Справа № 204/964/20
Провадження № 1-кп/204/462/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000843 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває дане кримінальне провадження.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк обраного запобіжного заходу закінчується 23 лютого 2020 року. В обґрунтування клопотання зазначив, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, однак після обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , будучи особою, на яку судом покладено обов`язки, став на шлях ухилення від органів досудового розслідування, по повісткам слідчого не з`являвся, тривалий час переховувався. Також, ОСОБА_6 , будь-яких осіб на утриманні немає, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 усвідомлюючи невідтворність покарання, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_6 не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, а тому є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі кримінальні правопорушення. Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні умисного, середньої тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.190, ч. 1 ст. 289 КК України, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, особу обвинуваченого, застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання обвинуваченим покладеного на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_5 стосовно призначення справи до судового розгляду не заперечує. Заперечує проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Вважає, що підзахисний має зареєстроване місце проживання воно зазначено у обвинувальному акті, також він не ухилявся від явки у судові засіданні, про розшук не знав.
Обвинувачений ОСОБА_6 суду надав пояснення про те, що його було оголошено в розшук з 25.06.2018 року. Про це він дізнався з реєстру. Оголошено розшук на підставі того, що слідчий не знав його місцезнаходження, він допитав свідка, який надав інформацію, що він поїхав до батьків відновлювати документи на той момент у нього був відсутній паспорт. По місцю прописки, де він знаходився у батьків, рік не приходили повістки. Він працював по трудовим договорам, від слідства не переховався. Він повернувся у м. Дніпро, працював і на автомийці, і адміністратором у гральній залі по трудовому також договору. У зв`язку з закриттям ігрових залів та вилученням майна, у нього перевіряли документи, але йому не повідомляли про те, що він знаходиться у розшуку. Він посварився зі своєю цивільною дружиною, та 2 ночі ночував на вокзалі, до нього підходили співробітники поліції, перевіряли документи, але про розшук його не повідомляли. На 3 день об 11.00 год. ранку на вокзалі до нього підійшли два співробітника поліції та вісім службовців нацгвардії. Попросили надати документи. Питань ніяких не було та вони пішли. Через десять хвилин повернулися і сказали, що є проблема, і що він перебуває у розшуку вже 2 роки. Ні по місцю роботи, не по місцю проживання його про розшук не повідомляли. Стосовно нього обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Він повинен був з`являтися по запиту слідчого, повідомляти слідчого про зміну місця проживання. Після звільнення з ІВС він з адвокатом Хомічем прибув у райвідділ на повторний допит, де він повідомив про те, що йому необхідно поїхати відновлювати документи. У батьків він живе по прописці, у слідчого було зазначено фактичне його місце проживання. Про зміну місця проживання повідомляв слідчого в усній формі. 20 травня 2018 року їздив до батьків. Повернувся через півтори роки. Протягом року не цікавився ходом кримінального провадження, оскільки не вважає себе винуватим. У Дніпрі він вже півроку. Працевлаштувався, але слідчого не повідомляв. На вокзалі проживав дві ночі, оскільки посварився з цивільною дружиною. Житло, де він проживав разом з цивільною дружиною, належить їй. У зв`язку з тим, що нього у м. Дніпро відсутнє постійне інше місце проживання, він двоє суток ночував на вокзалі.
Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Красногвардіському районному суду міста Дніпропетровська, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акту - не встановлено, тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, колегія суддів виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин. У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Крім того, відповідно до положень статті 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу обов`язково повинно містити посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою необхідно враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5,6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського Суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено у рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.
Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2020 року до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)». Строк дії ухвали до 23 лютого 2020 року.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.289 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, однак після обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , будучи особою, на яку судом покладено обов`язки став на шлях ухилення від органів досудового розслідування, по повісткам слідчого не з`являвся, тривалий час переховувався. Також, ОСОБА_6 , будь-яких осіб на утриманні немає, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 усвідомлюючи невідтворність покарання, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_6 не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, а тому є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі кримінальні правопорушення, тобто існують ризики передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що ризики, визначені прокурором, як підстава для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати і саме такий запобіжний захід може їм запобігти.
Тому, на даний час продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Суд не приймає до уваги посилання захисника ОСОБА_5 , та обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що обвинувачений про розшук нічого не знав, оскільки сам обвинувачений суду вказав, що знав про обраний відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, знав про покладені на нього обов`язки, а саме: повинен був з`являтися по запиту слідчого, повідомляти слідчого про зміну місця проживання, та сам протягом року не цікавився ходом кримінального провадження.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» надав роз`яснення про те, що слідчому судді, суду при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний, обвинувачений: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо. Правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла (якщо він відомий) та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.
В судовому засіданні згоди власника суду надано не було. При цьому, сам обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що житло, де він проживав разом з цивільною дружиною, належить їй. У зв`язку з тим, що нього у м. Дніпро відсутнє постійне інше місце проживання, він двоє суток ночував на вокзалі, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання обвинуваченого у м. Дніпро, за якою б він міг знаходиться під домашнім арештом, а тому суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 , та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179,183,193,194,197,314,316,331,369,371,372,376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0000843 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 289 КК України, у відкритому судовому засіданні на 14:00 год. 27 лютого 2020 року в залі судового засідання № 18 Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: пр. Пушкіна, 77б, місто Дніпро.
Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати учасників судового провадження, доставити обвинуваченого.
Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 20 квітня 2020 включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала, в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1