Справа № 621/3762/19
Провадження № 1-кп/610/94/2020
УХВАЛА

03.01.2020 Балаклійський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 00000437, який надійшов з Харківського апеляційного суду, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2020 року до Балаклійського районного суду Харківської області з Харківського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 00000437 від 18.05.2019 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
02 січня 2020 року ухвалою судді вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю сторін.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду та заявив клопотання про виклик в судове засідання свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення була повідомлена, подала заяву в якій просила провести підготовче судове засідання без її участі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 проти призначення справи до судового розгляду не заперечували та заявили клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, зазначивши, що ОСОБА_6 характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, підстав вважати, що він перешкоджатиме в майбутньому встановленню істини у кримінальному провадженні або намагатиметься переховуватись від суду немає.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Суд, перевіривши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування на відповідність вимогам КПК України, дійшов таких висновків.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
В статтях 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.
Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 07.11.2019 обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню вже повертався прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Суд вказав, що обвинувальний акт не містив відомостей щодо формулювання обвинувачення.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.12.2019 ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 07.11.2019 залишено без змін.
Обвинувачення, як зазначено в п. 13 ст. 3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому, поняття «формулювання обвинувачення», як складової частини обвинувального акта має визначатися у логічному зв`язку з положеннями ст. 373 КПК України, які визначають вимоги до змісту вироку та оперують поняттям «формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним». Так, п. 2 ч. 3 ст. 373 КПК України встановлено, що у мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
З обвинувального актапо кримінальному провадженню № 00000437 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який надійшов до Балаклійського районного суду Харківської області встановлено, що він містить відповідний розділ під назвою «Формулювання обвинувачення ОСОБА_6 ». Разом з цим, у вказаному розділі лише повторно зазначено правову кваліфікацію вчиненого діяння із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що не є формулюванням обвинувачення в розумінні кримінального процесуального законодавства.
Згідно вимог кримінального процесуального закону формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню вказаним вимогам не відповідає, а недоліки, зазначені в ухвалах Дергачівського районного суду Харківської області від 07.11.2019 та Харківського апеляційного суду від 12.12.2019, які стали підставою для повернення обвинувального акта прокурору, фактично усунуті не були. Слідчий при складанні нового обвинувального акта формально обмежився дублюванням правової кваліфікації діяння обвинуваченого.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, суд зазначає таке.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Враховуючи, що сторона обвинувачення проти клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу не заперечувала, клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою не подала, про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не зазначила, суд вважає за необхідне клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 314-316, 371, 372, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 2 (два) місяці, тобто до 02 березня 2020 року включно, наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду,
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 00000437 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3