У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні під № 0001278, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 жовтня 2019 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, погоджене прокурором про продовження строку застосування відносно

підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, українця, який тимчасово не працює, із середньою освітою, одруженого, раніше не судимого

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до п`яти місяців ,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_4 , звернувся із клопотанням у кримінальному провадженні під № 0001278, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 жовтня 2019 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, погоджене прокурором про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано наступним: під час досудового розслідування з`ясовано, що ОСОБА_5 , заздалегідь домовившись із невстановленими наразі органом досудового розслідування особами про спільне вчинення розбою, тобто діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливими мотивом та метою, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на розбій, скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за таких обставин.

Так, 27 жовтня 2019 року близько 03 години 20 хвилин ОСОБА_5 , попередньо домовившись про зустріч з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою невстановленого наразі органом досудового розслідування транспортного засобу прибув на околицю села Баранинці Ужгородського району, будучи заздалегідь повідомленим останнім про те, що у вказаному місці на зустріч очікують двоє громадян Грузії, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які за посередництва ОСОБА_7 мали намір замовити повій.

Прибувши на зазначене вище місце, ОСОБА_5 разом із невстановленими наразі органом досудового розслідування особами, які мали при собі бейсбольні бити й дерев`яні палиці, наблизився до транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2103» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », червоного кольору, в якому в той час перебували водій цього автомобіля ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пасажири ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ГогішвіліКахабер та ОСОБА_9 .

Перебуваючи біля вказаного вище автомобіля, ОСОБА_5 підійшов до правого переднього пасажирського місця для сидіння, де перебував ОСОБА_8 , та висловив вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі 110 гривень за замовлення повій. На пред`явлену вимогу ОСОБА_8 надав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 20 євро.

Далі ОСОБА_5 та невстановлені наразі органом досудового розслідування особи із погрозою застосування фізичної сили витягнули ОСОБА_12 із салону згаданого вище автомобіля на дорогу, де завдали останньому серію ударів бейсбольною битою та дерев`яними палицями, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження, небезпечні для життя чи здоров`я, після чого незаконно заволоділи належними ГогішвіліКахаберу мобільним телефоном марки «Самсунг» («Samsung») моделі «Галаксі А9» («Galaxy А-9»), гаманцем, в якому містилися грошові кошти в сумі 105 євро, особистими документами потерпілого ОСОБА_8 , а саме: паспортом громадянина Грузії для виїзду за кордон з серійним номером « НОМЕР_2 », виданим 06 жовтня 2017 року, дозволом на побут у Республіці Словаччина з серійним номером « НОМЕР_3 », виданим 28 серпня 2018 року, технічним паспортом до транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «Опель» («Opel») моделі «Астра ЕФ» «AstraF», з серійним номером « НОМЕР_4 », паспортом громадянина Грузії з серійним номером « НОМЕР_5 », виданим 20 вересня 1991 року, посвідченням водія з серійним номером « НОМЕР_6 », виданим 04 січня 2018 року, посвідченням особи біженця, виданим 28 грудня 2013 року, посвідченням дитини війни № НОМЕР_7 , страховою картою компанії «Юніон» («Union»), трьома банківськими картками «UniCreditBank», а також пластиковим бейджем на мотузці із карткою особистих даних та фото потерпілого.

Того ж дня близько 04 години 00 хвилин ОСОБА_5 з невстановленими наразі органом досудового розслідування особами поїхав на невстановленому наразі органом досудового розслідування транспортному засобі у напрямку об`їзної дороги міста Ужгорода, що неподалік від відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта» (місто Ужгород, вулиця Верещагіна, 16), куди на прохання останнього на транспортному засобі, а саме легковому автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2103», червоного кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », також під`їхали ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , де під час зустрічі ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 35 євро та перелічені вище документи потерпілого ОСОБА_8 , а пластиковий бейдж на мотузці із особистими даними та фото потерпілого викинув на узбіччя дороги.

В клопотанні вказано, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 10 від 21 січня 2020 року встановлено, що:

згідно з даними медичної документації, заповненої на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у нього було виявлено відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня, гостру епідуральну та субдуральну гематому над правою гемісферою головного мозку з лівобічним геміпарезом, лінійний перелом обох тім`яних кісток з переходом на основу, уламковий перелом скроневої кістки, забійні рани м`яких тканин в правій тім`яній ділянці та лівій завушній ділянці;

вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок неодноразових дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії. За давністю виникнення згідно з даними медичної документації вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 27 жовтня 2019 року, й не суперечать обставинам справи;

враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, малоймовірно виникнення їх при вільному падінні потерпілого з висоти власного зросту;

тілесні ушкодження у вигляді забійних ран м`яких тканин в правій тім`яній ділянці та лівій завушній ділянці згідно з п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;

тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня, гострої епідуральної та субдуральної гематоми над правою гемісферою головного мозку з лівобічним геміпарезом, лінійного перелому обох тім`яних кісток з переходом на основу, уламкового перелому скроневої кістки були небезпечними для життя в момент їх спричинення та за цією ознакою згідно з пп. пп. б, в, г п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Окрім того в клопотанні вказано, що відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 11/849 від 25 листопада 2019 року мобільний телефон марки «Самсунг» («Samsung») моделі «Галаксі А9» («Galaxy А-9») з урахуванням ознак зносу, станом цін на 27 жовтня 2019 року може становити 6 795 гривень.

Грошові кошти в сумі 105 євро згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 27 жовтня 2019 року становили 2 934 гривні 42 копійки.

За таких обставин ОСОБА_5 своїми умисними діями завдав матеріальну шкоду потеплілому ОСОБА_8 на загальну суму, що становить 9 729 гривень 42 копійки, та заподіяв тяжкі тілесні ушкодження.

Слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

В клопотанні вказано, що стороною обвинувачення дотримано вимогу обґрунтованої підозри, оскільки наразі наявні докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 , із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Як зазначає слідчий, підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, обґрунтовується такими доказами, як: документи: протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_14 від 29 жовтня 2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_10 від 29 жовтня 2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_11 від 29 жовтня 2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_15 від 30 жовтня 2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_7 від 14 листопада 2019 року; довідкою під № 305/11 від 08 листопада 2019 року, виданою ПТ «ЛОМБАРД ФІНАНС»; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене з ОСОБА_16 від 24 січня 2020 року; висновки експертів: висновок товарознавчої експертизи № 11/849 від 25 листопада 2019 року; висновок судово-медичного експертизи № 10 від 21 січня 2020 року; показання: показання свідка ОСОБА_17 від 27 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_11 від 27 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_14 від 28 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_10 від 29 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_15 від 30 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_18 від 03 листопада 2019 року; показання свідка ОСОБА_7 від 04 листопада 2019 року; показання свідка ОСОБА_19 від 23 січня 2020 року; показання потерпілого ОСОБА_16 від 24 січня 2020 року; речові докази: паспорт громадянина Грузії для виїзду за кордон з серійним номером « НОМЕР_2 », виданий 06 жовтня 2017 року; дозвіл на побут у Республіці Словаччина з серійним номером « НОМЕР_3 », виданий 28 серпня 2018 року; технічний паспорт до транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «Опель» («Opel») моделі «Астра ЕФ» «Astra F», з серійним номером « НОМЕР_4 »; паспорт громадянина Грузії з серійним номером « НОМЕР_5 », виданий 20 вересня 1991 року; посвідченням водія з серійним номером « НОМЕР_6 », виданий 04 січня 2018 року; посвідчення особи біженця, видане 28 грудня 2013 року; посвідчення дитини війни № НОМЕР_7 ; страхова картою компанії «Юніон» («Union»); три банківські картки «UniCreditBank».

Слідчий зазначає, що метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В клопотанні вказано, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки, відповідно до положень закону про кримінальну відповідальність кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України , карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. А тому підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того слідчий зауважує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. При цьому, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Слідчий зазначає, що у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Та вказує, що наразі органом досудового розслідування встановлено достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Водночас як вказано в клопотанні, для висунення обвинувачення за вказаним фактом необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у тому числі щодо отримання речей чи документів (зокрема, зокрема знаряддя скоєння злочину предмети, якими було завдано тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_16 , транспортний засіб, на якому пересувались ОСОБА_20 та невстановлені особи), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим, як вказує слідчий, підозрюваний ОСОБА_5 , якому у повному обсязі відомі всі обставини скоєння кримінального правопорушення, зокрема й місце розташування предметів, що можуть містити сліди злочину, може знищити, сховати та спотворити будь-яку із вказаних речей чи документів, які наразі відшукуються органом досудового розслідування.

При цьому слідчий вказує, що , що підозрюваний може не законно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Так,під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та потерпілого ОСОБА_16 , чиї показання слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Водночас варто зауважити, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Вказаний правовий припис кореспондується з ч. 1 ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Слідчий зазначає, що з огляду на вказане, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити спроби незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення.

При цьому в клопотанні вказано, що слідчим відділенням відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області наразі здійснюється досудове розслідування за фактом погрози вбивством ОСОБА_7 , якому невідомі особи погрожували розправою у разі, якщо останній не змінить свої показання у цьому кримінальному провадженні на користь ОСОБА_5 (відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001308 від 03 листопада 2019 року за ч.1 ст.129 КК України). Вказана обставина на думку слідчого, засвідчує, що ОСОБА_5 за допомогою посередників намагається впливати на ключових свідків у вказаному провадженні, що буде лише посилюватися, якщо не запобігти вказаним наслідкам шляхом тримання його під вартою.

Поза тим, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на те, щовказане кримінальне правопорушення вчинене не самостійно ОСОБА_5 , а групою осіб, наразі невстановлених органом досудового розслідування. Враховуючи те, що співучасники скоєння злочину наразі переховуються від слідства, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 зможе шляхом надання порад, вказівок усуненням перешкод та іншим чином сприяти уникненню вказаними особами кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, перешкоджаючи у такий спосіб кримінальному провадженню.

Окрім цього, в клопотанні вказано, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Звертає увагу слідчий, що ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності, тобто вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, у тому числі того, яке розслідується у вказаному кримінальному провадженні, не є одиноким випадком, а має ознаки певної тенденції.

Слідчий вказує і на те, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного офіційного джерела доходу та, відповідно, засобів для існування. А тому, враховуючи логічний взаємозв`язок з вказаними вище обставинами, існує високий ризик, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може розпочати нові злочини проти власності з метою задоволення особистих потреб за рахунок незаконного заволодіння чужим майном, у тому числі із заподіянням тілесних ушкоджень.

В клопотанні слідчий вказує також і на те, що жоден із більш м`яких, не пов`язаних із триманням під вартою запобіжних заходів, не здатен унеможливити ризики, зазначені у клопотанні, позаяк наявність лише передбачених ст. 194 КПК України обов`язків, які можуть бути покладені на підозрюваного, не забезпечить реальної можливості запобігти ризиками, передбаченим ст. 177 КПК України.

Органом досудового розслідування планується застосування запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою, а тому згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України додаткові обов`язки на підозрюваного не покладаються.

В клопотанні вказано, що під час обрання вказаного запобіжного заходу слідчим та прокурором враховано такі обставини:вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення взято до уваги, що у матеріалах досудового розслідування містяться докази, які є вагомими для повідомлення ОСОБА_5 про підозру, та свідчать про об`єктивний зв`язок між підозрюваним та вчиненим кримінальним правопорушенням. Перелік доказів вказаний вище, а саме на 4-7 аркушах цього клопотання; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується. Враховано, що у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого. Слідчим та прокурором взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 не належить до неповнолітніх осіб, осіб похилого віку, тяжко хворих, багатодітних батьків тощо, а тому не існує обставин, які б істотно впливали на доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання. Враховано, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого. Стороною обвинувачення враховано, що факторів, які формують репутацію підозрюваного та впливають на обрання запобіжного заходу, наприклад участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, участь у бойових діях при виконанні інтернаціонального обов`язку або у складі миротворчих сил ООН, наявність поранень при виконанні службового або громадянського обов`язку, держаних нагород, почесних звань тощо, не встановлено; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого. Слідчим та прокурором враховано, що підозрюваний ОСОБА_5 не має судимості; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше , наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення. Враховано, що ОСОБА_5 не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. Стороною обвинувачення враховано, що розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 ,становить 9 729 гривень 42 копійки; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. Взято до уваги, що вказане кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням фізичної сили, у тому числі за допомогою бейсбольної бити та дерев`яних палиць, що призвело до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Вказана обставина свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності підозрюваного та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Тому, вважаємо, існує ризик продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_5 .

Сторона обвинувачення вважає, що заявлені ризики не зменшилися, а продовжуються існувати надалі.

При цьому потрібно зазначити, що настання наслідків, передбачених ст. 177 КПК України, не відбулися з причин їх зменшення, позаяк щодо ОСОБА_5 діяв запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який унеможливлював спроби вчинити дії, вказані у ст. 177 КПК України.

Окрім того слідчий в клопотанні зазначає, що наразі у вказаному кримінальному провадженню існують обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме: виконання судової молекулярно-генетичної експертизи, яка призначена відповідно до постанови слідчого від 27 грудня 2019 року. Наразі зазначена експертиза виконується експертами Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; опрацювання в Управлінні оперативно-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області перебуває доручення слідчого від 17 січня 2020 року про опрацювання вилучених 14 січня 2020 року в оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» трафіків вхідних та вихідних дзвінків, здійснюваних підозрюваним ОСОБА_5 на час скоєння злочину, із прив`язкою їх до базових станцій оператора мобільного зв`язку. Наразі вказане доручення не є виконаним; відкриття матеріалів досудового розслідування. Слід зауважити, що відкриття матеріалів досудового розслідування як процесуальна дія відповідно до вимог кримінального процесуального закону передбачає надання сторонами достатнього часу для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. При цьому варто наголосити, що матеріали досудового розслідування містять 3 томи, а тому ознайомлення з ними з об`єктивних причин є досить тривалим процесом.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176-178, 184, 184, 194,199 КПК України, слідчий просить: продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгорода Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, до 5 (п`яти) місяців.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, з підстав зазначених в ньому, прокурор посилався на обґрунтованість ризиків, зазначених в клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний та захисник заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили врахувати особу підозрюваного, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, просили відмовити в задоволенні вказаного клопотання, оскільки таке клопотання є необґрунтованим, просили обрати запобіжний захід більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою або визначити заставу.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001278, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 жовтня 2019 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешк. АДРЕСА_1 .

29 жовтня 2019 року гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 01.11.2019 року до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 28.12.2019 року без можливості внесення застави.

19 грудня 2019 року керівником Ужгородської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 29 січня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2019 року строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 27 січня 2020 року включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 27 лютого 2020 року.

За результатами зібраних доказів у даному кримінальному провадженні 29.10.2019 року громадянину ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України кваліфікуючими ознаками якого є: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Разом із тим, у ході досудового розслідування за результатами проведений слідчих, процесуальних дій, отримання висновків проведених у рамка даного кримінального провадження експертиз, встановлено завдану матеріальну шкоду потеплілому ОСОБА_8 на загальну суму, що становить 9 729 гривень 42 копійки, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

На підставі наведеного 10.02.2020 року ОСОБА_5 будо повідомлено про зміну підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Копія вказаного повідомлення додана до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

При розгляді клопотання слідчий суддя бере до уваги обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, обґрунтовується такими доказами, як: протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_14 від 29 жовтня 2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_10 від 29 жовтня 2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_11 від 29 жовтня 2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_15 від 30 жовтня 2019 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене зі свідком ОСОБА_7 від 14 листопада 2019 року; довідкою під № 305/11 від 08 листопада 2019 року, виданою ПТ «ЛОМБАРД ФІНАНС»; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком, проведене з ОСОБА_16 від 24 січня 2020 року; висновок товарознавчої експертизи № 11/849 від 25 листопада 2019 року; висновок судово-медичного експертизи № 10 від 21 січня 2020 року; показання свідка ОСОБА_17 від 27 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_11 від 27 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_14 від 28 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_10 від 29 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_15 від 30 жовтня 2019 року; показання свідка ОСОБА_18 від 03 листопада 2019 року; показання свідка ОСОБА_7 від 04 листопада 2019 року; показання свідка ОСОБА_19 від 23 січня 2020 року; показання потерпілого ОСОБА_16 від 24 січня 2020 року.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя доходить висновку проте, що наведені у ньому доводи, виклад яких здійснено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 ,у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. Таким чином, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Вказані фактичні дані, які містяться в наведених вище доказах були предметом дослідження також під час розгляду питань про обрання та проводження дії запобіжного заходу, згідно ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2019 року та 23.01.2020 року.

Крім того, слідчий суддя враховує, що в межах досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні було допитано ряд додаткових свідків зокрема ОСОБА_7 , проведено ряд процесуальних дій пов`язаних з пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, які вказують на особу підозрюваного. Крім того, згідно наявної в матеріалах клопотання довідки з ломбарду ОСОБА_5 закладався мобільний телефон марки Самсунг А9 27.10.2019 року.

Слідчий суддя враховує, що 14.01.2020 року були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на тимчасовий доступ у оператора мобільного зв`язку ПрАТ ВФ «Україна» інформацію про роздруківки трафіки вхідних та вихідних дзвінків здійснюваних підозрюваним ОСОБА_5 , із прив`язкою їх до базових станцій оператора мобільного зв`язку інформацію про роздруківки.

17.01.2020 року надано відповідне доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.ст. 40, 71 КПК України, співробітникам УОТЗ ГУНП в Закарпатській області для чого їм надано вилучені 14.01.2020 року у оператора мобільного зв`язку ПрАТ ВФ «Україна» трафіки вхідних та вихідних дзвінків здійснюваних підозрюваним ОСОБА_5 .

Опрацьована інформація від УОТЗ ГУНП в Закарпатській області надійшла 06.02.2020 року.

Окрім того, при розгляді клопотання слідчий бере до уваги, що в ході досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 експерта-оцінювача, ПТ Ломбард «Фінанс». Так вказано особа повідомила про те, що 27.10.2019 року чоловік років 40-ка здав під заставу телефон б/у «Samsung» моделі Galaxy А-9, надавши при цьому для укладення відповідного договору, паспорт гр. України серії НОМЕР_8 виданий Ужгородським МВ УМВС на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та в договорі вказано ІМЕІ моб. тел. № НОМЕР_9 . Свідок пояснив, що телефон в подальшому було відправлено на реалізацію, оскільки, ОСОБА_5 ,не прийшов за ним у передбачений договором тижневий строк.

Окрім того, з матеріалів клопотання встановлено, що 24.01.2020 року було проведено допит потерпілого в даному кримінальному провадженні гр. Грузії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який повідомив про обставини події що мала місце 27.10.2019 року. Та вказав, що зможе упізнати особу яка завдала йому тілесні ушкодження. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, копія якого міститься у матеріалах клопотання, потерпілий упізнав підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчий суддя враховує, що у кримінальному провадженні 27 грудня 2019 року призначено судово молекулярно-генетичну експертизу, проведення яких доручено експертам Львівського НДЕКЦ МВС України, яка на даний час не завершена.

Крім того, заслуговують на увагу твердження слідчого та прокурора, що на даному етапі досудового розслідування залишаються невстановленими органом досудового розслідування усі особи які причетні до вчинення даного злочину.

При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що завершити досудове розслідування у строк до 27.02.2020 р., у зв`язку з особливою складністю провадження, а також те, що ухвалою слідчого судді було продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до 27.03.2020 року. Окрім того, матеріали даного кримінального провадження мають значний обсяг, у провадженні необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти та затвердити обвинувальний акт, який вручити підозрюваному та його захиснику.

Відповідно до постанови керівника Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_22 від 19.12.2019 р., у даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 29.01.2020 року.

Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.01.2020 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001278 від 27 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України до 27.02.2020 року.

Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2020 р. строк досудового розслідування у даному кримінальному проваджені продовжено до 27.03.2020 р.

При розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою, встановлено також, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , не зменшилися.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України, санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

При цьому слідчий суддя бере до уваги і те, що існують реальні підстави вважати,що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Так, слідчим відділенням відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області наразі здійснюється досудове розслідування за фактом погрози вбивством ОСОБА_7 , якому невідомі особи погрожували розправою у разі, якщо останній не змінить свої показання у цьому кримінальному провадженні на користь ОСОБА_5 (відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001308 від 03 листопада 2019 року за ч.1 ст.129 КК України). Вказана обставина вкотре засвідчує, що ОСОБА_5 за допомогою посередників намагається впливати на ключових свідків у вказаному провадженні, що буде лише посилюватися, якщо не запобігти вказаним наслідкам шляхом тримання його під вартою.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Також, необхідно врахувати категорію зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, на даному етапі досудового розслідування залишаються невстановленими органом досудового розслідування особи які із погрозою застосування фізичної сили витягнули потерпілого ОСОБА_8 із салону згаданого вище автомобіля на дорогу, де завдали йому серію ударів, внаслідок чого заподіяли останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Слідчий суддя вважає, доведеним існування реальної загрози того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків. Так,встановлено, що, підозрюваний знайомий зі свідками, які встановлені під час досудового розслідування, а тому існує ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на таких свідків з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, доводи сторони кримінального провадження: слідчого та прокурора, існує імовірність того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на свідків вказаного у даному кримінальному провадженні а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та може незаконно перешкоджати встановленню інших можливих свідків та інших співучасників даного злочину, експертів, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується також тим, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_5 з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими ОСОБА_5 перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на свідків з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні.

Оцінка даним ризикам вже дана слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказані ризики на даний час не зменшились, та продовжують існувати на даний час.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий, однак попадав в поле зору правоохоронних органів неодноразово, що підтверджується матеріалами доданими до клопотання, та вказують на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, стан його здоров`я.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, наявність підстав вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, експертів, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Крім того, слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що на сьогоднішній день є об`єктивні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, станом на день розгляду клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. При чому наслідком вчинення злочину стало завдання потерпілому важких травм, а у відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю, а також наявність обставин які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали, вважає доцільним продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя також враховує, особливу складність кримінального провадження, його значний обсяг, а також те, що строки досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2020 року продовжено у даному кримінальному провадженні до 27 березня 2020 року.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, враховуючи обставини кримінального правопорушення, характер кримінального правопорушення підозру у якому оголосили ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної особи.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зазначена норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується безпосереднє застосування насильства відносно потерпілого громадянина Грузії ОСОБА_8 , у співучасті з іншими невстановленими на даний час особами, про що свідчать покази свідків.

Згідно висновку судово-медичного експертизи № 10 від 21 січня 2020 року: згідно з даними медичної документації, заповненої на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у нього було виявлено відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня, гостру епідуральну та субдуральну гематому над правою гемісферою головного мозку з лівобічним геміпарезом, лінійний перелом обох тім`яних кісток з переходом на основу, уламковий перелом скроневої кістки, забійні рани м`яких тканин в правій тім`яній ділянці та лівій завушній ділянці; вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок неодноразових дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії. За давністю виникнення згідно з даними медичної документації вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 27 жовтня 2019 року, й не суперечать обставинам справи; враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, малоймовірно виникнення їх при вільному падінні потерпілого з висоти власного зросту; тілесні ушкодження у вигляді забійних ран м`яких тканин в правій тім`яній ділянці та лівій завушній ділянці згідно з п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня, гострої епідуральної та субдуральної гематоми над правою гемісферою головного мозку з лівобічним геміпарезом, лінійного перелому обох тім`яних кісток з переходом на основу, уламкового перелому скроневої кістки були небезпечними для життя в момент їх спричинення та за цією ознакою згідно з пп. пп. б, в, г п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Враховуючи вище зазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , було вчинено із застосуванням насильства відносно потерпілого, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 , строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного, а також ризик впливу підозрюваного на інших учасників процесу, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід як інший не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний із позбавленням волі слідчий суддя не вбачає.

При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, зокрема також його сімейний стан, наявність інвалідності 2 групи у батька, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про наявність заяв відібраних від свідків та інших осіб, які відібрані не в порядку передбаченому статтями 95, 224 КПК України, не спростовують вказаних вище ризиків чи підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.

Засада розумності строків кримінального провадження випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, закріпленого в ст. 2 КПК України, і відповідає вимогам ст. 6 КЗПЛ, яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У МПГПП встановлено, що кожен має право на основі повної рівності бути судимим без невиправданої затримки» (п. «с» ч. 2 ст. 14). При цьому кожен заарештований або затриманий має право на судовий розгляд протягом розумного строк (ч. 3 ст. 9). Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь - яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 9 грудня 1988 р., вимагає проведення судових розглядів в розумні строки після затримання, або звільнення суду (принцип 38).

Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримання процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , слід продовжити до 27.03.2020 року в межах строку досудового розслідування.

З урахуванням наведеного вище клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні під № 0001278, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 жовтня 2019 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, погоджене прокурором про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгорода Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, у межах строку досудового розслідування, а саме до 26.03.2020 року включно.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1