Номер провадження по справі 1-кп/387/30/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, непрацюючого, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимого 24.05.2019 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 21.02.2020 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.191 КК України до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців, за сукупністю злочинів на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки; -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 заволодів чужим майном ( шахрайство), шляхом зловживання довірою,
вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України за таких обставин.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності збитки обвинуваченим відшкодовано, претензій до обвинуваченого не має.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в судовому засіданні надав показання, що 12.02.2020 йому зателефонувала ОСОБА_5 і попрохала його щоб відвіз її до банку та допоміг їй зняти кошти з картки, так як вона не розбирається та не знає як це робиться. В подальшому близько 15 години прибув на власному автомобілі із ОСОБА_5 до терміналу банкомату та ОСОБА_5 надала йому пін-код щоб він зняв кошти. Тому без її відома здійснив зняття коштів в сумі 400 грн, а саме зняв спочатку 400 грн та поклав в кишеню, а після цього зняв 1840 гривень, які з квитанцією віддав ОСОБА_5 . Такі дії пояснює із скрутним фінансовим положенням та необхідністю утримувати своїх двох дітей. Водночас кошти ОСОБА_5 відшкодував та попросив у неї вибачення. У вчиненому розкаюється
В судовому засіданні прокурор та обвинувачений просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. У судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. Крім того суд роз`яснив обмеження апеляційного оскарження в разі встановлення зазначеного порядку дослідження доказів.
Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, а також досудову доповідь органу пробації, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку про наявність складу злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а вина ОСОБА_3 у заволодінні чужим майном ( шахрайство), шляхом зловживання довірою, вчиненого повторно, доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч.2 ст.190 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до класифікації середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується посередньо, молодий вік, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення корисливого злочину. Суд також враховує факт вчинення кримінального правопорушення в період іспитового терміну відповідно до вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.05.2019, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік; відповідно до вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2020, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.191 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки - судимість у встановленому порядку не знята і не погашена. Крім того суд враховує і відомості досудової доповіді відносно особи обвинуваченого, а саме ОСОБА_3 раніше судимий, вину у вчиненні злочину визнав повністю та щиро розкаявся. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб , оцінюється як середній. Ймовірність виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Також суд зазначає, що на даний час обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на обліку у Добровеличківському органі пробації за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2020, який за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.191 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно з ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2019 року, який за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно з ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
З матеріалів справи, суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік.
У цьому провадженні злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувачений вчинив 12 лютого 2020 року, тобто до ухвалення вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року, та в період іспитового строку, встановленого вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2019 року.
Згідно з вимогами ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Разом з тим, згідно з роз`яснень, що викладені в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та за таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.
Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 25 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також, коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Отже вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, необхідно виконувати самостійно.
Відповідно до ч.3 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд зазначає, що обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, примирення із потерпілою; добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе за умов ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченої ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ст.71 КК України.
З метою належної процесуальної поведінки та запобіганню ризикам вчинення нового злочину, запобіжний захід до набрання вироком законної сили необхідно обрати ОСОБА_3 у виді домашнього арешту.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.
Доля речових доказів має бути вирішена в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст. 5, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням призначеним вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.05.2019, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два ) роки 1 (один) місяць.
Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року, яким часткового складено призначене покарання з покаранням призначеним вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.05.2019 - виконувати самостійно.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обрати у виді домашнього арешту, що полягає у забороні з 21 години по 06 годину наступного дня залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з покладенням обов`язку прибувати до слідчого прокурора та суду за їх першої вимоги.
Речові докази: пенсійну картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 - повернути законному власнику ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1