У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.02.2020 Справа №607/2824/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду у м. Тернополі клопотання слідчого слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ :
Слідчий слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000446 від «13» лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.190 КК України із клопотанням про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 (який належить на праві власності ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , видане виконкомом Тернопільської міської ради 19.12.2011, відомості про що внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером майна: 35574248, шляхом заборони його відчуження і розпорядження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, вважає його підставним.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.

Як вбачається із клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно заяви представника ОСОБА_7 , група осіб шляхом підробки ряду документів намагаються шахрайським шляхом заволодіти майном, належним ОСОБА_7 .

За даним фактом 13 лютого 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0000446 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.190 КК України незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.

Допитана 14.02.2020 ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_6 є її дочкою. Остання не мала і не має жодних боргових зобов`язань, стороною договору позики не виступала. Враховуючи наявність значних коштів на банківських рахунках її дочки, відкритих у АТ КБ «Приватбанк», як і об`єкту нерухомості (будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 ) - просить накласти на них арешт, з метою запобігти їх безпідставному і незаконному заволодінню сторонніми особами.

Встановлено, згідно відомостей, що містяться на сайті Міністерства Юстиції «Єдиний реєстр боржників», ОСОБА_6 є нібито боржником у виконавчому провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення коштів. Виконавчий документ, який послугував підставою для початку виконавчого провадження виданий згідно заочного рішення Малинівського районного суду м. Одеси від 02.11.2017 про стягнення боргу по розписці (справа №521/8509/17). Водночас, згідно наявних даних, відомості, що містяться у вказаному рішенні суду, стосуються іншої особи боржника, а тому є достатні підстави вважати про незаконність дій таких невстановлених осіб по вчиненню дій, спрямованих на заволодіння коштами ОСОБА_6 .

14.02.2020 постановою слідчого визнано речовим доказом у провадженні майно ОСОБА_6 , а саме:

- житловий будинок АДРЕСА_1 (який належить їй на праві власності згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , видане виконкомом Тернопільської міської ради 19.12.2011, відомості про що внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером майна: 35574248;

- грошові кошти які знаходяться на 4 банківських рахунках відкритих у банківській установі АТ КБ «Приватбанк»:

НОМЕР_2 .

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

За таких обставин, зважаючи на те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна), може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню, з метою всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, припинення злочинної діяльності, з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, захищаючи інтереси ОСОБА_6 та з метою недопущення незаконного виведення грошових коштів, приходжу до переконання, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, наклавши арешт на вказане майно.

Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 (який належить на праві власності ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , видане виконкомом Тернопільської міської ради 19.12.2011, відомості про що внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером майна: 35574248, шляхом заборони його відчуження і розпорядження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 .

Копію ухвали направити для відома слідчому, прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1