Справа № 344/1346/20
Провадження № 11-сс/4808/42/20
Категорія ст. 309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою в.о. генерального директора ПТ «Ломбард Донкредит ТзОВ «Інтер-Ріелті» і Компанія» ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2020 року про арешт майна,

в с т а н о в и в :
1.Зміст оскаржуваного рішення
1.1. Оскаржуваною ухвалою накладено арешт майно, яке було вилучено 28/01/2020 в приміщення відділення №9 «Нової Пошти», що по вул. Південний Бульвар, 23, в м. Івано-Франківську, а саме: золотий виріб каблучка, 585 проби, розмір 17, вагою 4,37 г, із вставкою білого золота у вигляді змійки, а також експрес накладну, де зазначено дані відправника.

1.2. Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання обґрунтовано належними правовими підставами, та підлягає до задоволення.

2. Доводи апеляційної скарги:
- слідчим незаконно проведено вилучення кореспонденції ПТ «Донкредит» на підставі ухвали про доступ до речей та документів, а не на підставі ухвали про арешт кореспонденції, що є грубим порушенням чинного законодавства та призвело до порушення конституційних прав особи на листування, а також спричинило матеріальні збитки ПТ «Донкредит» в розмірі 4222,0 грн;

- ПТ «Донкредит» є власником та єдиним законним володільцем речі, що була вилучена 28.01.2020, а саме ювелірного виробу каблучки, 585 проби, вагою 4,37 г., на підставі Договору про надання фінансового кредиту та застави, укладеного в відокремленому підрозділі Товариства «123 в м. Дніпро від 17.01.2020 між Товариством та ОСОБА_11 (ДОН НОМЕР_1 );

- в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять документи, а також, яким чином вказане майно могло бути використане, як знаряддя вчинення злочину, відтак, судом не наведено доказів, що дане майно має ознаки речових доказів;

- обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а жодних підтверджуючих документів щодо володіння в минулому предметом, схожим за описом на каблучку, що була вилучена та на яку накладено арешт в межах кримінального провадження, потерпілою не надано.

Просять скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого щодо арешту вказаного майна, та зобов`язати старшого слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_12 повернути золотий виріб каблучку, 585 проби, розмір 17, вагою 4,37 г, із вставкою білого золота у вигляді змійки законному власнику Повному товариству «Ломбард Донкредит ТзОВ «Інтер-Ріелті» і Компанія» (, далі Товариство).

Вважають, що строк апеляційного оскарження не пропущено, оскільки про оскаржувану ухвалу дізнались 04.02.20 з ЄДРСР. Просять строк продовжити.

3. Позиції сторін у засіданні апеляційного суду.
3.1. Представник апелянта в засідання апеляційного суду не з`явився, попередньо подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі (а.п. 54).

3.2. Прокурор та потерпіла заперечили апеляційну скаргу. Потерпіла вказала, що впізнала каблучку як ту, що у неї була викрадена.

4. Мотиви апеляційного суду.
4.1 Щодо строку апеляційного оскарження.

0Згідно матеріалів провадження, ухвала слідчого судді постановлена 30.01.2020 за відсутності представника ПТ «Ломбард Донкредит ТзОВ «Інтер-Ріелті» і Компанія». Матеріали провадження не містять підтверджуючої інформації ані про належне повідомлення представників Товариства про час і місце розгляду провадження, ані про вручення останнім копій постановленої ухвали.

Зі слів апелянта, про існування оскаржуваної ухвали йому стало відомо лише 04.02.2020 з ЄДРСР. Дані, які б свідчили про зворотнє, в матеріалах провадження відсутні, суду про такі не відомо.

Враховуючи приписи кримінального процесуального законодавства України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи на обставини провадження, апеляційний суд, з метою недопущення проявів надмірного формалізму та перешкод у доступності правосуддя, вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено.

4.2. Колегія суддів вважає за належне апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких міркувань.

4.2.1. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4.2.2. Колегія суддів, перевіряючи матеріали клопотання, приходить до висновку, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, має суттєве значення в кримінальному провадженні №0003900 від 19.11.2019 як речовий доказ, воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є об`єктом злочину та може бути використано як доказ встановлення фактів, обставин під час кримінального провадження.

При цьому колегія суддів вважає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

На переконання колегії суддів, необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт є необхідним на стадії з`ясування обставин, які мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, і має на меті збереження арештованого майна та тимчасове унеможливлення на даному етапі досудового розслідування розпорядження ним, в т.ч. і відчуження (реалізацію, продаж, тощо).

4.2.3. Доводи апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції з огляду на те, що поза розумним сумнівом вилучення вказаного майна проведено законно. Зокрема: на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського суду від 27.01.2020, згідно резолютивної частини якої слідчому надано дозвіл на доступ до вказаного майна з можливістю його вилучення; 28.01.2020 вказане майно було вилучене; 29.01.2020 слідчий звернувся з відповідним клопотанням про його арешт до суду; з дотриманням процесуальних строків 30.01.2020 постановлено оскаржувану ухвалу суду про арешт.

Інші доводи апелянта стосуються вирішення кримінального провадження по суті, що не є можливим на даному етапі провадження, оскільки вирішується виключно питання доцільності арешту майна з метою збереження його задля цілей кримінального провадження.

5. Висновки.
Викладене дозволяє дійти висновку, що мета арешту цього майна є легітимною, сам арешт проведено в інтересах правосуддя й відповідно до законної процедури, а обмеження права власності є тимчасовими і необхідними для виконання завдань кримінального провадження та не накладають на апелянта надмірного тягаря.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні, відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу в.о. генерального директора ПТ «Ломбард Донкредит ТзОВ «Інтер-Ріелті» і Комапнія» ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2020 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_5