Справа № 569/881/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження №0000148, внесене 19 липня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом - кулеметника 2-го відділення охорони 1-го взводу охорони 2-ої роти охорони військової частини НОМЕР_1 , солдата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне зазначене кримінальне провадження,
встановив:
ОСОБА_3 в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», проходячи військову службу за контрактом, на посаді кулеметника 2-го відділення охорони 1-го взводу охорони 2-ої роти охорони військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, із метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 17 липня 2019 року, близько 12 години 00 хвилин, вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та направився за місцем свого фактичного проживання та реєстрації у село Залужжя Дубровицького району Рівненської області, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України визнав повністю.
Пояснив, що 17 липня 2019 року, близько 12 год. 00 хв., залишив військову частину та направився за місцем свого фактичного проживання та реєстрації у село Залужжя Дубровицького району Рівненської області для вирішення проблем сімейного характеру, при цьому розумів що порушує правила проходження військової служби за контрактом.
У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому злочині, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Так, обвинувачениий ОСОБА_3 не судимий, працює, за місцем проживання та місцем проходження служби характеризується позитивно.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та розкаянні; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, працюючий, є військовослужбовцем, за місцем проживання характеризується позитивно; за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 408 КК України в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, його особу, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання на переконання суду є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових злочинів та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази у справі відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов"язки відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України : періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Початок строку відбування покарання рахувати з часу набрання вироком законної сили.
Речові докази відсутні.
Витрати на проведення експертизи відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1