Дата документу 22.06.2020 Справа № 333/7163/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7163/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/785/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2016 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

1 грудня 2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2016 року.

Подання Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього чотири рази було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважних причин на реєстрацію 13 березня 2017 року, 10 квітня 2017 року, 8 травня 2017 року, 3 липня 2017 року, 24 липня 2017 року, 7 серпня 2017 року та 23 жовтня 2017 року.

Але суд першої інстанції, встановивши, що під час іспитового строку ОСОБА_7 дійсно порушував покладені на нього обов`язки вже після відмови 15 червня 2017 року судом першої інстанції в задоволенні подання про скасування звільнення, проте повторно попередження до нього не застосовували, що є порушенням ч. 6 ст. 166 КВК України, а також засуджений пройшов повний курс психосоціальної реабілітації внаслідок вживання психоактивних речовин, одружився, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, прийшов до висновку, що викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, у задоволенні подання Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області слід відмовити.

Крім того, суд першої інстанції не врахував як підставу для скасування звільнення той факт, що засуджений не повідомив орган пробації про зміну місця проживання, оскільки в клопотанні про скасування звільнення не зазначено про невиконання цього обов`язку, що свідчить про порушення права засудженого на захист.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та направити ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що засуджений після ухвалення вироку був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також з покладеними на нього обов`язками, про що надав власноруч заповнену підписку.

Не бажаючи виправлятись, засуджений неодноразово без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя було направлено клопотання про скасування звільнення, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 15 червня 2017 року.

Разом з тим, вже через 3 тижні після цього 3 липня 2017 року, ОСОБА_7 знову без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, документального підтвердження поважності пропуску неявки не надав, у зв`язку з чим, до нього знову було застосовано застереження у виді письмового попередження.

Відчувши свою безкарність, 23 жовтня 2017 року ОСОБА_7 знову не з`явився на реєстрацію в орган пробації, поважність причини неявки не довів, вводив в оману співробітників органу пробації та відмовився ставити свій підпис у застереженні у виді письмового попередження.

Вже після того, як орган пробації повторно звернувся до суду з клопотанням про скасування звільнення, ОСОБА_7 , проявляючи неповагу до суду та без поважних причин на судові засідання не з`являвся, через що 16 травня 2018 року був оголошений у розшук, а 21 жовтня 2019 року з`явився до суду та пояснив, що тривалий час знаходився на лікуванні за межами м. Запоріжжя.

На підтвердження цього він надав довідку, відповідно до якої, з 25 листопада 2017 року по 3 жовтня 2019 року він у Київській області проходив програму психосоціальної реабілітації для осіб з розладами психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин, при цьому, в грудні 2017 року він 4 рази з`являвся на реєстрацію до органу пробації, а тому він все-таки міг являтись на реєстрацію.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував наявний в матеріалах провадження рапорт прокурора, з якого вбачається, що ОСОБА_7 не перебував у цьому центрі цілодобово, міг його вільно покидати (що він і робив), не мав перешкод їздити до м. Запоріжжя на реєстрацію до органу пробації.

Також вважає, що оскільки центр, в якому перебував ОСОБА_7 , є громадською організацією, де особи перебувають добровільно, а не медичним закладом, то своїми діями він порушив обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Від захисника засудженого адвоката ОСОБА_10 на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він зазначає, що матеріали провадження не містять жодних документів на підтвердження повноважень прокурора, орган пробації звернувся до суду з клопотанням, а не з поданням, засуджений під час іспитового строку не вчинив нових злочинів або правопорушень, вилікувався від наркоманії, створив сім`ю та одружився, що свідчить про його виправлення.
Також зазначає, що ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 року було відмовлено у задоволенні попереднього подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому питання неявки засудженого для реєстрації до органу пробації за період до 15 червня 2017 року ставити неможливо.
Вважає, що суд першої інстанції в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, доказів порушення покладених на ОСОБА_7 обов`язків та систематичного вчинення ним адміністративних правопорушень надано не було, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що раніше питання про скасування звільнення вже вирішувалось, але засуджений не зробив для себе висновків та продовжив порушувати покладені на нього обов`язки.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення суду законним, зазначив, що метою пробації є забезпечення безпеки суспільства та виправлення засудженої особи. ОСОБА_7 став на шлях виправлення, вилікувався від наркоманії, одружився, жодного разу не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, тобто мета пробації реалізована. Також зазначив, що ОСОБА_7 дійсно двічі не з`явився до органу пробації, але після неявок приходив та все пояснював. Вважав необґрунтованими доводи про умисне ухилення від виконання покладених на засудженого обов`язків.

Засуджений ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що він дійсно зробив помилку, але зараз впевнено змінює своє життя, просив не позбавляти його волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, засудженого та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_7 , він був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2016 року за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням чотири рази без поважної причини не з`явився на реєстрацію до органу пробації, начальник Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зазначеного подання, мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_7 пройшов повний курс психосоціальної реабілітації внаслідок вживання психоактивних речовин, одружився, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, а неявки на реєстрацію до органу пробації не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення та не є достатніми підставами для направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Разом з тим, дослідивши надані матеріали провадження та перевіривши підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_7 , колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відтак, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

На думку колегії суддів, суд належним чином не перевірив обставини, зазначені в поданні та які підтверджені матеріалами особової справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, на виконання вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2016 року, Комунарським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області у відношенні ОСОБА_7 було заведено особову справу № 21/2017.

Засудженому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, роз`ясненні обов`язки, які покладені на нього судом згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, які він повинен виконувати, роз`яснені правові наслідки передбачені ст. 166 КВК України та ст. 78 КК України за невиконання покладених на нього судом обов`язків або за їх ухилення, а також відповідальність за вчинення ним кримінальних та адміністративних правопорушень під час іспитового строку, що підтверджується підпискою (особова справа, а.с. 23).

Відповідно до постанови від 23 лютого 2017 року, ОСОБА_7 було встановлено дні явки для реєстрації кожного першого, другого, третього та четвертого понеділка кожного місяця (особова справа, а.с. 26).

Із листка реєстрації встановлено, що перебуваючи на обліку, ОСОБА_7 4 рази 3 липня 2017 року, 24 липня 2017 року, 7 серпня 2017 року та 23 жовтня 2017 року на реєстрацію не з`явився, за що до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважної причини на реєстрацію до органу пробації (особова справа, а.с. 52, 64).

Доводи засудженого про поважність причин пропуску явок на реєстрацію, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими з огляду на наступне.

З пояснень засудженого ОСОБА_7 вбачається, що 3 липня 2017 року він не з`явився на реєстрацію через те, що у його бабусі був напад астми, 24 липня 2017 року та 7 серпня 2017 року він перебував на лікуванні від наркотичної залежності, а 23 жовтня 2017 року він хворів (особова справа, а.с. 63, 75, 87).

Вказані доводи засудженого з приводу неявок на реєстрацію до органу пробації колегія суддів поважними причинами пропуску явок на реєстрацію не вважає, оскільки вони не свідчать про існування у засудженого об`єктивних перешкод, яки завадили йому виконати покладений на нього судом обов`язок періодично з`являтися до уповноваженого органу для реєстрації.

Так, факт хвороби на астму у його бабусі 3 липня 2017 року не підтверджується жодними медичними довідками, факт звернення 23 жовтня 2017 року засудженого до лікарні через хворобу взагалі спростовується відповіддю головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» від 20 листопада 2017 року № 1521/02-8, з якої вбачається, що ОСОБА_7 за медичною допомогою за період з 23 жовтня 2017 року по теперішній час не звертався (особова справа, а.с. 97), а лікування від наркотичної залежності 24 липня 2017 року та 7 серпня 2017 року не позбавляло його можливості з`явитись на реєстрацію до органу пробації, оскільки виконавчий директор Київської обласної громадської організації «Сприяння медико-соціальній реабілітації осіб з хімічною залежністю «ФЕНІКС» повідомила, що довідка була видана ОСОБА_7 на його прохання, він не перебував у центрі постійно, міг вільно його покидати, що він і робив, перешкод їздити до м. Запоріжжя на реєстрацію до органу пробації у нього не було (а.с. 123).

Безпосередньо в суді апеляційної інстанції, висловлюючи свої доводи на заперечення апеляційної скарги прокурора, засуджений ОСОБА_7 також не навів поважних причин, які перешкодили його явкам для реєстрації у вказані дні, документів на підтвердження поважності причин неявок не надав, будь-яких змістовних пояснень з цього приводу не повідомив.

Колегія суддів не може не врахувати, що і після звернення до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, засуджений ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та продовжив пропускати явки на реєстрацію, не з`явившись до органу пробації ще 7 разів 11 грудня 2017 року, 2 січня 2018 року, 9 січня 2018 року, 15 січня 2018 року, 22 січня 2018 року, 5 лютого 2018 року, 12 лютого 2018 року.

Також колегія суддів враховує письмові пояснення інспектора органу пробації від 14 лютого 2018 року про те, що ОСОБА_7 повідомляв своїй матері, що йому немає сенсу ходити до органу пробації для реєстрації, оскільки його особиста справа вже направлена до суду на скасування, а за місцем свого проживання він тривалий час не проживає з літа 2017 року (а.с. 27-29).

Крім того, у зв`язку з неявками засудженого на 6 судових засідань протягом періоду з 20 грудня 2017 року по 16 травня 2018 року, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2018 року ОСОБА_7 було оголошено в розшук, який було припинено лише 21 жовтня 2019 року (а.с. 53, 82).

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції належним чином не врахував, що засуджений своїми діями ухиляється від відбування призначеного судом покарання, до моменту звернення з поданням 4 рази порушив покладений на нього обов`язок з`являтися на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, а після звернення до суду з поданням ще 7 разів не з`явився на реєстрацію до органу пробації, що на переконання колегії суддів, свідчить про його свідоме та умисне небажання стати на шлях виправлення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що матеріали провадження містять дані, які беззаперечно свідчать про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, а викладені в поданні обставини є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення подання Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбуття покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2016 року.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні прокурора Комунарського відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 , задовольнити.

Скасувати звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2016 року за ч. 3 ст. 309 КК України і направити ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 відраховувати з моменту його затримання.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4