Справа № 727/2680/20
Провадження № 1-кп/727/189/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 від 09.02.2020року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
07 лютого 2020 року приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу торгівельного центру «Майдан», що за адресою вул. Героїв Майдану, 71, м.Чернівці, знайшов банківську картку АТ «Універсал банк» № НОМЕР_1 (з безконтактною технологією проведення платежів), яка була втрачена її власницею ОСОБА_4 того ж дня, при невстановлених в ході слідства обставинах, та на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду в розмірі 500 гривень. ОСОБА_5 достовірно усвідомлював, що банківська картка була видана фізичній особі, прив`язана до розрахункового рахунку в банку та може використовуватися для оплати товарів і послуг, в тому числі через Інтернет, з використанням безконтактної технології, а також зняття готівки.

В подальшому, ОСОБА_5 навмисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету, спрямовану на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що на банківському рахунку, до якого прив`язано вказану банківську карту можуть знаходитись грошові кошти, які є чужим майном, а також те, що за допомогою вказаної карти можливе здійснення торгівельних операцій без підтвердження PIN-коду, 07 лютого 2020 року в період часу з 20 год. 09 хв. до 21 год. 53 хв., діючи з єдиним умислом, шляхом вільного доступу, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 1530 гривень 25 копійок, провівши в магазинах «Сільпо» № 125, що по вул. Героїв Майдану, 71, м. Чернівці, «Колос», що по вул. Героїв Майдану, 69, м. Чернівці та «Мінімаркет», що по вул. Комарова, 11/70, м. Чернівці, за допомогою банківської картки АТ «Універсал банк» № НОМЕР_1 та POS-терміналів 8 безготівкових операцій по оплаті товарів вартістю до 500 гривень кожна, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
25 березня 2020 року між сторонами кримінального провадження - потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст.185 КК України понесе покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.
Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду уклала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити зазначену угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Так, ст.ст.468, 469 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, відповідає закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався згідно з ч.6 ст.474 КПК України, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також згідно з вимогами ч. 7 ст. 474 КПК України встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України обвинуваченому зрозумілі.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілій в судовому засіданні роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами пятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбаченіст.476 КПК України потерпілій зрозумілі.
Після таких роз`яснень потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди.
Заподіяну майнову шкоду потерпілій ОСОБА_4 обвинуваченим відшкодовано.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини справи, дані про його особу, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вину свою визнав повністю та розкаявся у вчиненому.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 25 березня 2020 року між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Речовий доказ: СD диск з відеозаписом - залишити в матеріалах даного кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілій.
Суддя ОСОБА_1