Справа № 743/1276/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/80/20
Категорія - ч.2 ст. 389 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000265 від 26 червня 2019 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2019 року

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, не одруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої в АДРЕСА_2 , засудженої вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді трьох місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднане не відбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.03.2019, яке за правилами ч. 1 ст. 72 КК України переведено з громадських робіт на арешт, та остаточно призначено покарання у виді трьох місяців п`яти днів арешту.

Як установив суд, ОСОБА_6 , будучи засудженою Ріпкинським районним судом Чернігівської області 05 березня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, на порушення ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», умисно, без поважних причин, ухилилась від відбування покарання, не відбувши у червні 2019 року 52 години із запланованих 70 годин громадських робіт, а саме не з`явилась до Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області для відпрацювання громадських робіт 06.06.2019, 07.06.2019, з 10.06.2019 по14.06.2019, з 18.06.2019 по 21.06.2019, 24.06.2019, 25.06.2019.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати, постановити новий, яким призначити їй покарання, непов`язане з позбавленням волі, мотивуючи тим, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та даним про її особу.

Вказує на те, що для відбуття покарання у виді громадських робіт вона з`являлась але сільський голова мала до неї упереджене ставлення і надавала тяжку роботу, яку жінка неможе виконати.

Просить врахувати, що прокурор у даному кримінальному провадженні, користуючись тим, що вона юридично не обізнана, умовив її відмовитись від послуг захисника та визнати сою вину, тим самим полегшив свою роботу та порушив її право на захист.

При призначенні покарання суд не врахував, що вона є матір`ю неповнолітньої дитини, яку виховує сама, має матір літнього віку, яка потребує піклування, догляду та турботи, її відсутність негативно відобразиться на психоемоційному стані її дитини та стані здоров`я матері.

Просить прийняти до уваги, що нею був вчинений злочин невеликої тяжкості, у вчиненому вона щиро розкаялась та жалкує про вчинене, переховуватись від суду та від виконання покарання не збирається, стала на шлях виправлення та до порушення закону повертатися не збирається, готова понести будь-яке покарання, що не буде пов`язане із позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, яка підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечувавв проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам.

З матеріалів кримінального провадження, журналу та звукозапису судового засідання вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 частково визнала свою вину, пояснювала, що на роботу не ходила через конфлікт з сільським головою, який призвів до упередженого до неї ставлення. Сільський голова надавала їй для виконання тяжку роботу, яку вона як жінка не могла виконати та під час роботи пошкодила зв`язки на руці. З приводу травми вона за медичною допомогою не зверталась, а про неможливість відбувати покарання повідомляла сільського голову та орган виконання покарань по телефону.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка сільський голова ОСОБА_9 заперечувала наявність конфлікту з обвинуваченою та неприязних відносин. Вона розробила графік відбування покарання, визначила обсяг та характер робіт, проведела інструктаж з техніки безпеки. У травні 2019 року ОСОБА_6 повністю відпрацювала громадські роботи, під час яких фарбувала пам`ятник, паркан, збирала сміття, виривала бур`ян, полола, згрібала скошену траву. Свідок неодноразово була присутня поряд із засудженою при виконанні нею громадських робіт і скарг на непосильну роботу не отримувала. У червні місяці 2019 року ОСОБА_6 стала періодично з`являтись для відпрацювання покарання, не попереджала про причини своєї неявки, не скаржилась на стан здоров`я, а з кінця червня взагалі перестала приходити у сільську раду та відпрацьовувати громадські роботи.

Твердження обвинуваченої про те, що вона пошкодила зв`язки на руці під час відпрацювання громадських робіт, а тому не могла в подальшому виконувати роботу, спростовується показаннями фельдшера ОСОБА_10 , яка пояснювала, що з приводу травми ОСОБА_6 до неї не зверталась у телефонному режимі, просила видати їй довідку про хворобу. На що свідок запросила прибути до фельдшерського пункту на медичний огляд, після якого вона зможе отримати довідку, якщо у неї буде наявне захворювання. До фельдшера на огляд ОСОБА_6 не приходила.

З показань інспектора Центру пробації та даних, що містяться в особовій справі засудженої, убачається, що вона була ознайомлена з умовами та порядком відбування призначеного покарання і попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 389 КК України за ухилення від його відбування.

При цьому, до роботи у сільській раді вона повинна була приступити з 18 квітня 2019 року, а фактично прибула лише 06 травня 2019 року.

Клопотання захисника про допит свідка ОСОБА_11 , який проживає на сусідній вулиці з обвинуваченою і який може підтвердити конфлікт між сільською головою та обвинуваченою, відхилене апеляційним судом відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України. Про існування названого свідка обвинувачена знала, як під час досудового розслідування, так і в суді першої інстанції, про його виклик та допит не заявляла.

Проаналізувавши показання ОСОБА_6 , свідків та відомості матеріалів особової справи у своїй сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що жодної поважної причини для невиконання вироку суду обвинувачена не мала. Більш того, з урахуванням літнього часу сільський голова надавала роботу засудженій після того, як спаде спека.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Доводи апеляційної скарги про щире каяття, виправлення та запевнення в законослухняній поведінці, не заслуговують на довіру. Щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, чого з поведінки обвинуваченої не вбачається.

Наявність дитини 2008 року народження та матері пенсійного віку 64 роки, не звільняють обвинувачену від відбування покарання.

Обвинувачена ОСОБА_6 неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за крадіжки чужого майна та засуджувалась до штрафу, арешту, громадських робіт. За останнім вироком орган пробації надав висновок про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства. Суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок органу пробації та обрав покарання у виді громадських робіт, від виконання яких засуджена ухилилася без поважних причин.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу винної, її посередню характеристику, сімейне становище і за сукупністю вироків обрав покарання у мінімальних межах санкції статті, що є необхідним та достатнім для виправлення винної, попередження вчинення нею нових злочинів, відповідає принципам законності справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14