Провадження № 11-кп/4820/470/20
Справа № 598/1958/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)», кримінальне провадження №0000203, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2017 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2020 року клопотання прокурора ОСОБА_6 задоволено.

Продовжено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзвиняча Збаразького району, Тернопільської області, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 20 червня 2020 року включно, без визначення суми застави.

В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 відмовлено.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років та продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання здійсненню правосуддя.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Чортківскього районного суду Тернопільської області від 22.04.2020 та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, встановити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому вказує про порушення вимог ч.4 ст.199, ч.2 ст.183 КПК України, а відповідно порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист.

Прокурор не довів про необхідність застосування до обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того відсутні ризики, які б давали достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а отже наявні підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу до завершення з`ясування усіх обставин.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого прокурор просить ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 22.04.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Продовжуючи термін тримання під вартою обвинуваченому суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153 КК України, а саме в умисному вбивстві, поєднаному із насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприроднім способом та насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо неповнолітньої, що спричинило особливо тяжкі наслідки, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, тому враховуючи особу обвинуваченого, обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, характер та тяжкість кримінальних правопорушень, суворість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочинів, а також те що судовий розгляд провадження не закінчено, не допитані усі свідки, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання здійсненню правосуддя.

Тому суд обґрунтовано продовжив відносно обвинуваченого найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігти ризикам встановленим судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість ОСОБА_7 , тяжкість злочинів у вчиненні яких він обвинувачується, обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження його ізоляції від суспільства.

Застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронних засобів контролю, на яких наполягали обвинувачений та його захисник, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

Зважаючи на те, що обставини провадження свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів підстав для скасування ухвали суду не знаходить.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про порушення ч.2 ст.183 КПК України, якою передбачено, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу надається обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

З матеріалів провадження видно, що 16 квітня 2020 року клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було направлено ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» для вручення ОСОБА_7 , а також його захисникам та законному представнику.

Відповідно до акту від 17.04.2020, який підписаний інспекторами ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ув`язнений ОСОБА_7 відмовився надавати розписку про отримання клопотання про продовження строків тримання під вартою.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2020 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 24 квітня 2020 року.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом першої інстанції розглянуте 22 квітня 2020 року, тобто до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Отже колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції положень ч.4 ст.199 КПК України, на що посилається в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого.

Під час розгляду клопотання в суді першої інстанції та судовому засідання Хмельницького апеляційного суду прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про відсутність ризиків, які б давали достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та наявність підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу до завершення з`ясування усіх обставин.

В ухвалі Чортківського районного суду від 22.04.2020 року обґрунтована наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання здійсненню правосуддя, що з урахуванням усіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України, що враховуються при обрання запобіжного заходу, у тому числі тяжкості кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_7 , що є вагомим елементом при обранні (продовженні) запобіжного заходу, наявності обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні кримінальних правопорушень, надало суду підставу для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не можуть бути задоволеними і вимоги апеляційної скарги про визначення обвинуваченому застави, оскільки за положеннями п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу має право не визначати розмір застави щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Підстав для визначення застави відносно обвинуваченого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,-

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: