Єдиний унікальний номер справи 185/828/20
Провадження № 1-кп/185/350/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року Колегія Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001801 від 17 вересня 2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерська Добропільського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 60 днів, у зв`язку з тим, що строк тримання його під вартою спливає 23 травня 2020 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 у судовому засіданні вважали необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, кожного окремо, проаналізувавши та співставляючи зазначені питання між собою та у сукупності з позицією сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту, а також вимогами КК та КПК України, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак, завершити кримінальне провадження неможливо, розгляд кримінального провадження триває.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як домашній арешт та тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, звільнився з місць позбавлення волі 07 листопада 2018 року та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не є жителем м. Павлограда, не має раєстрації в м. Павлограді, не має міцних соціальних зв`язків, відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачено на строк до дванадцяти років позбавлення волі, в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може ухилятися від явки до суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною.
Доводи захисника, що наявність ризиків не доведено та обвинувачений не має на меті ухилятися від кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.
Тому, на думку колегії суддів, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 має бути продовжений.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначався, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 13 липня 2020 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3