У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зелений Гай Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 14.06.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає ухвалу суду незаконно, а подальше тримання його під вартою недоцільним, таким, що порушує норми національного та міжнародного законодавства.
Зазначає, що 2 роки 9 місяців відносно нього продовжують запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі одних і тих самих ризиків, переоцінка яких не відбувається, крім того, не надається додаткове обґрунтування тримання його під вартою. За час його перебування під вартою встановлені судом на початковій стадії розслідування ризики перестали існувати або значно зменшились.
Відмічає, що кримінальне провадження розглядається повільно, в судові засідання неодноразово не з`являються свідки сторони обвинувачення, реакція суду на це відсутня.
Звертає увагу на те, що він має міцні соціальні зв`язки, підтримує родинні відносини зі своєю сім`єю, на його утриманні перебуває хворий батько, має постійне місце мешкання та реєстрації, є інвалідом 3 групи, в умовах тримання під вартою захворювання має прояв загострення, впливає на суттєве погіршення стану його здоров`я, належна допомога не забезпечується, посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003368, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор звернулась із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 19.04.2020 р., оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання даного запобіжного заходу, не зменшилися, а обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та не дасть можливості запобігти цим ризикам.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину в період відбуття іспитового строку, в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні аналогічного злочину, не одружений, до затримання офіційно не працював, відсутні дані з приводу неможливості його перебування в умовах ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» за станом здоров`я, на даний час у судовому засіданні не допитані свідки та потерпілий, на якого, за повідомленням прокурора, вчинявся тиск, наявні ризики вчинення інших кримінальних правопорушень та впливу на потерпілих та свідків, суд дійшов висновку про те, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003368, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб в період відбуття іспитового строку, в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні аналогічного злочину, не одружений, до затримання офіційно не працював, на даний час у судовому засіданні не допитані свідки та потерпілий, на якого, за повідомленням прокурора, вчинявся тиск зі сторони обвинувачених. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства, та наявністю ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Посилання апелянта на наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця мешкання і реєстрації та інші характеризуючі дані не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Стосовно відсутності кваліфікованої медичної допомоги в місцях позбавлення волі, то відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.
Ув`язненим і засудженим надається медична допомога з урахуванням положень Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019 р., та Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я № 239/5/104 від 10.02.2012 р.
Будь-яких даних на підтвердження того, що ОСОБА_5 не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції не надано, а тому апеляційний суд, лише на підставі доводів апелянта, не має можливості самостійно дійти висновку про його неможливість утримуватись в умовах установи попереднього ув`язнення.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3