Провадження № 1-кп/537/92/2020
Справа № 537/309/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2020 р.Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження №0000018 від 04.01.2020року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука Полтавської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працюючий, учень 9-го класу Кременчуцької спеціалізованої школи-інтернату спортивного профілю І-ІІІ ступенів імені І.М. Піддубного Полтавської обласної ради, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий;
у вчиненні злочину , передбаченого ст.186 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин:
17.11.2019 близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з приміщенням магазину «Сафарі», розташованим за адресою: м Кременчук, набережна Лейтенанта Дніпрова, 60, побачив продавця вказаного магазину ОСОБА_7 , яка здійснювала продаж товару через віконце магазину, ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_7 дати йому свій мобільний телефон зателефонувати. В подальшому, після здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_4 повернув телефон продавчині. Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його дії бачать оточуючі, знову попросив мобільний телефон у ОСОБА_7 та під час здійснення дзвінка, з місця скоєння кримінального правопорушення швидко почав тікати, не реагуючи на крики та зауваження потерпілої та свідків про повернення мобільного телефону. Таким чином, з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Згідно висновку товарознавчої експертизи №47/Кр від 11.01.2020 вартість мобільного телефону Meizu M6, 32Гб, золотистого кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з урахуванням зносу, складає 2000,00 грн.
Діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 спричинено матеріальної шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, що дійсно вчинив даний злочин, а саме дійсно відкрито заволодів телефоном потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

за ст. 186 ч.1 КК України, як відкрите викрадення чужого майна/грабіж/.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (чч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (ст.ст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст. 373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненному злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому строк нагляду, передбачений п.3 ч.2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним, але не довше, ніж до досягнення особою повноліття.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України скоєний ОСОБА_4 злочин класифікується як злочин середньої тяжкості за ч.1 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не засуджувався, за місцем навчання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього ОСОБА_4 відповідно до ст..76 КК України, судом не встановлено.
Із досудової доповіді органу пробації слідує, що поведінка обвинуваченого не становить небезпеки для суспільства, виправлення ОСОБА_4 є можливим без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, не становить високої небезпеки для суспільства.
При ухваленні даного вироку, крім наведених відомостей про особу неповнолітнього, суд враховує його ставлення до вчиненого злочину, умови його життя та виховання. Останній виховується рідною матір`ю.
Враховуючи, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до злочинів середньої тяжкості, і його вчинено ним у неповнолітньому віці, обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого, який вчинив злочин вперше, щиро розкаявся, шкода відшкодована, думку потерпілої, позитивну характеристику законного представника відносно обвинуваченого, думку прокурора, який вважає можливим звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, та думки інших учасників судового провадження про можливість перевиховання неповнолітнього, суд доходить висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Вирішуючи питання про те, який сааме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст. 105 КК України, у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 .
Строк передачі неповнолітнього під нагляд матері, передбачені п.3 ч.2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього тривалістю один рік.
Судові витрати по справі стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.
На підставі ч.1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , строком на 1 (один) рік.
Речові докази по справі, відповідно до ст.100КПК України, а саме мобільний телефон «Meizu M6» - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати в сумі 628,04 грн. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1