ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 658/71/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/569/20 Доповідач: ОСОБА_2
В И Р О К
іменем України

25 травня 2020 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0001973 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Херсонської області на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, Дрогобицького район с.Дорожів, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого вантажником ПРАТ «Чумак», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-
в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 76, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертизи №19-781 від 21.12.2019 в сумі 1256 грн.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за злочин, вчинений ним за таких обставин. ОСОБА_7 26 вересня 2019 року о 17.40год., керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Каховка-Коробки при виїзді з другорядної дороги на головну, порушуючи вимоги п.16.11 та 16.3 та дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу» Правил Дорожнього Руху України, не пропустив автомобіль «Ford Tranzit» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по головній смузі руху автодороги Одеса-Мелітополь, в насідок чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля «Daewoo Lanos» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №195к від 12.11.2019 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді: закритих переломів 6,7,9 ребер справа, та легкі тілесні ушкодження у вигляді садни на правій нижній кінцівці. Наслідки ДТП у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 знаходяться у прямому причинному зв`язку з грубим порушенням водієм ОСОБА_7 правил дорожнього руху України, а саме: п.16.11 відповідно до якого, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі; п..16.3 згідно з яким у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещувальній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 ( стоп-лінією) або 1.13 світлофором; п.2.3 б) який передбачає обов`язок водія бути уважним і стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміни. Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Херсонської області, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку в частині призначення покарання в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів зазначає, що при застосуванні вимог ст.76 КК України судом першої інстанції в резолютивній частині рішення не вказано обов`язок, передбачений ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, який є обов`язковим. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок щодо ОСОБА_7 , яким призначити йому за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Іншими учасниками судового провадження вирок щодо ОСОБА_7 не оскаржується. Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому відповідно до ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України учасники судового провадження позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку і не оскаржувалися. Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Водночас, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 у частині призначення покарання, що стосується покладення на обвинуваченого певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, підлягає скасуванню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування. Застосування обов`язків, передбачених ч.2 ст.76 КК України є правом суду і застосовується згідно судового розсуду.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції в повному обсязі дотримано не було.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, звільняючи ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, які підлягають обов`язковому застосуванню, суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.76 КК України не поклав на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409, п.1 ст.413, ст.420 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
З огляду на викладене вище, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, що стосується застосування положень ст.76 КК України, не можна визнати законним, тому він підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині.
Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про його особу, який є таким, що характеризується посередньо, протягом року двічі притягувався до адміністративної відповідальності, наразі змінив місце роботи, в службі таксі більше не працює, проте доходу не позбавлений має інше офіційне працевлаштування, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність претензій з боку потерпілого, а також висновок органу пробації про можливість його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі.

Враховуючи конкретні обставини, дані про особу ОСОБА_7 , які вказують на можливість його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів без реального відбування покарання в умовах контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом визначеного іспитового строку, що є підставою для звільнення від відбування призначеного покарання з застосуванням ст.75 КК України, колегія судів дійшла висновку про те, що ОСОБА_7 не є суспільно небезпечною особою та про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Таке покарання є співмірним протиправному діянню, справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну першого заступника прокурора Херсонської області - задовольнити. Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призначення покарання, що стосується покладення на нього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, - скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
У решті вирок суду першої інстанції щодо нього - залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ОСОБА_2 / ОСОБА_3 / ОСОБА_4