У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0002296 від 30.11.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2020 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене йому судом покарання.
Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, відповідно до ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не достатньо враховано наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме, його щире каяття, характеристики, відсутність претензій з боку потерпілих.

Просить пом`якшити йому покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2019 року о 04:15 год. ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, діючи відкрито, умисно, повторно, закривши обличчя заздалегідь заготовленою маскою, зайшов у приміщення магазину «Пепсі» на АДРЕСА_2 , де здійснювала торгівельну діяльність ОСОБА_7 . Переконавшись у відсутності інших осіб в магазині, ОСОБА_5 , без дозволу, з використанням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_7 , пройшов за прилавок. Подолавши опір, який чинила ОСОБА_7 , ОСОБА_5 відкрив шухляду, у якій знаходились грошові кошти, належні потерпілій ОСОБА_8 , звідки дістав 4854 грн. 40 коп. після чого вибіг з приміщення магазину, при цьому наніс один удар кулаком потерпілій ОСОБА_7 , яка намагалася його затримати. В подальшому ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину, грошима розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 4854, 40 грн.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
На думку апеляційного суду, даних вимог закону, при постановленні вироку стосовно ОСОБА_5 , судом першої інстанції дотримано.
Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції надав правильну юридичну оцінку.
Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.186 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється. За такого, вирок суду першої інстанції в цій частині, відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.
Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання, то суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, відсутність претензій з боку потерпілої сторони, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності. Зазначене свідчить про стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого, про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та його небажання стати на шлях виправлення.

При призначенні покарання обвинуваченому судом першої інстанції обґрунтовано враховано пом`якшуючі покарання обставини щире каяття. Саме, врахувавши пом`якшуючі покарання обставини та фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов вірного висновку про можливість призначити ОСОБА_5 покарання в межах наближених до мінімальних, визначених санкцією ч.3 ст. 186 КК України.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.
Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. З урахуванням зазначеного, підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального закону та є надто суровим, апеляційний суд не вбачає.
Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення, призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_5 , у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим якій тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: