Провадження №1-кс/193/163/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
08 липня 2020 року смт.Софіївка

Слідчий суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі №2 Софіївського районного суду Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 06.07.2020 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 06.07.2020 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В обгрунтування поданого клопотання слідчим зазначено, що 05.07.2020 року приблизно о 17:20 години на а/д Н-11 86 км Дніпро-Миколаїв на території с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області сталося ДТП з постраждалими, а саме: автомобіль "Toyota Yarіs", р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з пасажирами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - вилетів за межі проїзної частини, де після ковзаючого контакту з деревом декілька разів перекинувся, опинившись на даху. Внаслідок ДТП пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями госпіталізовано до Криворізької міської клінічної лікарні № 2.
Дане повідомлення зареєстровано до ЄО Софіївського ВП за № 2034 від 05.07.2020 року та відкрито кримінальне провадження № 0000201 від 06.07.2020 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Виїздом СОГ Софіївського ВП на місце пригоди, проведено огляд ділянки а/д Н-11 Дніпро-Миколаїв 86 км на території с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області, в ході якого встановлено, що в кюветі попід узбіччям, на даху лежить легковий автомобіль "Toyota Yaris", р/н НОМЕР_1 , який являється учасником дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля "Toyota Yaris", р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , являється ТОВ «АК Плюс», м. Дніпро вул. Січеславська Набережна, 29А Дніпропетровської області та який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, за наявності підстав вважати, що вище зазначений автомобіль має значення речового доказу по кримінальному провадженні та на собі може містити сліди злочину, останній 05.07.2020 року було тимчасово вилучено та доставлено до майданчику для зберігання транспортних засобів Софіївського відділення поліції для можливості подальшого проведення усіх необхідних слідчих дій.
Згідно ст.132 ч.2 КПК України, клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Присутні у судовому засіданні слідчий надав пояснення в обґрунтування клопотання, підтримав його у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ньому, просив слідчого суддю його задовольнити.

Прокурор військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо поданого клопотання не заперечує.

Вислухавши думку слідчого, власника майна, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.131 ч.2 п.7 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ст.132 ч.5 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ст.172 ч.2 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. З огляду на наведене суд вважає за доцільним проводити розгляд справи за відсутності інших учасників кримінального провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст.170 ч.2 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ст.170 ч.3 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ст.170 ч.6 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на легковий автомобіль "Toyota Yaris", р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , який тимчасово вилучено в ході огляду місця ДТП, що мало місце 05.07.2020 року на авто дорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв 86 км на території с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області та належить TOB «АК Плюс», шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати його до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту, окрім слідчого та прокурора для забезпечення збереження вказаного речового доказу та подальшого вирішення питання по суті.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між обставинами кримінального провадження та інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див.Рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до норм глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких вноситься клопотання про накладення арешту, та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Водночас, слідчий суддя роз`яснює, що згідно до ст.174 ч.1 п.2 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі ст.ст. 170-173, 309, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 06.07.2020 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на легковий автомобіль "Toyota Yaris", р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , який тимчасово вилучено в ході огляду місця ДТП, що мало місце 05.07.2020 року на авто дорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв 86 км на території с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області та належить TOB «АК Плюс», шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати його до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту, окрім слідчого та прокурора для забезпечення збереження вказаного речового доказу та подальшого вирішення питання по суті.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10 липня 2020 року о 15 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1