29.05.2020 Провадження № 1-кс/331/1129/2020
Єдиний унікальний номер 331/5388/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2020 року м. Запоріжжя
В обґрунтування клопотання зазначено що, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2018 року у справі № 1-кс/331/5033/2018 накладено арешт на нежитлове приміщення № 193 (літ. А-9) першою поверху, загальною площею 475,6 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . ТОВ «Улісс-тур» є законним добросовісним власником зазначеного приміщення. Доказів того, що зазначене нежитлове приміщення є об`єктом кримінально-правових дій, немає. При цьому, впродовж майже п`яти років жодних слідчих дій не проводилось. Таким чином, заявник вважає, що арешт майна у даному випадку є необґрунтованим, таким, що обмежує право власності законного, добросовісного володільця майна при цьому, розумність та співмірність такого обмеження не відповідає завданням кримінального провадження.
У судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив врахувати, що строки розслідування кримінального провадження вийшли за межі розумних, результату по справі немає, тому підстав вважати доцільним продовження обмеження прав законного власника немає.
Слідчий ОСОБА_4 пояснив, що на сьогодні він не є основним слідчим по даному провадженню, чому не проводяться слідчі дії не знає, однак пояснив, що арешт було накладено обгрунтовано, тому підстав для його скасування немає.
Вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 131 КПК України, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.
Арешт майна застосовується за клопотанням слідчого, прокурора або цивільного позивача у кримінальному провадженні шляхом винесенням ухвали слідчим суддею.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна нежитлове приміщення № 193 (літ. А-9) першого поверху загальною площею 475,6 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у спільній частковій власності з розподілом часток наступним чином: 19/50 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 25.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № 794; 31/50 - належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «УЛІСС ТУР», на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 726.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛІСС ТУР» є законним власником 31/50 часток нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, набув право власності на вказане приміщення до початку розслідування кримінального провадження, предметом якого є внесення завідомо недостовірних відомостей до документів, які складались у 2003-2006 роках та не пов`язані із законністю набуття права власності ТОВ «УЛІСС ТУР».
Крім того, слідчий суддя зазначає, що за період розслідування кримінального провадження жодній особі не повідомлено.
Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Згідно ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що продовження існування обтяження на нерухоме майно заявника, який є законним власником та вільно користується своєю власністю протягом тривалого часу, при цьому не є особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, який розслідується, є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не відповідає цілям кримінального провадження, у зв`язку із чим арешт майна належить скасувати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1