06.04.2020 Єдиний унікальний номер 205/1194/20
Провадження №1-кп/205/794/20
Ед.унік.№205/1194/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0003885 від 13 грудня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-технічна, одруженого, раніше не засудженого, працюючого слюсарем КП «Дніпроводоканал», проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , 13 грудня 2019 року, приблизно о 07 годині 05 хвилин, знаходився за місцем свого проживання: біля вхідних воріт на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , у нього виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_5 , в той же день та час, знаходячись у зазначеному місці, діючи умисно, підняв із землі камінь та тримаючи його в своїй руці, із застосуванням сили наніс кілька ударів у потиличну частину голови потерпілого ОСОБА_4 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: масивної підшкірної гематоми та саден в тім`яно-потиличній області по центру і ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся та підтвердив суду, що він дійсно, 13 грудня 2019 року, близько 07 години, при зазначених у обвинувальному акті обставинах, знаходячись за місцем свого проживання, під час конфлікту, спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , завдавши йому удари каменем в потиличну область голови.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні також підтвердив суду, що 13 грудня 2019 року, біля 07 години, біля воріт домоволодіння АДРЕСА_1 , між ним та сусідом обвинуваченим ОСОБА_5 , виник конфлікт, під час якого останній нанім йому кілька ударів каменем, який тримав у руці, в область потилиці, спричинивши легкі тілесні ушкодження.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_4 , а також дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, займається суспільно-корисною працею, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , щирого каяття останнього, а також позиції прокурора, суд вважає можливим призначити покарання у вигляді штрафу в дохід держави в межах санкції ч.1 ст.125 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - не обирати.

Речові докази, яким було визнано: DWD-R 4,7 МВ з відеофайлами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1