Справа № 461/3448/18 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1336/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження №461/3448/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верховина Верховинського району Івано-Франківськоїобласті, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 366-1 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року про повернення обвинувального акта,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000010 від 11.01.2018 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, повернуто старшому прокурору групи прокурорів прокуратури Львівської області ОСОБА_9 для приведенняїх у відповідність вимогам, передбаченим п.13 ст. 3, ст. 110, ст. 216, ч.1, п.4 ч.2, ч.3, ч.4 ст. 291, ст. 293 КПК України.
В апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала суду є незаконною і такою, щопідлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства. Суд першої інстанції неправильно тлумачить зміст ч.1 ст. 291 КПК України про те, що прокурор вправі скласти обвинувальний акт тільки в разі, якщо він не погоджується з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Дана норма не містить вичерпного переліку обставин, за якими прокурор може складати обвинувальний акт. Саме таке тлумачення ч.1 ст. 291 КПК України повністю узгоджується і з положенням п.13 ч.2 ст. 36 цього Кодексу, згідно з яким прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти в затвердженні обвинувального акта, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта, самостійно складати обвинувальний акт.
Не відповідають фактичним обставинам висновки суду першої інстанції щодо неконкретизованості обвинувачення та невідповідності обвинувального акту вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, а саме те, що в обвинувальному акті не вказано конкретний час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення. В обвинувальному акті відображено два епізоди протиправного діяння ОСОБА_5 , а саме: на арк.6 « ОСОБА_5 29.10.2016 подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену Законом України «Про запобігання корупції», за 2015 рік, в якій умисно, з особистих мотивів, в порушення вимог п.2, п.9 ч.1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» в Розділі 3 «Об`єкти нерухомості» не відобразив необхідні відомості про наявність у нього на праві власності 15 земельнихділянок та їх вартість на момент придбання, а також у Розділі 13 «Фінансові зобов`язання» не вказав наявність у нього заборгованості за кредитним договором №014/9408/85/62892 від 23.10.2007 та інформації про майнове забезпечення за цим кредитним договором згідно з договором іпотеки від 23.10.2007-15 земельних ділянок» та на арк.9 : « ОСОБА_5 09.03.2017 подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену Законом України «Про запобігання корупції», за 2016 рік, у якій умисно...». Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, а саме у поданні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції». Поряд з цим не визначення місця вчинення вказаного кримінального правопорушення пов`язане з тим, що ОСОБА_5 мав можливість подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену Законом України «Про запобігання корупції», через мережу Інтернет в будь-якому місці на території України або за її межами.Прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, обвинувальний акт містить як виклад фактичних обставин, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Висновки суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті викладено неконкретизоване обвинувачення (виклад фактичних обставин не узгоджується з правовою кваліфікацією діяння), спростовується даними, зазначеними безпосередньо в обвинувальному акті. Незважаючи на те, що в резолютивній частині ухвали зазначено про необхідність приведення обвинувального акта, окрім вищенаведеним вимогам законодавства (ч.1 ст.291, ч.2 ст.291 КПК України), також зазначено ще й вимогам, передбаченим п.13 ст. 3, ст. 110, ст. 216, ч.3-4 ст. 291, ст. 293 КПК України, однак через не висвітлення таких в мотивувальній частині ухвали, у сторони обвинувачення відсутня можливість надати на них спростування. Досудове розслідування у вказаному провадженні, відповідно до вимог ст.216 КПК України, п.9 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України та постанови заступника прокурора Львівськоїобластівід 11.01.2018 про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000010 від 11.01.2018 підставно здійснювалось другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури області. Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 за ст.366-1 КК України, який складений та затверджений уповноваженою процесуальною особою - прокурором другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Львівської області ОСОБА_9 , відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, а тому відсутні підстави для повернення обвинувального акта прокурору.
В ході апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_8 подану ним апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви, просить апеляційну скаргу задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечили; вважають, що інкриміноване ОСОБА_5 правопорушення не належить до підслідності слідчих прокуратури й досудове розслідування у даному кримінальному провадженні повинні здійснювати детективи НАБУ відповідно до ч.5 ст. 216 КПК України, оскільки розмір предмета злочину (земельних ділянок) в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Просять залишити ухвалу суду без змін.
Заслухавши доповідь судді, сторони кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.
За результатами проведеного підготовчого судового засіданняу кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 366-1 КК України суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурорудля приведення у відповідність з вимогами кримінального процесуального закону, мотивуючи своє рішення тим, що обвинувальний акт складений особою, в якої не було процесуальних повноважень на це, та у спосіб, який суперечить вимогам процесуального законодавства; не зазначені фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме: не вказано конкретний час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення.
Покликання суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті не вказано конкретного часу та способу вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними. В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 29.10.2016 подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену Законом України «Про запобігання корупції», за 2015 рік, у якій умисно, з особистих мотивів, в порушення вимог п.2, п.9 ч.І ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», в Розділі 3 «Об`єкти нерухомості» не відобразив необхідні відомості про наявність у нього на праві власності вказаних вище 15 земельних ділянок та їх вартість на момент придбання, а також у Розділі 13 «Фінансові зобов`язання» не вказав наявність у нього вказаної вище заборгованості за кредитним договором №014/9408/85/62892 від 23.10.2007 та інформації про майнове забезпечення за цим кредитним договором згідно договору іпотеки від 23.10.2007 - 15 зазначених вище земельних ділянок. Окрім цього, ОСОБА_5 , перебуваючи відповідно до наказу начальника ГУ НП у Львівській області №520 о/с від 19.12.2016 на посаді заступника командира батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» Головного управління Національної поліції у Львівській області, 09.03.2017 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», за 2016 рік, шляхом заповнення її на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, у якій зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наявного у нього нерухомого майна та фінансових зобов`язань.
Отже в обвинувальному акті вказано час та спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
Висновок суду про невідповідністьвимогам ч.1 ст. 291 КПК України складання прокурором обвинувального акту (з покликанням на те, що законодавець передбачив складання обвинувального акта прокурором, проте обмежив його у таких процесуальних повноваженнях незгодою з обвинувальним актом, який був складений слідчим) не ґрунтується на нормах закону.
Відповідно до ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
З правового аналізу даної норми вбачається, що складання прокурором обвинувального акта в разі незгоди з обвинувальним актом, що був складений слідчим, є лише одним з можливих випадків складання прокурором обвинувального акта.
Відповідно до п.13 ч.2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти в затвердженні обвинувального акта, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта, самостійно складати обвинувальний акт.
Згідно з постановою заступника прокурора Львівськоїобласті ОСОБА_10 від 11 січня 2018 року у кримінальномупровадженні № 0000010 від 11.01.2018 про обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 366-1 КК України визначено групу прокурорів, до складу якої включено прокурорі ввідділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 ; старшим прокурором у групі прокурорів визначено прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури області ОСОБА_9 .
Отже самостійне складення обвинувального акта прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_9 , який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , відповідає визначеному п.13 ч.2 ст. 36, ч.1 ст. 291 КПК України порядку.
Доводи сторони захисту про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні повинні здійснювати детективи НАБУ відповідно до ч.5 ст. 216 КПК України, так як розмір предмета злочину (земельних ділянок) в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів до увагине бере, оскільки предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, є не майно, а декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».
З огляду на викладене апеляційну скаргу прокурора слід задоволити частково, ухвалу суду змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали вказівку на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України з підстав його складення особою, в якої не було процесуальних повноважень на це, та у спосіб, який суперечить вимогам процесуального законодавства, та в частині не зазначення конкретного часу та способу вчинення кримінального правопорушення, а у решті ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задоволити частково.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальномупровадженні про обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 366-1 КК України змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали Франківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року вказівку на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України з підставйогоскладення особою, в якої не було процесуальних повноважень на це, та у спосіб, який суперечить вимогам процесуального законодавства, та в частині не зазначення конкретного часу та способу вчинення кримінального правопорушення.
У решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3