Справа № 569/8518/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0001827 від 25.03.2019 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Букове, Виноградівського району, Закарпатської області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ :

25.03.2019, біля 16 год 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння та знаходячись в коридорі загального користування будинку АДРЕСА_2 , біля квартири АДРЕСА_3 , раптово на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_5 один удар ножем, який тримав у лівій руці в область правої щоки, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді шкірного рубця, який є наслідком загоєння рани в ділянці правої щоки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, який передбачений ч. 2 ст. 125 КК України і полягає в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами, обсяг який визначений судом за погодженням з учасниками судового провадження.

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та показав, що дійсно 25.03.2019 біля 16 год 00 хв він знаходився у своєї співмешканки ОСОБА_6 , де вживали з нею алкогольні напої. В цей час в квартиру постукав потерпілий та його товариш, і коли він, ОСОБА_3 відкрив двері, то останні почали на нього кричати. Тоді він закрив вхідні двері в квартиру, і жодних тілесних ушкоджень потерпілому не наносив.

Проаналізувавши покази обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його покази містять численні суперечності, і повністю не відповідають показанням потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 25.03.2019, біля 16 год 00 хв, він разом із своїм товаришем ОСОБА_7 поїхали до будинку АДРЕСА_2 , де проживала ОСОБА_6 . Остання працювала продавцем в його кіоску, і під час ревізії він виявив нестачу грошових коштів. Він знав, що разом з нею проживає обвинувачений. Коли відкрились двері, то побачив, що обвинувачений тримав в лівій руці лезо ножа і раптово без будь-яких пояснень на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс йому один удар ножем, внаслідок чого заподіяв у тілесні ушкодженн у вигляді шкірного рубця. Після цього він, ОСОБА_5 вибіг на вулицю, а його товариш викликав працівників поліції . В подальшому було виликано також швидку медичну допомогу. Просить призначити обвинуваченому міру покарання судом на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив факт нанесення 25.03.2019 біля 16 год 00 хв обвинуваченим лезом ножа потерпілому ОСОБА_5 біля квартири АДРЕСА_4 тілесного ушкодження у вигляді різаної рани на правій щоці.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила факт перебування обвинуваченого біля 16 год 00 хв 25.03.2019 за її місцем проживання у квартирі АДРЕСА_4 . Також вказала, що із ОСОБА_3 вони разом розпивали алкогольні напої. Також підтвердила факт, що в цей час до неї приходив ОСОБА_5 , однак вона не бачила факт нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень.

Таким чином, покази потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 є послідовними та узгоджуються між собою.

Крім показів потерпілого, свідків, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується наданими в судовому засіданні прокурором та перевіреними на предмет допустимості та належності письмовими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви, протоколом впізнання, протоколом огляду місця події, протоколом огляду речей, висновком експертизи та іншими доказами.

Так, згідно форми виводу АРМ 102, 25.03.2019 о 16 год 00 хв до Рівненського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_4 ( а.к.п. 9 );

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.03.2019 потерпілий ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_8 біля квартири АДРЕСА_4 наніс йому тілесні ушкодження ( а.к.п 10 );

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_6 від 25.03.2019, остання надала добровільну згоду на огляд її квартири АДРЕСА_4 (а.к.п 13 );

Згідно протоколу огляду місця події від 25.03.2019 разом з фототаблицею, у квартирі АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено лезо ножа та ручку синьо-білого кольору ( а.к.п. 14-22 );

Постановою слідчого ОСОБА_9 від 26.04.2019 було визнано речовими доказами лезо ножа та ручку синьо-білого кольору та передано на зберігання в кімнату схову речових доказів Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ( а.к.п. 41-42);

Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги № 63 від 25.03.2019 було оглянуто потерпілого ОСОБА_5 і виявлено тілесні ушкодження у виді ранки на правій щоці із кровоточивими краями ( а.к.п. 27 );

Згідно висновку експерта № 261 від 18.04.2019 у ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді шкірного рубця, який є наслідком загоєння рани в ділянці правої щоки, яке могло утворитися 25.03.2019, і згідно п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОУ від 17.01.1995 № 6, відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я. Локалізація та характер тілесного ушкодження не властиві для падіння на площину з висоти власного зросту (як з прискоренням, так і без нього). Дане тілесне ушкодження могло виникнути від однієї травматичної дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, диференційні ознаки якого в тілесному ушкодження не відобразилися ( а.к.п 30-31);

Протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 25.04.2019, згідно якого ОСОБА_5 впізнав лезо ножа, яким ОСОБА_3 наніс йому 25.03.2019 біля квартири АДРЕСА_4 тілесне ушкодження ( а.к.п. 47-50).

Також в судовому засіданні було оглянуто лезо ножа та ручку синьо-білого кольору, яким обвинуваченим 25.03.2019 приблизно о 16 год 00 хв біля квартири АДРЕСА_4 було нанесенео потерпілому легке тілесне ущкодження з короткочасним розладом здоров"я.

Таким чином, дослідивши в судовому засіданні докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом, суд прийшов до переконання, що діяння у вчиненні якого обвинувачуєтсья ОСОБА_3 мало місце, воно містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та винуватість якого підтверджено належними та допустимими доказами.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Постановою слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 26.04.2019 визнано речовими доказами лезо ножа, ручку синього-білого кольору та дерев"яну палицю які передано на зберіганні в кімнату схову речових доказів Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась.

При призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується витягом № 920 із журналу КЗ " РОЦПЗН" Рівненської обласної ради реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.03.2019.

Щодо особи обвинуваченого то суд приймає до уваги, що він немає постійного місця проживання, за місцем останнього відбування покарання в ДУ "Бучанській виправній колонії (№ 85)" характеризувався з негативної сторони, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, останній раз звільнився з ДУ "Бучанської виправної колонії (№ 85)" в 2017 році по відбуттю покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Крім того, обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а по місцю фактичного проживання зарекомендував себе з посередньої сторони.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі « Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити « особистий тягар для особи».

Як встановлено в ході судового розгляду обвинувавчений неодноразово з 2001 по 2016 роки був судимий за злочини проти власності до покарання у виді позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку а також до позбавлення волі.

Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про його схильність до вчинення злочинів, а не визнання винуватості є лише способом уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи попередні судимості, міри покарання, які обирав суд для обвинуваченого, в тому числі звільняв від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, однак це не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого і не створило у нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочини проти здоров"я людини.

Виходячи з викладеного суд приходить до переконання про неможливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, оскільки його звільнення від відбування покарання з випробуванням буде суперечити принципу справедливості покарання і не відповідатиме його меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк до трьох місяців.

Обрати відносно ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, з утриманням в ДУ "Рівненський слідчий ізолятор".

Строк відбування покарання ОСОБА_3 починається з часу проголошення вироку.

Речові докази, а саме лезо ножа, ручку синього-білого кольору та дерев"яну палицю після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1