Справа №345/2128/20
Провадження № 1-кп/345/298/2020
У Х В А Л А
про закінчення підготовчого провадження
та призначення судового розгляду

26.06.2020 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000447 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

встановив:

23.06.2020 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК України.

Дане кримінальне провадження підсудне Калуському міськрайонному суду Івано-Франківської області. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для закриття провадження немає.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, а також заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, який спливає 29.06.2019, оскільки останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась.

Обвинувачений у судовому засіданні не заперечив щодо призначення справи до судового розгляд, однак заперечив щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати відносно нього більш мякий запобіжний захід.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки в ході досудового розслідування змінилась кваліфікація кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України. Крім того, потерпіла немає претензій до ОСОБА_4 . Також, адвокат зазначив, що не заперечує щодо призначення справи до судового розгляду.

Заслухавши доводи прокурора, обвинуваченого, його захисника, з врахуванням клопотань учасників судового провадження, суд вважає, що є всі правові підстави призначити по даному кримінальному провадженню судовий розгляд на підставі обвинувального акта, відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України.

У відповідності до ст. 27 КПК України, кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні.

Як передбачено ч.1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Статтею 199 глави 18 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, згідно до якого клопотання про продовження строку тримання під вартою і , крім відомостей, зазначених у ст.. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 перебуває під вартою з 01.05.2020.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І. А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність обставин, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується.

Відповідно до Постанови Пленуму № 14 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи , в іншому випадку суд може замінити запобіжний захід на більш м`який.

Виходячи з наведеного та враховуючи міцність соціальних зв`язків та вищевказані дані про особу обвинуваченого, суд вважає можливим змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Разом з тим, таке звільнення має бути обумовлене гарантіями виконання процесуальних обовязків, тому слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 з триманням під вартою на особисте зобов`язання, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 5 ч. 3 ст. 314, ст. 315, ст. 316 КПК України, суд
постановив:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України, призначити до судового розгляду на 10 годину 30 хвилин 1 липня 2020 року, з викликом учасників судового провадження.

Кримінальне провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Затвердити, сформований під час підготовчого судового засідання список осіб, які братимуть участь у судовому засіданні.

У задоволенні клопотання прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання задоволити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до суду та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво за першою вимогою; не відлучатися із м. Калуша Івано-Франківської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали 26.06.2020 до 24.08.2020 включно.

Порушення підозрюваним умов особистого зобов`язання має наслідком застосуванням більш суворого запобіжного заходу і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню Калуським ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошується 30.06.2020 о 13.00 год.

Суддя