ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2225/18 Номер провадження 11-кп/814/163/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника потерпілого
ТОВ «Лабурнум» ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000131 від 10.01.2018, № 0000758 від 2.03.2018, №0002139 від 5.07.2018, № 0003335 від 11.10.2018 за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 13 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 3.03.2003 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років і 6 місяців позбавлення волі;

- 8.05.2008 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном 2 роки;

- 17.09.2009 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст.71 КК України на 5 років і 1 місяць позбавлення волі. Звільненого умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 21 день;

- 23.04.2015 Диканським районним суд Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном 3 роки;

- 3.12.2018 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України на 3 роки і 3 місяці позбавлення волі.

визнано винуватим та призначено покарання за:

- ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 190 КК України - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання даного покарання із покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 3.12.2018, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 залишено запобіжний захід тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено рахувати із 24.10.2018.

Цивільний позов ОСОБА_11 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь:

ОСОБА_11 1995 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 (одну тисячу) грн. на відшкодування моральної шкоди; держави 3146 (три тисячі сто сорок шість) грн. судових витрат.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він:

Епізод № 1
1.01.2018 приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу магазину «Провінція», за адресою: вул. Шевченка, 31 м. Полтава, повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав належний ОСОБА_12 мобільний телефон«Ergo A502» вартістю1005 грн., в якому знаходилась флеш карта накопичувач «Micro SD 16 Gb» вартістю 400 грн., чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1405 грн.

Епізод № 2
5.01.2018 приблизно о 13 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Ricamare», що в ТД «Цум», за адресою: вул. Соборності, 28/13 м. Полтава, повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав жіночу сукню «Giuseppezanotti» вартістю 1995 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на вказану суму.

Епізод № 3
14.02.2018 приблизно о 11 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «YVES ROCHE», що в ТЦ «Конкорд», за адресою: вул. Європейська, 60-А м. Полтава, повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав туалетну воду «Натюрель Османтус» вартістю 1069 грн., а також парфумовану воду «Ком ЮН Евіданс» вартістю 899 грн., чим завдав ТОВ «Ламбурнум» матеріального збитку на загальну суму 1968 грн.

Епізод № 4
24.06.2018 приблизно о 17 год. 05 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгової зали магазину «ЄВА» № 619 ТОВ «РУШ» за адресою: вул. М. Грушевського, 11 м. Полтава, повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав чоловічий станок для гоління марки «Gillette Fusion ProGlide Styler» вартістю 396,63 грн, чим спричинив ТОВ «РУШ» магазин «ЄВА» матеріального збитку на зазначену суму.

Епізод № 5
8.07.2018 приблизно о 11 год.15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгової зали магазину «СОН», за адресою: вул. Шевченка, 31 м. Полтава, повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав жіночі халати: ОСОБА_13 (кремовий Л/ХЛ) вартістю 863 грн; Hamana Helen (фуксія СМ) вартістю 863 грн.; De Lafense Forex 941 Kropki (кремовий Л) вартістю 658,85 грн, чим спричинив ФОП « ОСОБА_14 » матеріального збитку на загальну суму 2 384 грн. 85 коп.

Епізод № 6
04.08.2018 приблизно о 14 год. 44 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгової зали магазину «Градус»», за адресою: вул. Новий Базар, 2 у м. Полтава, повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав дві пляшки коньяку: «Старий Кахеті» об`ємом 0,5 л вартістю 214,67 грн.; «Старий Кахеті» об`ємом 0,5 л вартістю 287,97 грн, чим спричинив ПП «Полагропром» магазин «Градус» матеріального збитку на загальну суму 502,64 грн.

Епізод № 7
19.08.2018 приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торгової зали магазину «Брусничка» ТОВ «Український Рітейл», за адресою: вул. Івана Мазепи, 11 м. Полтава, повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав одну пачку розчинної кави 120 грам «Lor» вартістю 156,88 грн. та одну пачку розчинної кави 150 грам «Jacobs» вартістю 191,38 грн., чим спричинив магазину «Брусничка» матеріального збитку на загальну суму 348,26 грн.

Епізод № 8
8.10.2018 з 11 год. 08 хв. по 11 год. 11 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: вул. Європейська, 104 м. Полтава, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав наступні товари: шкарпетки дитячі махрові, в кількості 5 штук, загальною вартістю 80 грн, шкарпетки дитячі демісезонні, в кількості 8 штук, загальною вартістю 192 грн, шкарпетки дитячі з ангори вартістю 19 грн, що належить ФОП « ОСОБА_15 », чим спричинив матеріального збитку на загальну суму 291 грн.

Епізод № 9
10.10.2018 з 11 год. 32 хв. по 11 год. 36 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав у ФОП « ОСОБА_15 » 25 пар шкарпеток, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 475 грн.

Епізод № 10
16.10.2018 приблизно о 11 год. 37 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Брусничка», за адресою: вул. Грушевського, 4 м. Полтава, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав пляшку Мартіні ТМ «Асті» об`ємом 0,75 л вартістю 303,33грн., що належить ТОВ «Український Рітейл», чим спричинив потерпілому матеріального збитку на зазначену вище суму.

Епізод № 11
20.10.2018 приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на території дитячого майданчику, що за адресою: вул. Івана Мазепи, 32 м. Полтава, повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом прокату, заволодів належним потерпілому ОСОБА_16 дитячим електроавтомобілем «Джип 4*4» білого кольору вартістю 4700 грн, чим спричинив потерпілому матеріального збитку.

Всього обвинуваченим ОСОБА_7 було спричинено матеріальні збитки на загальну суму 14 769 грн. 71 коп.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість, просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання за: ч.2 ст.190 КК України - 2 роки позбавлення волі; ч. 2 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 03.12.2018, більш суворим покаранням, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В іншій частині вирок Октябрського районного суду міста Полтави від 13.02.2019 залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд не в повній мірі врахував, особу обвинуваченого, який схильний до вживання наркотичних засобів, відсутнє постійне місце роботи, схильний до вчинення злочинів, так як неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, будучи обізнаним про перебування на розгляді кримінальних проваджень, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та вчинив 9 епізодів крадіжок та заволодів майном шляхом обману, дані злочини є умисними, корисливими та вчинені в громадських місцях.

Крім того, часткове відшкодування шкоди потерпілим забезпечено поліцією, яка вилучила мобільний телефон «Ergo» та дитячий електромобіль «Джип 4*4».

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2019 в частині призначеного йому покарання та призначити йому остаточне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (року) 6 (місяців) позбавлення волі, посилаючись на те, що він розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має позитивні характеристики, бажає стати на шлях виправлення, працювати, заподіяна шкода частково відшкодована, вчинені злочини внаслідок тяжких особистих, сімейних обставин, в період коли померла його обвинуваченого бабуся, розлучились батьки і це завдало сильних душевних хвилювань, тяжко захворіла його обвинуваченого дружина, її діагнози ВІЛ та гепатит С, у якої не має можливості утримувати сина самостійно, і обвинувачений, як батько бажає повернутись до сина та хворої дружини, працювати , утримувати родину, виховувати сина.

Крім цього, просить застосувати положення ст. 72 КК України, а саме зарахувати у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, поданої обвинуваченим, та які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який, підтримав подану апеляційну скаргу прокурором ОСОБА_10 і який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, представника потерпілого ТОВ «Лабурнум» ОСОБА_9 , яка повідомила, що ТОВ «Лабурнум» не відшкодовано шкоду, проте не наполягала на призначенні ОСОБА_7 більш суворого покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису перебігу судового засідання, який міститься на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, фактичні обставини злочину ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_17 та кваліфікацію дій обвинуваченого встановлено правильно: по епізодам №№1-10 за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно; по епізоду №11 за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ніким з учасників не оспорюється і підтверджується зібраними у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого через м`якість та доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення судом суворого покарання, на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, задовільно характеризується, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, не перебуває на обліку психіатричному диспансері, однак знаходиться на обліку в наркологічному диспансері з приводу вживання опіатів, має синдром залежності з 20.03.2015, заподіяна шкода переважно не відшкодована, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Щодо прохання прокурора врахувати те, що обвинувачений залежний від наркотичних засобів і призначити більш суворе покарання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, знову вчинив умисні, корисливі злочини, слід зазначити, що судом це враховано при призначенні покарання.

Водночас, слід зазначити, що під час апеляційного перегляду захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого надана довідка з КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер Полтавської обласної ради», згідно якої ОСОБА_7 пройшов повний курс стаціонарного лікування з 22.06.2017 по 18.07.2017.

Колегія суддів при обговоренні апеляційної скарги прокурора враховує те, що ОСОБА_7 відшкодував майже половину завданих матеріальних збитків, а саме 5705 грн. через поліцію.

Колегія суддів враховує доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність малолітнього сина та тяжкого захворювання на ВІЛ та гепатит С у обвинуваченого дружини, і те, що шкода частково відшкодована, визнання вини обвинуваченим, але на правильність оскаржуваного судового рішення щодо призначення покарання обвинуваченому це не впливає.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про наявні підстави для застосування ст. 69 КК України, то вони є безпідставними, оскільки згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винуватого.

Аналіз зазначеної норми вказує на те, що підставою для застосування ст.69 КК України є не просто наявність сукупності обставин, визнаних судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Встановлені судом обставини також повинні відповідати критеріям, які здатні, з урахуванням характеру вчиненого, знизити ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, але дані обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів обвинуваченим. Крім того, обговорюючи можливість призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України колегія суддів враховує особу обвинуваченого, який є неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став, натомість, повторно, вчинив злочини до ухвалення вироку Ленінським районним судом м. Полтави від 3.12.2018. З огляду на наведене підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому відсутні.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 про те, що він вчинив злочин у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин, апеляційний суд зазначає наступне, що вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин (п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України) пом`якшує покарання має місце тоді, коли злочин вчиняється під впливом особистих (хвороба, втрата роботи), сімейних (розірвання шлюбу, загибель близьких) чи інших (складні житлові умови, втрата важливих документів) обставин, які об`єктивно несприятливо склалися для винного. Зазначені чинники можуть бути визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, лише за умови, якщо вони: а) виникли об`єктивно, а не з вини самої особи, яка вчинила злочин (систематичне пияцтво винного, ухилення від суспільне корисної праці тощо); б) були справді (об`єктивно) тяжкими, а не тільки на думку самого винного; в) обумовили вчинення злочину винним. Отже, суд повинен встановити наявність зв`язку між зазначеними обставинами і вчиненим особою злочином, характер якого свідчить, що об`єктивно сформовані тяжкі обставини з боку винного значною мірою й обумовили вчинення ним злочину. Відсутність такого зв`язку виключає можливість визнання зазначених обставин пом`якшуючими.

Під час апеляційного перегляду захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого надана виписка про стан хвороби дружини обвинуваченого ОСОБА_18 , яка з 1.11.2012 має тяжкі хвороби, але об`єктивних доказів того, що ОСОБА_7 вчинив злочин у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин відсутні.

Так, призначене судом ОСОБА_7 покарання, яке є не максимальним і не мінімальним відповідно санкціям ч. 2 ст. 185 та ч.1 ст. 190 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 та 70 КК України, яке призначено із врахуванням тяжкості вчинених ним злочинів, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, у тому числі і ті, які просить врахувати обвинувачений і прокурор, і обставин, які пом`якшують покарання, і відсутністю обставин, які обтяжують покарання, а тому є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого чи більш м`якого покарання, колегією не встановлено.

Щодо прохання обвинуваченого про зарахування йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання встановлено у ч.5 ст.72 КК України.

Відповідно до правового висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі №663/537/17, положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

У разі вчинення злочину особою до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.

Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою злочину, як це зазначено у ч. ч. 2 і 3 ст. 4 КК України.

ОСОБА_7 вчинив злочини: 1.01.2018, 5.01.2018, 14.02.2018, 24.06.2018, 8.07.2018, 4.08.2018, 19.08.2018, 8.10.2018, 10.10.2018, 16.10.2018 та 20.10.2018, тобто після 20 червня 2017 року, тому під час зарахування обвинуваченому попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає саме ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.

Таким чином, застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону № 838-VIII ), а саме зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є недопустимим.

За таких підстав та враховуючи всі обставини, встановлені у суді першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційному розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування або зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 13.02.2019 щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4