов`язки чи будь-яким чином перешкоджає кримінальному провадженню.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з урахуванням того, що досудове розслідування кримінального провадження закінчується 02.06.2020, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрювану ОСОБА_6 передбачені п. п. 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, а також те, що саме прокурор повинен довести недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику чи ризикам встановленим у клопотанні, у тому числі довести наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, чого під час розгляду апеляційної скарги не доведено.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подала прокурорка відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту й застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: