Провадження №11-сс/801/411/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
за участю:
прокурора: ОСОБА_10
захисника : ОСОБА_7
захисника : ОСОБА_8
підозрюваного: ОСОБА_9
в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницької області від 29.05.2020 року клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє до 20:15 год. 26 липня 2020 року.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 26 липня 2020 року.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_9 23.05.2020 близько 23:35 год., повертаючись додому з місця своїх тимчасових підробітків, проходив повз житловий будинок АДРЕСА_3 , де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_12 , який в цей час знаходився на вулиці біля вказаного будинку та розмовляв по мобільному телефону зі своєю знайомою ОСОБА_13 . Під час зустрічі, між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 розпочався словесний конфлікт, в ході якого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
Діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ОСОБА_9 із свого наплічного рюкзака, який мав із собою, дістав ніж, та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, застосовуючи насильство небезпечне для життя потерпілого, наніс ним один удар ОСОБА_12 в область нижньої лівої частини живота, спричинивши йому тілесне ушкодження, від якого останній в подальшому помер. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №802-Б від 26.05.2020 - причиною смерті ОСОБА_12 є відкрите колото-різане поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2020 року, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу від 29.05.2020 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 та обрати більш мякий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю його проживання АДРЕСА_2

Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу від 29.05.2020 року про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 не збирається уникати від суду і досудового розслідування, а також має доводити свою невинуватість постановити нову ухвалу про застосування особистого зобовязання відносно ОСОБА_9 із зобов`язанням прибувати за першою вимогою до слідчих і прокурорів по даному кримінальному провадженню.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 мотивовано тим, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не знайшла свого підтвердження, так як жодним доказом не доведено, що ОСОБА_9 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_9 з 23.05.2020 року до дня його затримання 28.05.2020 року знаходився удома, нікуди не намагався втекти, має постійне місце проживання та стійкі соціальні звязки, жодним чином не може перешкоджати кримінальному провадженню сховати, спотворити будь-які речі або документи , які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_9 був затриманий майже через 5 діб від 23.05.2020 року та він не вчиняв жодних дій на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваному ОСОБА_9 невідомі свідки по даному кримінальному провадженню, їх адреси проживання, обставина, що ОСОБА_9 є раніше несудимою особою підтверджує відсутність ризиків вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Захисник вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_9 немає обгрунтованої підозри щодо нанесення ним умисного тілесного ушкодження ОСОБА_12 23.05.2020 року, що спричинило смерть потерпілого.
Підозрюваний ОСОБА_9 має стійкі соціальні зв`язки з матір`ю та вітчимом, з якими він мешкає та рідною сестрою, має позитивну характеристику за місцем проживання від сусідів.
Вважає, що більш мякий запобіжний захід здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_9 своїх процесуальних обовязків , а саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України належними доказами не доведено. Посилання суду на те, що ОСОБА_9 має обовязково переховуватися, щось знищувати, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення є необгрунтованими, адже подія сталася 23.05.2020 року близько 23:55 год. ОСОБА_9 затримали 28.05.2020 року 0 20:15 год., тобто майже через 5 днів після того, як сталася подія, якби у нього був намір щось знищити, сховати, спотворити, вплинути на свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, то у нього було б для цього досить часу, однак з його сторони ніяких дій в цьому напрямку зроблено не було, що свідчить про декларативність висновку судді, тяжкість покарання має підтверджуватися вагомими наявними доказами.
В порушення вимог ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу судом не в повній мірі враховані обставини, які б мали бути прийняті до уваги, а саме те, що ОСОБА_9 ніколи раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та має позитивну репутацію, має міцні соціальні зв`язки, до затримання проживав з матір`ю ОСОБА_14 та вітчимом ОСОБА_15 в АДРЕСА_2 , має неповнолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рідну сестру ОСОБА_17 , з якою має дружні родинні стосунки, зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , неофіційно працевлаштований експедитором на складі побутової хімії мережі магазинів « Попелюшка», має спеціальність столяра, виконував роботи пов`язані із встановленням вікон, ремонтом, обслуговуванням, мав кошти на проживання.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 мотивовано тим, що слідчим суддею при винесенні ухвали відносно ОСОБА_9 порушено норми Конституції України, норми процесуального та матеріального права, Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого розгляду питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 незалежним та безстороннім судом.
Слідчий суддя не перевірив відповідність змісту подання вимогам закону, не дав жодної оцінки тому, що всупереч вимогам п.5 ч.1 ст. 184 КПК України, взагалі не наведено виклад обставин, на підставі яких слідчий і прокурор дійшли до висновку про наявність надуманих ризиків, що згадані у клопотанні, без конкретного посилання на матеріали досудового слідства, що підтверджували б ці обставини.
У клопотанні від 29.05.2020 року всупереч п.6 ч. 1 ст. 184 КПК України також взагалі не наведено, упущено обовязкове для слідчого і прокурора конкретне обгрунтування неможливості запобігання ризикам, що необгрунтовано згадуються у клопотанні , шляхом застосування до ОСОБА_9 більш мяких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту чи особистого зобов`язання.
В ухвалі слідчого жодним чином не згадується про міцність соціальних звязків за місцем його проживання, де він проживає з матір`ю, позитивно характеризується, має постійну роботу, такі обставини судом навмисно не досліджувались і не були враховані судом.

В клопотанні слідчого та прокурора, в ухвалі суду від 29.05.2020 року не наведено жодного доказу, яким би обгрунтовувалось реальне існування ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України. Судом порушено вимоги ст. 178 КПК України.
Суд мав обоязок перевірити і дати відповідно вимогам ст. 36 КК України оцінку тому, що ОСОБА_9 фактично, відповідно до матеріалів досудового слідства, здобутих на цей час, перебував під час згаданих подій 23.05.2020 року у стані необхідної оборони , а також мав обовязок дослідити можливість існування іншого складу кримінального правопорушення , передбаченого ст. 124 КК України.
Захисник вказує, що до ОСОБА_9 взагалі не може бути застосований будь-який запобіжний захід так як досудове слідство навмисно не досліджує, ігнорує те, що дії ОСОБА_9 23.05.2020 року явно, що підпадають під ознаки необхідної оборони, передбаченої ст. 36 КК України.
Ухвала суду від 29.05.2020 року має бути скасована також і тому, що обираючи найсуворіший запобіжний захід, суд безмотивно не застосував можливе визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.
Досудове слідство та слідчий суддя проігнорували той факт, що під час згаданих подій 23.05.2020 року ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого вимушений був відлежуватися дома майже 5 днів аж до моменту затримання.
Слідчий суддя, як і слідчий, прокурор не виконав обовязків, що покладені на суд ст. 91 КПК України по належному зясуванню всіх обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_9 зазначили в апеляційній скарзі, що вважають за доцільне застосувати запобіжний захід особисте зобовязання.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, зазначив, що підозра ОСОБА_9 належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, злочин відноситься до категорії тяжких, тому суд вірно застосував запобіжний захід, вказав, що відомості про те, що ОСОБА_9 раніше не судимий не відповідають дійсності, оскільки у 2015 року він був засуджений вироком Оратівського районного суду Вінницької області за ч.1 ст. 296 КК України, просив ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2020 року залишити без змін та не визначати заставу, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду та застосувати ОСОБА_9 запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання, захисника ОСОБА_7 , яка вказала, що підозра ОСОБА_9 належним чином необгрунтована, докази на її підтвердження стороною обвинувачення не надані, кримінальне провадження Оратівським районним судом за ч.1 ст. 296 КК України було закрито у звязку з дійовим каяттям, підозрюваний позитивно характеризується за місцем проживання, працює експедитором у мережі магазинів «Господиня», «Попелюшка», має міцні соціальні зв`язки, немає наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2020 року, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб , підозрюваного ОСОБА_9 , який просив задоволити одну з апеляційних скарг його захисників, змінити запобіжний захід на домашній арешт, чи на заставу, оглянувши матеріали провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Як убачається з матеріалів провадження, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 24.05.2020 року внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
29.05.2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Захисники зазначають, що підозра належним чином необгрунтована, ризики прокурором недоведені, однак при цьому ставлять вимоги щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, на особисте зобовязання.
Вказане свідчить, що захисники фактично погоджуються з наявними ризиками, однак вважають, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 можуть забезпечити більш мякі запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

З доводами викладеними у апеляційних скаргах не погоджується суд апеляційної інстанції.
За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).
У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування
Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
У слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Таким чином, викладені в апеляційних скаргах доводи захисників щодо відсутності доказів, які б давали підстави для обгрунтовності підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними.
На даній стадії суд апеляційної інстанції позбавлений можливості висловлюватись щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 щодо можливості існування в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, ознак необхідної оборони, передбаченої ст. 36 КК України.
Підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та врахував обставини, що враховуються крім наявності ризиків.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, а саме обгрунтованість підозри, відповідність вимогам КПК України клопотання слідчого, доведеність ризиків, а також врахував те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий.

Під час апеляційного розгляду прокурор навів доводи щодо доцільності тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_9 може чинити тиск на свідків у даному кримінальному провадженні, адреси проживання яких йому відомі, оскільки захисник який знайомився з матеріалами кримінального провадження міг повідомив вказану інформацію підозрюваному, що стосується знищення речових доказів, то ніж, який був знаряддям нанесення тілесних ушкоджень потерпілому було знайдено у стічній трубі неподалік будинку де проживає підозрюваний ОСОБА_9 , а також на вказаному ножі після проведення експертизи було знайдено ДНК потерпілого та підозрюваного, крім того, орган досудового розслідування володіє відеозаписом, з якого вбачається, що особа, яка причетна до скоєння кримінального правопорушення поспішно покидає місце вчинення злочину, що стосується можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, злочин, в якому підозрюється ОСОБА_9 було вчинено 23.05.2020 року, а ОСОБА_9 було затримано лише 28.05.2020 року в порядку ст. 208 КПК України за наявними слідами крові, які вели до будинку, в якому проживає підозрюваний, тому на думку прокурора більш мякі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного .
Прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, заявлені ризики не зменшилися, а перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що виправдовує тримання ОСОБА_9 під вартою.
Суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин кримінального провадження, наявних ризиків, майнового та сімейного стану підозрюваного, обставини, на які містяться посилання у апеляційних скаргах, а саме, що ОСОБА_9 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та має позитивну репутацію, має міцні соціальні зв`язки, до затримання проживав з матір`ю ОСОБА_14 та вітчимом ОСОБА_15 має неповнолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рідну сестру ОСОБА_17 ,вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту та особистого зобовязання не забезпечить виконання обовязків та належну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 .
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 на більш мякий, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань підозрюваного, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він підозрюється.
У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Рішення суду про застосування запобіжного заходу ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав та інтересів як суспільства, так і потерпілого.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_9 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя в дотримання вимог ч. 4 ст. 183 КПК України врахував те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 спричинив загибель людини та прийняв законне рішення про застосування запобіжного заходу без встановлення застави, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисників підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3