Ухвала
іменем України

30 січня 2020 року
м. Київ
справа № 173/2747/18
провадження № 51-6198ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня

2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року щодо нього в межах кримінального провадження № 0000780 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 3 листопада 2015 року за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого на підставі статей 75, 76 цього Кодексу від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 3 роки, направленого для відбування призначеного покарання відповідно до ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 3 жовтня 2018 року, якою скасовано іспитовий строк,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК.
Встановлені обставини
За вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 2

ст. 156 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Відповідно

до ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 3 листопада 2015 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 18 вересня 2019 року залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника,

а зазначений вирок міськрайонного суду без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів, кримінальне провадження щодо нього за ч. 2 ст. 156 КК закрити через недостатність доказів, залишити у силі вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 3 жовтня 2018 року та застосувати закон № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Мотиви Верховного Суду
Касаційний кримінальний суд, який входить до складу Верховного Суду, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг поданих у порядку та у строки, встановлені главою 32 КПК, на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону у своїй касаційній скарзі засуджений не посилається на жодну з підстав, передбачених ч. 1

ст. 438 КПК для скасування оскаржуваних судових рішень.
Касаційна скарга не містить посилань на конкретні норми матеріального і процесуального права, порушені, на думку засудженого, місцевим та апеляційним судами, а також обгрунтування того, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обгрунтованість постановлених судами рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування рішень касаційним судом відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК,

з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412414 та 419 цього Кодексу.
В касаційній скарзі не зазначено, чи заявлялись у суді апеляційної інстанції стороною захисту клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК цей суд безпідставно не задовольнив, а також, яких конкретно доводів в апеляційних скаргах обвинуваченого й захисника всупереч ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив,

не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також засуджений не навів доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування тверджень, викладених в апеляційній скарзі.
Натомість ОСОБА_4 у касаційній скарзі наголошує на однобічності й неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та просить дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Вимоги касаційної скарги про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК

не аргументовані, як і посилання засудженого на необхідність застосування закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Крім того, вимоги засудженого не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, відповідно до яких цей суд має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Так засуджений просить залишити без зміни вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 3 жовтня 2018 року, який у касаційній скарзі

не оскаржується та не може бути предметом перегляду в одному касаційному провадженні з оскаржуваними ним вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року.

В порушення ч. 5 ст. 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копій судових рішень, які ним оскаржуються та не зазначив, чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК.

Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року щодо нього і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3