Справа № 621/3053/18
Пр. № 1-кп/621/33/20
Вирок
Іменем України
10 лютого 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борова Зміївського району Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.07.2019 Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3років позбавлення волі,
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Борова, Харківської області, Зміївського району, громадянина України, не працюючого, неодруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
06.10.2018 року близько 18 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебували поблизу крамниці ФОП « ОСОБА_8 », яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , де у них на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка із місцевим мешканцем с. Борова ОСОБА_9 , в ході якої ОСОБА_4 , маючи умисел на навмисне спричинення тілесного ушкодження, наніс один удар долонею руки в область голови ОСОБА_9 в наслідок якого останній впав на землю, після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 маючи умисел на навмисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи групою осіб, нанесли один за одним неменше чотирьох ударів взутими ногами в область живота ОСОБА_9 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_9 було спричинено закриту тупу травму живота у формі травматичного розриву тонкого кишечника, що ускладнилася в своїй течії розвитком розлитого перитоніту. По ступеню тяжкості це ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявся. Пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав, від допиту відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, при цьому в судових дебатах розкаявся та просив строго його не карати.
Винуватість обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
08.10.2018 р. до єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.121 КК України, про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діючи групою осіб нанесли тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 , коли останній перебував поблизу продуктового магазину в с. Борова, Зміївського району, Харківської області.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.10.2018 року з якого вбачається, що ОСОБА_9 звернувся до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області з проханням прийняти міри до осіб, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які 06.10.2018 року в с.Борова біля продуктового магазину нанесли йому тілесні ушкодження.
Даними протоколу огляду місця події від 08.10.2018 року з якого вбачається, що місцем проведення огляду є ділянка місцевості навпроти крамниці ФОП « ОСОБА_8 » по АДРЕСА_3 де на рівнині узбіччя виявлено прим`яту траву, схожу на сліди падіння.
Даними протоколу огляду місця події від 09.10.2018 року з якого вбачається, що місцем проведення огляду є крамниця ФОП « ОСОБА_8 » по АДРЕСА_3 , де було виявлено та вилучено диск із відеозаписом подій 06.10.2018.
Даними висновку експерта за №12-14/124-Зм/18, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_9 мали місце закрита тупа травма живота у формі травматичного розриву тонкого кишечника, що ускладнилась у своїй течії розвитком розлитого перитоніту. Вказане вище тілесне ушкодження утворилось від дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо в результаті завдання ударів озутими ногами нападаючих, і могло бути отримано в строк і при обставинах, вказаних в ухвалі суду. По ступеню тяжкості це ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.). Свідчення ОСОБА_9 , дані ним в протоколі його допиту в якості потерпілого в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення йому тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення, і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи. Унеможливлено спричинення вищезгаданого тілесного ушкодження самим ОСОБА_9 в результаті само спричинення, що не характерно для цього виду травми. Свідчення ОСОБА_5 дані ним в якості підозрюваного, в ході проведення слідчого експерименту від 09.10.2018 в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення потерпілому і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи. Свідчення ОСОБА_4 дані ним в якості підозрюваного, в ході проведення слідчого експерименту від 09.10.2018 в цілому суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення потерпілому і не відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи.
З висновку судово-психіатричного експерта №803 від 24.10.2018 вбачається, що ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
З висновку судово-психіатричного експерта №819 від 29.10.2018 вбачається, що ОСОБА_5 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 , перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Даними до протоколів проведення слідчого експерименту від 09.10.2018, з якого вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_9 надав до суду заяву про відмову від давання показань, також вказав, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 він не має.
Свідок ОСОБА_10 від давання показань відмовилась на підставі ст.63 Конституції України.
Від допиту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 прокурор відмовився, при цьому інші учасники судового провадження, в тому числі сторона захисту, не наполягали на виклику їх в судове засідання.
Крім того, суд не вважає належними докази у виді показань свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зловживають спиртними напоями. Також він знає ОСОБА_9 , якому він іноді допомагав коштами та продуктами харчування. Вказані показання не підтверджують та не спростовують встановлених судом обставин справи.
Аналізуючи вищевказані докази, які суд вважає належними та допустимими, і які за своїм змістом співвідносяться та доповнюють один одного, враховуючи встановлені обставини по кримінальному провадженню, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю доведена.
Дії обвинувачених суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненому групою осіб.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, визнається щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , визнається щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відноситься до тяжкого злочину.
Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря психіатра, є інвалідом 2 групи, має постійне місце мешкання, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений.

Вивченням особи ОСОБА_5 судом встановлено, що він в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65 КК України враховує, що ним скоєно тяжкий злочин, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує та обтяжує покарання.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.07.2019 року був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення за цим вироком 06.10.2018 року, тобто до постановлення вироку Зміївським районним судом Харківської області від 03.07.2019 року, в зв`язку з чим, при визначенні остаточного покарання обвинуваченому суд застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України та приєднує частково невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03 липня 2019 року у виді 1 (одного) місяця.
Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_4 є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд враховує ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, те що останній засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально. Тому, враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватись від суду, суд застосовує до нього до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За правилами ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 , в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65 КК України враховує, що ним скоєно тяжкий злочин, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_5 є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, суд враховує ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, те що останній засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально. Тому враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватись від суду, суд застосовує до нього до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За правилами ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати за цим кримінальним провадженням відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03 липня 2019 року у виді 1 (одного) місяця, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , залишити без змін тримання під вартою у ДУ «Харківській слідчий ізолятор», продовживши дію такого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 11.10.2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , залишити без змін тримання під вартою у ДУ «Харківській слідчий ізолятор», продовживши дію такого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 12.10.2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: