Справа № 369/6095/20
Провадження №1-кс/369/1305/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника СВ Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 від 27.01.2020, за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , -
ВСТАНОВИВ:
Тимчасово виконуючий обов`язки начальника СВ Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи з корисливих мотивів, користуючись власним мобільним телефоном з карткою мобільного зв`язку НОМЕР_1 в програмі системи миттєвих повідомлень «Telegram» створила аккаунт « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де розміщувала повідомлення з прейскурантом цін про вартість наркотичних засобів та реквізитами електронного гаманця платіжної системи «EasyPay» для їх оплати, з якого вподальшому переводила отримані кошти на підконтрольні їй банківські рахунки.

Так, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання та подальший незаконний збут наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбала з метою подальшого незаконного збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який незаконно зберігала з метою збуту до 27.04.2020.

Так, 27.04.2020 ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичних засобів, попередньо обумовивши з ОСОБА_7 , щодо якого застосовані заходи безпеки, спосіб розрахунку за наркотичний засіб канабіс в аккаунті « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зареєстрованому в системі миттєвих повідомлень «Telegram», повідомила ОСОБА_7 реквізити для оплати та ціну, після чого останній перерахував на вказаний ОСОБА_4 рахунок грошові кошти у сумі 560 гривень за особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Після цього, ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_7 місце знаходження наркотичного засобу канабісу, а саме: в під`їзді будинку АДРЕСА_1 , де він цього ж дня близько 23 год. 30 хв. забрав два прозорі пакети з полімерного матеріалу з пазовим замком з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, таким чином ОСОБА_4 незаконно збула ОСОБА_7 вищевказаний наркотичний засіб канабіс.

Так, 28.04.2020 о 00 год. 03 хв. вказані два прозорі пакети з полімерного матеріалу з пазовим замком з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору були вилучені у ОСОБА_7 працівниками поліції.

Згідно висновку експерта №11-2/2669 від 30.04.2020, надані на експертизу речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.

Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) складає 1,24 г.

Канабіс, згідно Списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, зі змінами та доповненнями є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на повторний незаконний збут наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи з корисливих мотивів, користуючись власним мобільним телефоном з карткою мобільного зв`язку НОМЕР_1 в програмі системи миттєвих повідомлень «Telegram» розмістила у попередньо створеному нею аккаунті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прейскурант цін про вартість наркотичних засобів та реквізити електронного гаманця платіжної системи «EasyPay» для їх оплати, з якого в подальшому переводила отримані кошти на підконтрольні їй банківські рахунки.

Так, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на повторне незаконне придбання, зберігання та подальший повторний незаконний збут наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленої досудовим розслідуванням особи повторно незаконно придбала з метою подальшого незаконного збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який повторно незаконно зберігала з метою збуту до 22.05.2020 року.

Так, 22.05.2020 ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на повторний незаконний збут наркотичних засобів, попередньо обумовивши з ОСОБА_7 , щодо якого застосовані заходи безпеки, спосіб розрахунку за наркотичний засіб канабіс в аккаунті « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зареєстрованому в системі миттєвих повідомлень «Telegram», повідомила ОСОБА_7 реквізити для оплати та ціну, після чого останній перерахував на вказаний ОСОБА_4 рахунок грошові кошти у сумі 560 гривень за особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Після цього, ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_7 місце знаходження наркотичного засобу канабісу, а саме: в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , де він цього ж дня близько 15 год. 30 хв. забрав пакет з полімерного матеріалу з пазовим замком з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, таким чином ОСОБА_4 повторно незаконно збула ОСОБА_7 вищевказаний наркотичний засіб канабіс.

Так, 22.05.2020 о 15 год. 40 хв. вказаний прозорі пакети з полімерного матеріалу з пазовим замком з вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору були вилучені у ОСОБА_7 працівниками поліції.

Згідно висновку експерта №11-2/3251 від 23.05.2020, надані на експертизу речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.

Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) складає 0,88 г.

Канабіс, згідно Списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, зі змінами та доповненнями є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

ОСОБА_4 22.05.2020 затримана в порядку ст. 208 КПК України та слідчим за погодженням з прокурором повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, 23.05.2020 ОСОБА_4 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000127.

Постановою прокурора від 23.05.2020 кримінальні провадження №0000502 та №0000127 об`єднано у одне кримінальне провадження за №0000502.

Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, є показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновки експерта №11-2/2669 від 30.04.2020 та №11-2/3251 від 23.05.2020, протокол затримання ОСОБА_4 в порядку 208 КПК України, протоколи обшуків, повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 22.05.2020, повідомлення про підозру ОСОБА_4 , від 23.05.2020 та інші докази в своїй сукупності.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті та незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в застосуванні щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В даному випадку ОСОБА_4 раніше не судима та остання підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307 КПК України, санкція найсуворішої з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати з метою забезпечення виконання нею перед органом досудового розслідування та судом покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні,

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі. (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне.

Так, підозрювана неодружена, немає на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку, не працює, тобто немає достатньо міцних соціальних зв`язків, які б утримали б її від зміни місця проживання з метою ухилення від відповідальності.

Крім того, підозрювана ніде не працює, тобто немає законного джерела доходів, що свідчить про те, що вона зможе змінити місце проживання в будь-який час та переховуватися від органу досудового розслідування, а в подальшому і від суду.

Враховуючи ці обставини і тяжкість злочину, в якому вона підозрюється, існує реальний ризик переховування підозрюваної з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 зможе впливати на свідків у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.

Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваній в ході розслідування стали відомі анкетні дані та місце проживання свідків. Перебуваючи не під вартою та знаючи про фактичне місце проживання свідків, підозрювана може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань чи не з`являтись на допити, з метою уникнення відповідальності, а свідки на даний час не допитані безпосередньо судом. Такими своїми діями, підозрювана зашкодить здійсненню належного досудового розслідування в розумні строки.

Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановлення інших осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому реальний ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх.

Реальним є і ризик того, що при незастосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, остання зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки наразі вона підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів. Відсутність законного джерела доходів підтверджує ризик здійснення підозрюваною подальшого збуту наркотичних засобів з метою отримання незаконного доходу, або ж і вчинення корисливих злочинів задля отримання матеріальних благ.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрювана у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваною передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, застава, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрювану можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваної ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваною нових кримінальних правопорушень, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому слідчий просив обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, українки, уродженки м. Конотоп Сумської області, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі Державній установі «Київський слідчий ізолятор» терміном 60 діб

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний та захисник проти вимог клопотання заперечували, та просили застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1,3,5 статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого її підозрютья, даних про її особу, наявністю у неї постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 ,запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У клопотанні тимчасово виконуючого обов`язки начальника СВ Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 від 27.01.2020, за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, українки, уродженки м. Конотоп Сумської області, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , в межах строків досудового розслідування, а саме до 20 липня 2020 року, включно.
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;
- перебувати за місцем проживання цілодобового, а саме: АДРЕСА_3 .

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, телефону;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 20 липня 2020 року, включно в межах строків досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1