Номер провадження 11-кп/816/224/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника засудженого ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2019, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений ОСОБА_8 із клопотанням, в якому просив замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким покаранням. Своє клопотання мотивував тим, що він вважає відбутим дві третини призначеного судом покарання, а тому у відповідності до положень п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України він має право на заміну невідбуту його частину більш м`яким.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_8 було відмовлено з тих підстав, що воно не підсудне даному суду.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 . При цьому вказує на те, що судом першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, не взято до уваги те, що засуджений ОСОБА_8 на час звернення до суду з даним клопотанням знаходився та фактично відбував покарання в Сумському слідчому ізоляторі, який територіально відноситься до Ковпаківського районного суду м. Суми.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , посилаючись на необґрунтованість та невмотивованість ухвали суду першої інстанції, істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, просить оскаржуване судове рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не було дотримано порядку розгляду клопотань в порядку виконання судових рішень, суд відразу надав оцінку щодо територіальної підсудності поданого ним клопотання.

Зазначає, що відповідно до положень ст. 34 КПК України питання вирішення підсудності має вирішуватись в Сумському апеляційному суді.

На переконання засудженого, що нормами ст. 539 КПК України не містить прямої заборони на звернення з клопотанням за місцем тимчасового перебування в місцях попереднього ув`язнення, а тому дане клопотання ним було подане в межах територіальною юрисдикції саме до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Посилається також і на положення Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги засудженого, та просили її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційних скарг заперечив, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Так, судом було встановлено те, що вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року ОСОБА_8 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 147, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 295, ч. 3 ст. 289 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 19 лютого 2008 року вказаний вирок суду було залишено без зміни.

10.04.2008 вирок суду відносно ОСОБА_8 звернутий до виконання, а засуджений направлений до Роменського виправної колонії (№56) для відбування покарання.

На теперішній час засуджений ОСОБА_8 тимчасово переведений до Сумського СІЗО для розгляду скарг і клопотань, поданих ним в порядку виконання вироку та з інших підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що воно підлягає розгляду місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться колонія, тобто Роменським міськрайонним судом Сумської області.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та зміст клопотання засудженого, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, а доводи засудженого та його захисника вважає безпідставними.

Так, частиною 1 статі 537 КПК України визначено перелік питань, які під час виконання вироку суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати. У пункті 2 такого переліку міститься і вирішення питань про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

У свою чергу ч.2 ст. 539 КПК України, визначає порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, зокрема до якого суду мають подаватися клопотання (подання) про вирішення визначених ч.1 ст. 357 КПК України питань.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Враховуючи те, що в своєму клопотанні засуджений ОСОБА_8 порушує вирішення питання передбаченого п.3 ч.1 ст. 537 КПК України, а місцем відбування покарання призначеного засудженому вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, є ДУ «Роменська виправна колонія (№56)», судом першої інстанції правильно визначено те, що клопотання засудженого має розглядатися тим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Щодо доводів засудженого про те, що обов`язок по розгляду його клопотання, в даному випадку, покладений на Ковпаківський районний суд м. Суми, оскільки ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де він на теперішній час тимчасово перебуває, перебуває на території Ковпаківського району м. Суми, то їх колегія суддів вважає помилковими, оскільки вони спростовуються положеннями ст.ст. 537 та 539 КПК України. Як правильно зазначив суд першої інстанції, ДУ «Сумський слідчий ізолятор» не є місцем відбування покарання засудженого, він знаходиться там тимчасово на час розгляду поданих ним клопотань, на підставі ухвал суду про переведення засудженого ОСОБА_8 до даної установи.

Колегія суддів вважає безпідставними також і посилання засудженого про необхідність застосування аналогії закону, в зв`язку неоднозначним, на його переконання, врегулювання питання щодо підсудності заявленого ним клопотання особами які тимчасово перебувають в слідчому ізоляторі.

Зокрема, як уже зазначалось, нормами статті 539 КПК України однозначно визначено, що клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким територіально підсудне місцевому суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Підлягають відхиленню також і доводи засудженого про порушення судом першої інстанції порядку розгляду клопотання, оскільки як вбачається із матеріалів провадження, клопотання засудженого було розглянуто у присутності засудженого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та прокурора, яким було надано можливість надати пояснення щодо заявленого клопотання та досліджено наявні в матеріалах провадження докази.

Істотних порушень норм КПК України, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.11.2019 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2019 року, якою ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4