Дата документу 12.02.2020 Справа № 937/7113/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/7113/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/583/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

адвоката ОСОБА_7

розглянула 12 лютого 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_8 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці у зв`язку з тим, що судове провадження не буде завершене до його спливу та обвинуваченому оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не встановлено.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком до 16 лютого 2020 року. Приймаючи таке рішення, суд послався на положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, врахувавши матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою зазначає, що такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою, не обґрунтований, а ризики зазначені стороною обвинувачення надумані та не відповідають дійсності у зв`язку з наступним. Так, ризик переховування від органів досудового слідства та суду надуманий, оскільки у розрушу він не перебував, з`являвся на виклики слідчого та суду і ніколи не переховувався. Другий ризик щодо впливу на потерпілого і свідків не відповідає дійсності, так як він повністю визначає свою провину, потерпілий претензій немає, а свідки допитані. Щодо ризику вчинення іншого правопорушення, то на його думку, застосування цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю унеможливить залишити місце проживання без відому органів контролю. Зазначає, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не доведений, оскільки провину він визнає, активно сприяв слідству та добровільно відшкодував завдані збитки. Звертає увагу, що до затримання був офіційно працевлаштований, мати його цивільної дружини у тяжкому стані, судимості зняті, що підтверджується ухвалою суду від 05.08.2019 року, його стан здоров`я погіршився. Просить скасувати ухвалу суду, та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або цілодобовий арешт з носінням електронного засобу контролю.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, крім тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, попередні судимості за вчинення умисних корисливих злочинів, обвинувачений на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, відсутність у нього тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитися у місцях попереднього ув`язнення, що дає достатньо підстав вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою судом не встановлено.

З огляду на беззаперечні відомості щодо попередніх притягнень ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , очікуване покарання, поряд із відсутністю даних про усталені, міцні соціальні зв`язки, судова колегія знаходить ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування доведеними.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України відносно обвинуваченого є безпідставними.

За умов сукупності обставин щодо наявності ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, відомостей стосовно особи обвинуваченого, обрання ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу, на думку колегії суддів, є невиправданим.

Позитивні відомості щодо особи ОСОБА_8 у вигляді визнання провини, активного сприяння слідству, добровільного відшкодування завданих збитків не здатні спростувати вище наведені висновки.

Твердження захисника щодо погіршення здоров`я ОСОБА_8 не підтверджено матеріалами провадження. Натомість, надана інформація з медичної установи засвідчує отримання ОСОБА_8 лікування та вказує на задовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу з наведених підстав є неспроможними.

На думку судової колегія, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4