Святошинський районний суд міста Києва
пр. № 1-кп/759/471/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2019 за № 0007973, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, українки, громадянки України, номер картки фізичної особи платника податків невідомий, яка здобула незакінчену вищу освіту, не працює, незаміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 12.11.2019 приблизно о 13 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні торгівельного залу магазину «Зара» ТРЦ «Лавіна», розташованого по вул. Берковецька, 6-Д у м. Києві, вирішила вчинити таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Зара Україна».
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати у даному магазині та користуючись тим, що за її діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, непомітно взяла з торгових полиць чуже майно, яке належить ТОВ «Зара Україна», а саме: взуття (жіночі черевики), артикул 7181/001/032/39, вартістю 1082 грн 50 к., які поклала в свій пакет.

Після цього, ОСОБА_3 12.11.2019 приблизно о 14 год. 05 хв., виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитися ним на власний розсуд, не розрахувавшись на касі, направилася до виходу з торгівельного залу, однак довести злочин до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками магазину «Зара», разом з наявним при ній товаром, який вона намагалася таємно викрасти.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй складі злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, визнала повністю та підтвердила обставини вчинення нею злочину, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показала, що 12.11.2019 вона перебувала у ТЦ «Лавіна», що розташований по вул. Берковецька, 6-Д у м. Києві, та приблизно о 13 год. 30 хв. зайшла до магазину «Зара». Проходячи повз торгівельні полиці, вона взяла жіночі черевики та пішла у примірочну, де їх приміряла. Оскільки в неї не вистачало грошових коштів, вона вирішила їх викрасти. Вона відрізала бірки, які були на черевиках, та сховала черевики до свого пакету. Вийшовши з примірочної, вона направилася до виходу з магазину, не розрахувавшись на касі за черевики. Однак, на виході з магазину спрацювала рамка і вона була зупинена працівниками даного магазину. Також обвинувачена ОСОБА_3 у скоєному щиро кається.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку з відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинувачену ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 12.11.2019 приблизно о 14 год. 05 хв., перебуваючи у магазині «Зара», що за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-Д, вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є середньої тяжкості; ступінь завершення вчинення злочину; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні; дані про особу обвинуваченої, а саме її молодий вік, те, що вона незаміжня, не працює, навчається, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про її осудність, раніше не судима.

Відтак, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов до висновку про те, що покарання обвинуваченій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, а саме у виді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення нею нових злочинів (кримінальних правопорушень) та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 к.

Речові докази:

- взуття (жіночі черевики), артикул: 7181/001/032/39,які передані на відповідальне зберігання адміністрації ТОВ «Зара Україна», що по вул. Берковецька, 6-Д у м. Києві, - залишити у належного володільця.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1