УХВАЛА
13 квітня 2020 року

м. Київ

справа №159/3996/17
провадження №51-1776ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 4 лютого 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставах пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону захисником ОСОБА_5 не дотримано.
Зокрема, останній, не погоджуючись з оцінкою районним судом доказів, та які, на його думку, не доводять винуватість засудженого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів, не наводить обґрунтувань щодо допущення судом першої інстанції таких порушень вимог кримінального процесуального права, які з огляду на положення ст. 412 КПК, могли вплинули на законність постановленого вироку і тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Також у скарзі не наведено обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке вплинуло на законність прийнятого оскаржуваного судового рішення, і, відповідно до ст. 413 КПК, тягне за собою обов`язкове скасування ухвали на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Крім того, захисник не вказує й на конкретні порушення вимог закону, які, на його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку за аналогічними доводами сторони захисту, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК , а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання вимог ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд,
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 4 лютого 2020 року залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків упродовж семи днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3