печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання: не з`явилась,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року за клопотанням Прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000074 від 13.02.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року за клопотанням Прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000074 від 13.02.2017 року на грошові кошти, які обліковуються в безготівковому вигляді на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 та на платіжних картках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки вона будь-якого відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, не має, оскільки не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, не є будь-яким іншим учасником кримінального провадження № 0000074 від 13.02.2017 року, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного. Органом досудового розслідування в належний спосіб не доведено, що арештоване майно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є неспівмірним з завданням кримінального провадження та порушує майнові права власника майна.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання, не з`явилась, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлена належним чином. Адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій вимоги клопотання підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні представника особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2017 року за № 0000074 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 367, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч.2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року у справі № 757/13294/20-к задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000074 на грошові кошти, які обліковуються в безготівковому вигляді, на платіжних картках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року вбачається, що при накладенні арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_3 слідчий суддя виходив з того, що вони одержані кримінальним шляхом, у зв`язку з чим є предметом конфіскації.

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Слідчим суддею під час розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, не є будь-яким іншим учасником кримінального провадження № 0000074 від 13.02.2017 року або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, а відтак не є особою щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру, а також не може забезпечувати завдання арешту майна у кримінальному провадженні.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

За таких обставин, враховуючи, що дослідженні в судовому засідання матеріали не містять достатніх фактичних даних, які б свідчили про те, що грошові кошти в безготівковому вигляді, які знаходяться на рахунках ОСОБА_3 набуті в результаті вчинення злочину та/або є предметом кримінального правопорушення, до ОСОБА_3 може бути застосовано покарання у вигляді конфіскації майна, що виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року за клопотанням Прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000074 від 13.02.2017 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року № 757/13294/19-к на грошові кошти, які обліковуються в безготівковому вигляді на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 та на платіжних картках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1