Справа № 209/256/14-к
Провадження № 1-кп/209/37/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003506, відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 191 КК України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одружений, працює водієм у ФОП " ОСОБА_6 ", проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладеного між ним з одного боку та ТОВ "Пегас Т-Транс" з другого боку, працюючи водієм та виконуючи покладені на нього трудові обов`язки, безпосередньо пов`язані з управлінням переданим йому транспортним засобом та перевезенням товарно-матеріальних цінностей, взявши на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввіреного йому ТОВ "Пегас Т-Транс" матеріальних цінностей, у зв`язку з чим зобов`язаний вести звіт, складати та надавати в установленому порядку подорожні листи вантажного автомобіля та інші звіти про рух та залишок ввірених йому матеріальних цінностей. Так ОСОБА_4 , являючись водієм та матеріально відповідальною особою за збереження ввіреного йому, згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 31.05.2013 року, матеріальних цінностей, отриманих ним від ТОВ "Пегас Т-Транс", в період часу з 23.09.2013 року по 12.10.2013 року, працюючи водієм та здійснюючи рейс на автомобілі "MAN" д.з. НОМЕР_1 , незаконно, умисно з корисливих мотивів присвоїв дизельне паливо, яке він заправляв на автозаправних станціях за рахунок ТОВ "Пегас Т-Транс" у кількості 650 літрів, завдавши тим самим ТОВ "Пегас Т.Транс", згідно акту ревізії №03/31.10 від 31.10.2013 року, матеріального збитку на суму 6192 гривень, розпорядившись ним в подальшому на свій розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191 КК України - розтрата чужого майна, яке перебуває в його віданні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не визнав своєї вини у скоєні інкримінованого йому злочину та надав показання про те, що він працював водієм автомобіля в ТОВ "Пегас Т.Транс" і з ним було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Після чергового рейсу в 2013 році, дату не пам`ятає, в п`ятницю він відпросився в головного механіка ТОВ щоб у понеділок на роботу не виходити, бо треба було звернутися в лікарню у зв`язку з захворюванням хребта. В п`ятницю ввечері поставив автомобіль на стоянку ТОВ, що знаходилася біля Дніпродзержинської ГЕС і картодрому. З понеділка був на лікарняному. У вівторок приблизно о 22 годині зателефонував водій іншого автомобіля ОСОБА_7 і сказав, що треба терміново їхати в рейс, а його автомобіль-тягач поламався. Сказав також, що треба чіпляти цистерну з завантаженою в неї рідиною до автомобіля-тягачем, що закріплений за ним, обвинуваченим, і везти цей вантаж замовнику. Він, обвинувачений, відмовився їхати в рейс, бо це займає декілька днів, а він в цей час проходив курс лікування. Тоді водій ОСОБА_8 сказав, що згідно розпорядження керівництва ТОВ, він буде їхати в рейс на автомобілі-тягачі, що закріплений за ним, обвинуваченим. Він сказав ОСОБА_8 , що ключі від автомобіля знаходяться у сторожа. ОСОБА_8 в той же вечір поїхав в рейс на автомобілі "MAN", який був закріплений за ним, обвинуваченим. В наступну п`ятницю йому зателефонував керівник ТОВ ОСОБА_9 і сказав щоб в цей день він був на роботі. Він відповів, що знаходиться на лікарняному, який видано на 10 днів, і вийти на роботу не може. Виник конфлікт з керівництвом ТОВ і він сказав, що буде звільнятися з роботи, бо йому здоров`я дорожче. Потім через декілька днів був дзвінок з міліції, йому повідомили, що за заявою керівника ТОВ Потапова відносно нього відкрили кримінальне провадження за фактом викрадення дизельного пального. Підніше він приїздив в офіс ТОВ щоб звільнитися. Потім він узнав, що акт огляду закріпленого за ним автомобіля робили пізніше, не на стоянці, де він його залишив, а майже на протилежному кінці міста на базі в ПХЗ. Хто переганяв автомобіль від Дніпродзержинської ГЕС до ПХЗ йому невідомо. В рейси він виїздив згідно виданих путьових листів, в яких записувалась кількість пального, заправки пальним, пройдений кілометраж, кількість використаного пального, залишок пального після рейсу. В останній рейс перед звільненням він їздив до міста Курахова та ОСОБА_10 . Рейс був довгий не менше чотирьох днів. Повернувшись з рейсу, здав путьовий лист, з відмітками про заправки і залишок пального, ніяких претензій не було. На автомобілі встановлений ОСОБА_11 -навігатор, який показує де знаходиться автомобіль і скільки в ньому залишилося пального. Це такий контроль на відстані, тому скоїти непомітно крадіжку пального з автомобіля неможливо. Автомобіль ОСОБА_8 за актом не передавали. ОСОБА_8 ніяких претензій з приводу пального в автомобілі не мав. Перед тим, як на автомобілі в рейс виїхав ОСОБА_8 , ніхто за недостачу пального не говорив, а про це сказали в п`ятницю коли той вернувся з рейсу. Він не знає куди могло дітися пальне з автомобіля і чи дійсно була виявлена недостача пального, чи акт недостачі пального склали навмисно.

Судове засідання у справі неодноразово відкладалося через неявку в судове засідання свідків обвинувачення та невиконання поліцейськими ухвал суду про їх привід.
У судовому засіданні в процесі судового розгляду кримінального провадження захисник ОСОБА_5 надав суду письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття відносно нього кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 16.11.2013 року за № 0003506 за ч.1 ст. 191 КК України, з підстав, передбачених ст. 49 КК України, п.1 ч.2 ст. 184 КПУ України, оскільки кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 191 КК України, в скоєні якого якому обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, з часу його скоєння 12.10.2013 року, як стверджується стороною обвинувачення, минуло більше 5 років, а перебіг строку давності не зупинявся та не переривався.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримував заявлене захисником клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника, щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності та закриття судом кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом статей 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує та відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

Пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні злочину, передбачений ч. 1 ст. 191 КК України. Кримінальним кодексом України передбачене максимальне покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у видіпозбавлення волі на строк до чотирьох років.

Отже ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні нетяжкого злочин.

На момент судового розгляду закінчився строк давності, передбачений пунктам 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Перебіг строку давності не зупинявся та не переривався з підстав передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 285 КПК України, роз?яснено, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави звільнення від кримінальної відповідальності.
З урахуванням зазначеного вище, клопотання захисника підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 44, 49 КК України, статтями 284-286, 371, 372, 376, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження відносно нього.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не обирався.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1