ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7071/20
провадження № 1-кп/753/1260/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2020 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0005252 від 13.05.2016 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полонне Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працючого в ПП «Київхліб» водієм-експедитором, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2016 приблизно о 00:50 годині, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 7, помітив припаркований за вищевказаною адресою автомобіль ЗАЗ 110206 «Таврія», 2001 року випуску, синього кольору, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 28943 грн. 00 копійок, який на праві власності належить ОСОБА_6 , та вирішив викрасти вказаний автомобіль.

В подальшому, керуючись раптово виниклим умислом направленим на незаконне заволодіння транспортного засобу, всупереч волі законного власника вказаного автомобіля ОСОБА_6 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 з використанням каменю, що знаходився на землі поруч з вищевказаним автомобілем, розбив скло дверей автомобіля зі сторони водія, після чого, з середини відкрив вказані дверцята, проник в салон даного автомобіля та сів на місце водія.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 зняв захисну панель під кермом автомобіля ЗАЗ 110206 «Таврія», 2001 року випуску, синього кольору, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , висмикнув дроти живлення та шляхом їх скручування спробував запустити двигун даного автомобіля, однак не зміг цього зробити через технічну неосвіченість, тобто вчинив усі дії які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 міг завдати власнику автомобіля ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 28943 грн. 00 копійок.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, визнав повністю і суду пояснив, що дійсно 13.05.2016 р. приблизно о 00-50 год. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 7, помітив припаркований автомобіль «Таврія», синього кольору, та вирішив його викрасти. Підібравши камінь, що знаходився на землі поруч, розбив скло дверей автомобіля зі сторони водія, після чого, з середини відкрив вказані дверцята, проник в салон даного автомобіля та сів на місце водія. Після чого, зняв захисну панель під кермом автомобіля висмикнув дроти живлення та шляхом їх скручування спробував запустити двигун даного автомобіля, однак не зміг цього зробити через технічну неосвіченість. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, позицію потерпілого, який зазначив, що не має претензій до обвинуваченого та не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання 3/три/ роки позбавлення волі.
На підставі вимог ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в сумі 703 /сімсот три/ гривні 68 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1