Житомирський апеляційний суд
Справа №296/669/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а:

Згідно ухвали слідчого судді, слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 05.01.2019 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.189 КК України.

04.12.2019 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України, та 05.12.2019 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.189 КК України (а.с.9-10).

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.12.2019 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.с.11-12).

Постановою заступника прокурора Житомирського області ОСОБА_11 від 18.12.2019 року доручено здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.189 КК України у кримінальному провадженні №0000005 від 05.01.2019 року слідчому управлінню ГУНП в Житомирській області (а.с.13-14).

Постановою заступника начальника СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 від 03.01.2020 року призначено групу слідчих для розслідування кримінального провадження №0000005 (а.с.15-16).

23.01.2020 року слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до чотирьох місяців, а саме до 04.04.2020 (а.с.17).

27.01.2020 року слідчий звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , в обґрунтування якого зазначив, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 закінчується 01.02.2020, однак, зважаючи на складність досудового розслідування, що викликано значною кількістю підозрюваних у вчиненні злочину, тривалістю документування злочину, вжиттям заходів конспірації підозрюваних осіб, з метою недопущення їх викриття, значною тривалістю виконання експертних досліджень, великою кількістю та складністю слідчих дій, а тому для виконання необхідних процесуальних дій неможливо без продовження строку запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування, який продовжено до 04.04.2020. Посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий просить продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 на 60 діб, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 30 січня 2020 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, до 30.03.2020 року включно, без визначення розміру застави в порядку ч.4 ст.183 КПК України.

Слідчий суддя умотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років, не має міцних соціальних зв`язків, оскільки він неодружений, не має утриманців, тому існує є ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, чим перешкодить встановленню істини по кримінальному провадженню, а також продовжити вчинення інших кримінальних правопорушень, прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Посилається на те, ухвала слідчого судді відносно ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. В ухвалі суду присутні істотні порушення норм чинного КПК України та європейського права, у зв`язку з чим вважаю, що слідчим суддею необгрунтовано та безпідставно задоволено клопотання слідчого про продовження тримання ОСОБА_7 під вартою. Вважає, що жодним чином не обгрунтованим та недоведеним є необхідність продовження Кулінічу тримання під вартою, а також не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_7 буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам. Беручи до уваги те, що, у його підзахисного позитивна характеристика з місця роботи та з місця проживання, вина його не доведена, а пред`явлена підозра не обгрунтована та не підтверджена доказами, вважає, що утримання ОСОБА_7 під вартою є незаконне, а жоден ризик, передбачений у статті 177 КК України в повному та достатньому для продовження строку тримання його під вартою обсязі не доведений. Між тим, слідчим суддею, не взято до уваги, що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, вважає, що слідчий суддя належним чином не обгрунтував потребу продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання під вартою та не вказав підстав про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважаю, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є невмотивованим та прийнятим без врахування всіх обставин справи. Вважає, що до підозрюваного ОСОБА_7 цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи при цьому норм КПК України. Безпідставне продовження тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою судів України та є непомірним при наявних обставинах справи, згідно яких підозра з явно необгрунтованою для його підзахисного.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваного не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно ж ч.5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя зазначених вимог закону та положень практики ЄСПЛ в ході вирішення даного клопотання дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були саме ті обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим суддею встановлено, що повідомлена ОСОБА_7 підозра грунтується на зібраних доказах, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років, соціальні зв`язки за місцем проживання підозрюваного не є міцними, оскільки він неодружений, не має утриманців, тому є обгрунтований ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, чим перешкодить встановленню істини по кримінальному провадженню, а також продовжити вчинення інших кримінальних правопорушень. Таким чином, слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що досудовим слідством не доведено його причетність до вчинення злочину, при цьому на даний час допитані всі свідки і залишилось лише провести експертизи, які вже тривають досить довгий час, і до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обгрунтованої підозри, є безпідставними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження. Органом досудового розслідування в ході розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою було надано достатні дані, що об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до зазначених кримінальних правопорушень та обгрунтованість підозри про вчинення ним даних злочинів. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що оцінка доказів не входить до повноважень слідчого судді при розгляді клопотань про обрання забіжного заходу чи його продовження, а здійснюється судом тільки під час судового розгляду по суті кримінального провадження.

Не можуть бути обґрунтованими як підстава до застосування більш м`якого запобіжного заходу і доводи апеляційної скарги захисника про позитивні характеристики підозрюваного з місця роботи та проживання, а також те, що підозрюваному немає жодного сенсу переховуватись від органів слідства, бо він прекрасно розуміє, що при переховуванні від слідства та суду він сам собі нашкодить, оскільки такі твердження наразі є передчасними та з урахуванням всіх обставин провадження, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів в період іспитового строку за попереднім вироком суду, не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення, а позитивні характеристики самі по собі не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який. При цьому, враховуючи те, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального провадження під час іспитового строку, визначеного за попереднім вироком суду відносно нього, вбачається ризик продовження ним протиправної поведінки у разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на конкретні рішення Європейського Суду з прав людини спростовується посиланням на практику Європейського Суду наведеної в ухвалі апеляційного суду про доцільність за певних обставин застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та не впливають, враховуючи наведені вище обставини, які мають значення для вирішення питання про забіжний захід, на правильність прийнятого слідчим суддею рішення та доцільність в даному випадку такого втручання держави та обмеження прав підозрюваного шляхом продовження строку тримання його під вартою в межах досудового розслідування.

Враховуючи наведені обставини, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні та можливості його продовження.

За таких обставин, підстави до скасування чи зміни оскаржуваної ухвали слідчого судді про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного с м. Житомира від 30 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 30 березня 2020 року, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: