Постанова

іменем України
10 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 743/33/19
провадження № 51-3742 км 19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у смт Ріпки Чернігівської області, зареєстрований на АДРЕСА_1 , проживає на АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 6 березня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального закладу «Ріпкинська центральна районна лікарня» Ріпкинської районної ради 7 051,66 грн. витрат на лікування ОСОБА_8 .
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він 16 вересня 2018 року в період із 18:00 до 22:00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання на АДРЕСА_2 , у ході конфлікту з ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень завдав останній руками, ногами та дерев`яною палицею не менше п`яти ударів в область голови та тулубу, заподіявши потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Вироком Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років. У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого, просить вирок суду апеляційної інстанції змінити, застосувавши положення ст. 75 КК. З урахуванням характеризуючих даних та пом`якшуючих покарання обставин своє виправлення вважає можливим без відбування покарання у виді позбавленням волі.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого через суворість, просить змінити вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, звільнивши останнього від його відбування з випробуванням. Зазначає, що з огляду на всі обставини, які пом`якшують покарання, даних про особу винного, а також позицію потерпілої, яка просить не позбавляти волі засудженого, у суду є достатньо підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали свої касаційні скарги.
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційні скарги засудженого та захисника необґрунтованими та просив залишити їх без задоволення, а вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 без зміни.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, кваліфікація вчиненого за ч. 1 ст. 121 КК, а також вид та розмір призначеного засудженому покарання за вказане кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк 5 років у касаційних скаргах не оспорюються.

Разом з тим, доводи касаційних скарг засудженого та захисника щодо можливості звільнення засудженого ОСОБА_9 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, то вони є необґрунтованими.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Як вбачається з матеріалів справи, переглянувши вирок місцевого суду в апеляційному порядку, вказаних вимог закону апеляційний суд дотримався.
Обираючи ОСОБА_6 покарання, апеляційний суд послався на тяжкість вчиненого злочину, що згідно зі ст. 12 КК є тяжким, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, сприяння слідству, добровільне відшкодування шкоди потерпілій, обставини, що його обтяжують вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої, котра не має претензій до засудженого, та призначив йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке є мінімальним у межах санкції вказаної норми.

Згідно з приписами ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Однак, повною мірою врахувавши всі обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, оскільки з урахуванням даних про особу винного, який посередньо характеризується, зловживає спиртними напоями, не має стійких соціальних зв`язків, та даних висновку органу пробації про високий ризик вчинення ОСОБА_6 нового злочину, виправлення засудженого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Вирок апеляційного суду в частині призначеного покарання достатньо вмотивований та відповідає вимогам ст. 420 КПК.

На думку колегії, призначене за результатами апеляційного розгляду ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 75 КК та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, про що засуджений та захисник порушили питання у касаційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування вироку апеляційного суду, не встановлено.
За таких обставин, касаційні скарги засудженого та захисника не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та захисника без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3