ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/330/20Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ЄУНСС: 711/131/20 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого захисника представника ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2020 року в кримінальному провадженні за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а:

23.12.2019 (дата реєстрації канцелярією суду 09.01.2020) засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного йому за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 04.04.2018 покарання, на підставі ст. 81 КК України.

30.01.2020 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Підставою для такої відмови стало те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки його поведінка та ставлення до праці впродовж усього періоду відбування покарання не мали систематичного характеру, не були цілком позитивними та не слугували прикладом для інших засуджених.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси через неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та просить звільнити його умовно-достроково від призначеного покарання на невідбутий строк 1 рік 9 місяців.

Апелянт стверджує про наявність обставин, які дають підстави для застосування щодо нього положень ст. 81 КПК України, оскільки він відбув призначеного строку покарання і власною поведінкою та ставленням до праці засвідчив своє виправлення.

Зокрема, посилається на те, що з перших днів відбування покарання був працевлаштований, виконував внутрішній розпорядок установи, за що має 3 заохочення, та 2 подяки від адміністрації, а також приймає участь в громадському житті колонії.

Стверджує, що винуватість у скоєному він визнає в повному обсязі, щиро розкаюється та зобов`язується ніколи не порушувати чинного законодавства.

Під час підготовки кримінального провадження до апеляційного розгляду ухвалою від 11.03.2020 засудженому ОСОБА_7 призначено захисника через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі, прокурора про законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції і відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, пояснення представника ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_9 , вивчивши матеріали клопотання та особової справи на засудженого, наданої адміністрацією установи на запит суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не належить.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, грунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі та обґрунтовано винесено рішення про відсутність, на даний час, законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 04.04.2018 покарання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і лише після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 даної статті.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно до п.17 постанови Пленум Верховного Суду «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення. Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти не пасивну її форму, а зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як встановлено колегією суддів, вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 04.04.2018 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років 5 місяців позбавлення волі. Цим же вироком ОСОБА_7 зараховано в строк відбутого покарання термін його попереднього ув`язнення з 12.07.2016 по 21.06.2017 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Крім того ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07.09.2018 ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбутого покарання термін з 21.06.2017 по 07.09.2018, як термін попереднього ув`язнення.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 04.04.2018, а кінцевим строком визначено 17.10.2021.

За даним вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до класифікації передбаченої ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

За встановлених обставин, станом на 23.12.2019, тобто на час звернення засудженого ОСОБА_10 до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, він відбув не менше трьох чвертей строку покарання призначеного вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 04.04.2018 і передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України.

Відповідно до довідки начальника відділення ВСВПР № 2 «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_11 про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 , за час утримання під вартою, останній 2 рази, зокрема, 29.03.2019 і 15.07.2019 заохочувався за дотримання правил поведінки, трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Разом з цим, до засудженого ОСОБА_7 також застосовані 2 стягнення, зокрема, 26.09.2017 і 26.12.2017 у виді попередження та догани за порушення розпорядку дня ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Згідно характеристики з місця відбування покарання від 20.01.2020, наданої адміністрацією «Черкаська виправна колонія (№62)», ОСОБА_7 утримуючись в СІЗО характеризувався негативно, допустив два порушення вимог режиму за що мав стягнення, які погашені у встановленому порядку. За час відбування покарання в ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» характеризувався посередньо, встановлених правил поведінки та розгляду дня установи дотримується під контролем персоналу, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, без застосування стягнення дисциплінарною комісією, обмежившись бесідою виховного характеру. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує, робить для себе належні висновки. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується ввічливих та правомірних взаємовідносин з персоналом установи. З жовтня 2018 працевлаштований в майстерні установи, за дотримання правил поведінки, трудового розпорядку і вимог безпеки праці отримав 2 заохочення. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. За вироком суду, провину в скоєному злочині визнав повністю, цивільний позов не заявлено.

15.11.2018, 30.05.2019 та 28.12.2019 адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 101 КВК України, ст.ст. 81, 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Вказана характеристика сумнівів в достовірності занесених в неї даних у колегії суддів не викликає, інших характеристик на засудженого суду надано не було.

Оскільки по місцю відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується формально позитивно, в його поведінці хоч і прослідковується позитивна динаміка, однак вона не носить систематичного характеру, про що свідчать накладені стягнення 26.09.2017 і 26.12.2017, які, хоч і погашені у встановленому порядку, однак, на думку колегії суддів, дана обставина не вказує на те, що засуджений у своїй поведінці досяг певних змін, став на шлях виправлення і перевиховання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність, на даний час, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а певні позитивні зрушення у свідомості і поведінці засудженого свідчать лише про те, що він лише стає на цей шлях, однак цього не достатньо, до застосування щодо нього положень ст. 81 КК України, тому апеляційні вимоги засудженого залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч.1 ст. 407, ст. 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2020 року в кримінальному провадженні за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді