ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/2844/20 (пр. № 1-кп/201/1140/2020), відомості про яке 08 березня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000552, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. 08 березня 2020 року близько о 19 годині 43 хвилини, автопатруль «Легіон-221» у складі командира 2-го взводу, 2-ї роти, 3-го батальйону, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та лейтенанта поліції ОСОБА_6 , прибули за викликом «Спроба самогубства» до будівлі Дніпровського державного цирку який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 33/1.

Прибувши на місце ними було встановлено, що група громадян тримала людину, а саме чоловіка у стані алкогольного сп`яніння, який зі слів громадян бігав по проїзній частині, кидався під колеса автомобілів та намагався стрибнути з мосту, що супроводжувалось порушенням громадського порядку.

Командир взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і надав їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, проте невстановлена особа не відреагувала та продовбувала вчиняти протиправні дії.

Далі, командир взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , правомірно оцінивши зазначені дії, невстановленої особи, як порушення громадського порядку, виконуючи свої службові обов`язки, діючи у відповідності до ст. 42 Закону України «Про поліції», з метою припинення опору, правомірно застосував до вказаної особи спеціальні засоби обмеження рухомості: кайданки, в результаті чого неправомірні дії були припинені.

В подальшому встановлено його особу, ним виявився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Через деякий час обвинувачений ОСОБА_4 заспокоївся, та перестав чини опір працівникам поліції, у зв`язку із чим застосування спеціального засобу було припинено.

Далі, того ж дня, 08 березня 2020 року о 20 годині 15 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля будівлі Дніпровського державного цирку за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 33/1 продовжуючи спілкування із командиром взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , діючи умисно з метою перешкоджання законній діяльності працівника правоохоронного органу та заподіяння працівнику поліції тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, порушуючи нормальну діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а також психічну та фізичну недоторканність працівника правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків, діючи умисно та відкрито завдав старшому лейтенанту ОСОБА_7 , який виконував свої службові обов`язки, один удар кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: синця у лівій параорбітальній області з переходом на спинку носу, скроневу та виличну область, поверхневої забійної рани у зовнішнього кута верхньої повіки лівого ока, суфконюктивального крововиливу у зовнішнього кута лівого ока.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом віднесено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, позитивно характеризується, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і наявність таких, що його обтяжують, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 345 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Речовий доказ «DVD-R» диск із відеозаписом з боді камери RM 4775 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1