Постанова

Іменем України
11 червня 2020 року
м. Київ

справа № 766/7577/17
провадження № 51-803км20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004358, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше судимої за вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 лютого 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі статей 75, 104 цього Кодексу звільненої від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 липня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 29 липня 2019 року, залишеним без зміни ухвалою Херсонського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання, призначеного за попереднім вироком від 18 лютого 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Вирішено питання про стягнення судових витрат та про долю речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що вона 16 вересня 2016 року близько 18:30, перебуваючи на території скверу Херсонського державного аграрного університету, що на вул. Стрітенській, 23 у м. Херсоні, діючи повторно, за попередньою змовою із не встановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, відволікаючи увагу потерпілої ОСОБА_8 , завела її до безлюдного місця зазначеного скверу. Надалі не встановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, відкрито без застосування фізичного насильства заволоділа належним ОСОБА_8 жіночим рюкзаком, в якому містилося майно останньої, чим заподіяла потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1690 грн. Після цього не встановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, покинула місце скоєння злочину та в подальшому, зустрівшись із ОСОБА_6 , разом розпорядилися викраденим майном на свою користь.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а також позиції інших учасників кримінального провадження
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник указує на те, що всупереч вимогам ч. 3 ст. 349 КПК України місцевий суд встановив недоцільним дослідження доказів, не роз`яснивши ОСОБА_6 належним чином наслідків такого порядку дослідження доказів. Крім того, захисник зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень через суворість, та зазначає про порушення апеляційним судом вимог статей 370, 419 КПК України. Також захисник вказує на те, що апеляційний суд провів судове засідання за відсутності засудженої та її захисника, які не були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду.
Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні суду касаційної інстанції
Прокурор вважав, що доводи сторони захисту в касаційній скарзі є безпідставними, а судові рішення законними та обґрунтованими.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України, яка встановлює межі перегляду судом касаційної інстанції, цей суд переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Доводи захисника про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суд дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
Як убачається з технічного запису судового засідання від 15 листопада 2017 року, вирішуючи питання щодо обсягу доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, та порядку їх дослідження, визнавши, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, обмежившись лише допитом обвинуваченої, потерпілої та дослідженням даних, що характеризують особу ОСОБА_6 .
При цьому, приймаючи таке рішення, суд з`ясував у засудженої, чи правильно вона розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що вона буде позбавлена права оскаржити їх в апеляційному порядку.
Разом із цим ОСОБА_6 , визнаючи свою вину повністю, погодилась на такий порядок дослідження доказів.
Тому доводи касаційної скарги захисника про те, що місцевий суд прийняв рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, без з`ясування позиції ОСОБА_6 з цього приводу та без роз`яснення їй про позбавлення права на апеляційне оскарження правильності встановлення таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковано правильно.
Необґрунтованими колегія суддів вважає також доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд провів судове засідання за відсутності засудженої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які не були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду.
Відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини 2 статті 412 КПК України судове рішення підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутністю обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою, а також за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що про час та дату судового провадження по суті розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 в апеляційному суді остання та її захисник ОСОБА_7 були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах провадження (а. п. 175, 176).
З урахуванням того, що участь засудженої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 не була обов`язковою, а також того, що останні були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, апеляційний суд з дотриманням порядку, передбаченого процесуальним законом, здійснив розгляд апеляційної скарги засудженої на вирок щодо неї за відсутності сторони захисту.
Таким чином, доводи захисника ОСОБА_7 про скасування судових рішень на підставах того, що суд апеляційної інстанції здійснив судове провадження за його відсутності та відсутності засудженої, належним чином не повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не заслуговують на увагу.
Доводи захисника про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі через суворість, а також щодо необхідності застосування до неї ст. 69 КК України колегія суддів вважає безпідставними.
Згідно з вимогами ст. 65 КК Україниособі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого згідно зі ст. 414 КПК Українивизнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

При призначенні засудженій ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК Українивіднесено до тяжких злочинів, дані про особу засудженої, яка має на утриманні малолітню дитину, задовільно характеризується, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності та новий злочин вчинила в період іспитового строку.

Зважив суд і на обставини, які пом`якшують покарання засудженій, а саме визнання нею вини та щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не встановив.
На підставі цих даних у їх сукупності суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
З огляду на наведене та з урахуванням мети покарання, що несе в собі, крім кари, ще й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так й іншими особами, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим і повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання несправедливим через суворість, як на цьому наполягає захисник, а також підстав для його пом`якшення шляхом застосування до засудженої ст. 69 КПК України колегія суддів не вбачає.
Таким чином, доводи захисника, викладені в його касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження.
Крім того, аналогічні доводи викладені в касаційній скарзі сторони захисту, були наведені в апеляційній скарзі зі змінами засудженої ОСОБА_6 , їх перевірив суд апеляційної інстанції та визнав безпідставними. При цьому суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги засудженої, в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення та підстави, на яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою. Ухвала апеляційного суду є належним чином вмотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегія суддів не встановила, а тому підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 липня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3