Дата документу 23.06.2020 Справа № 310/3802/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/732/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/3802/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2020 року, якою частково задоволеноклопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не має, освіта професійно-технічна, працюючого обвалювальником м`яса ТОВ «Сільпо ФУТ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України

та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Згідно зі змістом судового рішення, 03.06.2020 року до Бердянського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, 01 червня 2020 року приблизно о 04 годині, підозрюваний ОСОБА_7 , проїжджаючи пасажиром в автомобілі таксі «Міг» марки «Mercedes-BenzA-170 CDI» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 в районі «Південного заводу гідравлічних машин», розташованого по Мелітопольському Шосе 77, в місті Бердянськ, Запорізької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, в умовах очевидності, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, кулаком наніс два удари по обличчю ОСОБА_11 , який керував автомобілем. ОСОБА_11 звернувши на вулицю Волонтерів, одразу зупинив автомобіль та вийшов із нього. ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, також вийшов з автомобіля та застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, кулаками наніс два удари по голові ОСОБА_11 , після чого витягнув з замку запалення ключ та продовжуючи свій злочинний намір, для подолання протидії ОСОБА_11 , застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, кулаками наніс два удари по голові ОСОБА_11 .

Одразу після цього, в цей же день приблизно о 04 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , подолавши супротив ОСОБА_11 , продовжуючи свій злочинний намір, сів за кермо автомобіля марки «Mercedes-BenzA-170 CDI» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 50000 гривень, який належить ОСОБА_11 , ключем від замку запалення запустив його двигун, почав рух на автомобілі та проїхав на ньому до «першої дамби» розташованої по вулиці Підгірній в місті Бердянськ Запорізької області, де зупинився та покинув автомобіль, тим самим ОСОБА_7 незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, тобто підозрюється у вчиненні злочину передбачено ч.2 ст.289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаним з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначила, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшов свого підтвердження. Також слідчий не довів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатньо для запобігання ризикам, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий, працює, характеризується позитивно за місцем проживання та роботи, має постійне місце проживання, думку потерпілого про відсутність підстав до арешту.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та невмотивованою тому підлягає скасуванню. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, викладених у судовому рішенні. Судом в повній мірі не враховано, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинено із застосуванням насильства до потерпілого, що не виключає можливість застосування також насильства до інших учасників кримінального провадження, які викривають підозрюваного.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04.06.2020 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного і його захисника, які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погодилася із висновками слідчого судді щодо часткового задоволення клопотання слідчого про застосування найсуворішого запобіжного заходу. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органами досудового розслідування та стороною захисту.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вимогам процесуального закону.

Так, слідчий суддя фактично дійшла висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та погодилась з існуванням лише ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. В той же час, слідчий суддя вважала, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України не знайшов свого підтвердження, оскільки підозрюваний визнав свою провину, а доказів можливого впливу на потерпілого і свідків слідчим не надано.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до позиції, викладеної у пункті 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, в контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Згідно з сталою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.96 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу в цілому відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя постановила ухвалу у відповідності з вимогами ч.4 ст.194 КПК України, адже по суті прокурором не було доведено слідчому судді обставини, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею не здобуто, а прокурором не доведено наявність доказів того, що до підозрюваного ОСОБА_7 не може бути застосований інший більш м`який запобіжний захід, ніж той, про який клопотав слідчий та прокурор.

Не доведено прокурором обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України і під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді.

Крім того, слідчим суддею враховані вимоги ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, працює з 2018 року, де характеризується виключно позитивно, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий.

До того ж, на переконання колегії суддів заявлені прокурором ризики, носять суто умовний характер.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доводи прокурора щодо невідповідності ухвали слідчого судді вимогам КПК України необґрунтовані та не спростовують висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі.

Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід, оцінила в сукупності обставини, визначені ст.ст. 177, 178 КПК України, а тому дійшла до обґрунтованого висновку, що домашній арешт ОСОБА_7 та виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваного під час досудового розслідування.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції. Відсутні будь-які відомості про допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2020 року, якою частково задоволеноклопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4