справа № 462/1827/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Моршин Львівської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судимий, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
01 лютого 2020 близько 00.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в залі очікування у приміщенні Головного залізничного вокзалу м. Львова на пл. Двірцевій, 1 в м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, підійшов до ОСОБА_5 , який спав на лавці, та шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав з кишені потерпілого мобільний телефон «Samsung GALAXY J4+», ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 2800 гривень, в якому була сім карта мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 , яка цінності не становить, спричинивши таким чином ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з місця події скрився.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та дав покази, що відповідають встановленим обставинам справи.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані вірно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, особу винного, що відповідно до ст.89 КК України є не судимим, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, проходить реабілітаційне лікування, нейтральну характеристику та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересу потерпілого.

Цивільний позов по справі не заявлений. Процесуальні витрати по справі відсутні. Долю речових доказів, слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Запобіжний захід по справі не обирався.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Речовий доказ - мобільний телефон Samsung Galaxy J4+, IMEI НОМЕР_1 та IMEI НОМЕР_2 , повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя:(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: