У Х В А Л А

13.01.2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю слідчого ОСОБА_2 , представники власника майна АТ «Комінвестбанк» - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , секретаря судових засідань ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000009 відомості про яке внесено до ЄРДР 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000009 відомості про яке внесено до ЄРДР 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України.

В ході досудового розслідування даного кримінального правопорушення встановлено факт протиправної перереєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: деревообробного комплексу, РНОНМ 48 та земельної ділянки під кадастровим номером :01:007:0005, площею 3,2825 га, РНОНМ 48, які розташовані за адресою: с.Розівка, вул.Трудова, 2а, Ужгородського району, на користь АТ «Комерційний інвестиційний банк» та які на праві приватної власності належали ТзОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД».

Так, державний реєстратор Баранинської сільської ради Ужгородського району - ОСОБА_7 , 03.01.2020 зловживаючи своїм службовим становищем та з порушенням норм ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вніс до ДРРПнНМ, записи про право власності №50575121 та №50575958 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно яке розташоване за адресою за адресою: с.Розівка, вул.Трудова, 2а, Ужгородського району, за ПАТ «Комерційний інвестиційний банк».

Таким чином, державний реєстратор ОСОБА_7 , діючи в інтересах АТ «Комерційний інвестиційний банк», всупереч вимогам ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», незаконно здійснив реалізацію прав власності на нерухоме майно, чим самим спричинив тяжкі наслідки, у вигляді вибуття з власності ТзОВ «Р.І.Ф. ПАРКЕТ ЛТД» нерухомого майна вартістю біля 75 000 000 грн.

Разом з цим варто зазначити, що відповідно до рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.10.2019 в справі №907/664/17 позивачу - АТ «Комерційний інвестиційний банк» було відмовлено у вимогах звернути стягнення на предмет застави та іпотеки шляхом визнання за банком права власності на майно ТзОВ «Р.І.Ф. ПАРКЕТ ЛТД», а саме на основні засоби та нерухоме майно в складі деревообробного комплексу та земельної ділянки яке розташовані за адресою : с.Розівка, вул.Трудова, 2а, Ужгородського району.

Крім цього, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_8 повідомив, що додаткові угоди, а саме №2 від 13.05.2014 та №3 від 28.08.2014 до договору кредитної лінії не підписувалися директором ТзОВ «Р.І.Ф. ПАРКЕТ ЛТД» ОСОБА_9 , оскільки такі містять лише факсимільний відтиск підпису директора. Даний факт також дає підстави вважати про наявність у даному випадку ознак кримінального правопорушення, відомості про даний факт внесені в ЄРДР під №0000434 від 11.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

10.01.2020 деревообробний комплекс, РНОНМ 48 та земельну ділянку під кадастровим номером :01:007:0005, площею 3,2825 га, РНОНМ 48, які розташовані за адресою: с.Розівка, вул.Трудова, 2а, Ужгородського району, було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №№0000009 від 09.01.2020. Так, вище зазначене нерухоме майно - є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки являються об`єктом вчиненого злочину та набуті кримінально протиправним шляхом. У зв`язку з чим до них може застосовуватись дія, частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу, тобто накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів.

Необхідність накладення арешту на вище зазначені будівлі та земельну ділянку, орган досудового слідства обґрунтовує тим, що відсутність такого арешту, надає можливість подальшого розпорядження ними, шляхом укладення відповідних нотаріально-посвідчених правочинів, спрямованих як на зміну власника так і на незаконне отримання прибутку за рахунок її реалізації, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеної будівлі у користування законного власника.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у його змісті.

Представники власника майна АТ «Комінвестбанк» - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення слідчого, представників власника майна, вивчивши зміст клопотання та додані до нього письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000009 відомості про яке внесено до ЄРДР 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України.

Згідно Витягу з ЄРДР в рамках даного кримінального провадження кримінального провадження досліджуються обставини кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_8 сприводу протиправної перереєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: деревообробного комплексу, РНОНМ 48 та земельної ділянки під кадастровим номером :01:007:0005, площею 3,2825 га, РНОНМ 48, які розташовані за адресою: с.Розівка, вул.Трудова, 2а, Ужгородського району, на користь АТ «Комерційний інвестиційний банк» та які на праві приватної власності належали ТзОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД».

З матеріалів клопотання, а саме доданої до нього копії рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.10.2019 в справі №907/664/17 вбачається, що позивачу - АТ «Комерційний інвестиційний банк» було відмовлено у вимогах звернути стягнення на предмет застави та іпотеки шляхом визнання за банком права власності на майно ТзОВ «Р.І.Ф. ПАРКЕТ ЛТД», а саме на основні засоби та нерухоме майно в складі деревообробного комплексу та земельної ділянки яке розташовані за адресою : с.Розівка, вул.Трудова, 2а, Ужгородського району.

Відповідно до доданих до матеріалів клопотання інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №195806919 від 09.01.2020 та 195807049 від 09.01.2020 деревообробний комплекс, РНОНМ 48 та земельна ділянка під кадастровим номером :01:007:0005, площею 3,2825 га, РНОНМ 48, які розташовані за адресою: с.Розівка, вул.Трудова, 2а, Ужгородського району перебувають у власності АТ «Комерційний інвестиційний банк».

10.01. 2020 року постановою старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 ,який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зазначене слідчим нерухоме майно визнано речовими доказами.

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно з тих підстав, що таке має значення речових доказів та з метою його збереження для проведення всіх слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні та просить. Слідчий аргументує своє клопотання ним, що відсутність такого арешту, надає можливість подальшого розпорядження ними, шляхом укладення відповідних нотаріально-посвідчених правочинів, спрямованих як на зміну власника так і на незаконне отримання прибутку за рахунок її реалізації, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеної будівлі у користування законного власника.

Представниками власника майна не спростовано зазначені слідчим докази у даному кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру

щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Вивчивши всі матеріали клопотання слідчий суддя приходить до переконання, що стороною кримінального провадження слідчим надано обґрунтування доцільності накладення арешту на вказане у клопотанні нерухоме майно та додано документи на підтвердження права власності на майно.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного вище слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема для збереження речових доказів, а також для можливості органом досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з вказаним речовим доказом, слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000009 відомості про яке внесено до ЄРДР 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та використання на об`єкти нерухомого майна, які згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебувають у власності АТ «Комерційний інвестиційний банк», а саме на:

-деревообробний комплекс, РНОНМ 48 який розташований за адресою: с.Розівка, вул.Трудова, 2а, Ужгородського району;

-земельну ділянку під кадастровим номером :01:007:0005, площею 3,2825 га., РНОНМ 48, яка розташована за адресою: с.Розівка, вул.Трудова, 2а, Ужгородського району.

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії) до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 15.01.2020 року.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1