ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001137, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року клопотання прокурора про привід обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та додатки до нього повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що 18 липня 2019 року по кримінальному провадженню винесена ухвала про призначення підготовчого судового засідання, яке неодноразово відкладалось, у зв`язку з неявкою до суду обвинуваченого ОСОБА_7 . З метою доставки обвинуваченого до суду, судом була постановлена ухвала про привід обвинуваченого ОСОБА_7 , на виконання якої з Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт, в якому зазначається, що доставити обвинуваченого ОСОБА_7 в судове засідання є неможливим, оскільки за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 не проживає.
Відповідно обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, до суду надійшов рапорт о/у Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про неможливість доставки обвинуваченого ОСОБА_7 в судове засідання на 03.02.2020 року, в якому зазначено, що за адресою: АДРЕСА_2 , двері ніхто не відчинив, а сусіди пояснили, що ОСОБА_7 бачили давно.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в обвинувальному акті відомості про особу на момент затвердження обвинувального акту прокурором не відповідають фактичним даним, що є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України. Зазначені недоліки обвинувального акту унеможливлюють участь обвинуваченого у порядку ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні та в розгляді справи по суті.
Вирішуючи клопотання прокурора про привід ОСОБА_7 , суд вважав за необхідне в його задоволенні відмовити, оскільки судом постановлювалась ухвала про привід обвинуваченого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , на її виконання до суду надійшов рапорт працівника поліції, в якому зазначено, що останній за вказаною адресою не проживає. Також суд не вбачав підстав щодо постановлення ухвали про привід обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки, як вбачається з рапорту працівника поліції, обвинувачений за місцем реєстрації також не проживає.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх доводів прокурор вказує, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Прокурор зазначає, що на момент затвердження обвинувального акту анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_7 встановлені в повному обсязі та вказано адресу місця реєстрації, а саме АДРЕСА_2 , що підтверджується належним чином завіреною копією паспорта, характеристикою з місця проживання та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України у Дніпропетровській області, крім того, під час допиту ОСОБА_7 зазначив, що інколи проживає не за місцем реєстрації, а за адресою: АДРЕСА_1 , про що було зазначено в анкетних даних обвинувального акту.
Прокурор вважає висновок суду про повернення обвинувального акту на пдіставі вказаних рапортів є незаконним, оскільки рапорт оперативного працівника Шевченківського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області містить інформацію про те, що останнього за адресою давно не бачили, однак, цей факт не може свідчити про те, що ОСОБА_7 взагалі не проживає за адресою реєстрації. Також матеріали судового провадження не містять жодного офіційного документу на підтвердження того, що на момент складання та затвердження обвинувального акту щодо ОСОБА_7 останній тривалий час не проживав за місцем реєстрації. Крім того, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_7 з`являвся до слідчого при виконанні слідчих та процесуальних дій, при повідомленні особи про підозру 09.07.2019 року, допиту в якості підозрюваного від 09.07.2019 року, ознайомленні з матеріалами досудового розслідування та виконанні вимог ст. 290 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити, потерпілого, який просив вирішити апеляційну скаргу на розсуд суду, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право, у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.
Виходячи з положень кримінально-процесуального закону, щодо загальних засад положень судового розгляду (ст.ст. 2, 7, 8, 17, 20, 21-23, 28, 318 КПК України), судовий розгляд повинен здійснюватися у судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, а також, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Колегія суддів, вивчивши матеріали провадження та прослухавши технічний запис підготовчого судового засідання, встановила, що суд першої інстанції, розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, а саме для встановлення фактичного місця проживання обвинуваченого.
Згідно обвинувального акту фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 зазначено як: АДРЕСА_1 , а адресою реєстрації вказано: АДРЕСА_2 (а.кп. 1-3).
З матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції, отримавши 18.07.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , призначив підготовче судове засідання на 23.07.2019 року (а.кп. 9), однак через неявку в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_7 підготовче судове засідання було відкладено.
З метою забезпечення присутності обвинуваченого ОСОБА_7 у судовому засіданні, судом першої інстанції було застосовано привід, а саме 21.11.2019 року (а.кп. 19), який виконано не було.
Згідно рапортів співробітників Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за вказаними адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_7 не проживає. Так, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_7 не проживає та ніколи не проживав. За адресою: АДРЕСА_2 , двері ніхто не відчинив, а сусіди пояснили, що ОСОБА_7 бачили давно (а.кп. 23-25, 29).
Проаналізувавши встановлені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування фактично не встановлено і суд першої інстанції використав усі передбачені законом можливості для забезпечення присутності обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, однак вони не дали належних результатів, і це позбавляє можливості суд призначити провадження до судового розгляду та розглянути його по суті в розумні строки.
Згідно ст. 17 КПК України, сторона обвинувачення має довести вину особи в пред`явленому обвинуваченні, що, в свою чергу, передбачає і забезпечення стороною обвинувачення присутності в судовому засіданні особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Доводи прокурора про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України і що підстави для його повернення відсутні, на думку колегії суддів не є слушними, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню з вищезазначених підстав.
Отже, колегія судів вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001137 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, прокурору залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: