Ухвала

12 червня 2020 року
м. Київ
справа № 686/369/18
провадження № 51 - 2756 ск 20
Верховний Суд колегією суддівДругої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 12 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008718,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений та захисник порушили питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2, ч. 4 зазначеної статті.
Так, відповідно до ст. 427 КПК у касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Крім того, до касаційної скарги додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують повноваження захисника.
Проте засуджений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 подали касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Так, засуджений та захисник порушують питання про скасування вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2019 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 12 травня 2020 року у зв`язку

з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Однак, в обґрунтування своїх доводів щодо порушень вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зазначають, в чому саме полягає істотність цих порушень, а також, яким чином вони вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень, і були б безумовною підставою відповідно до

ст. 438 КПКдля скасування оскаржуваних судових рішень касаційним судом

із закриттям кримінального провадження, з огляду на положення статей 284, 370, 412, 419 КПК у їх взаємозв`язку.

Натомість, вказуючи на процесуальні порушення, які на думку засудженого та захисника, допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження, касатори, в обґрунтування своїх доводів посилаються на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які встановлені на підставі досліджених судом доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, захисник ОСОБА_5 на виконання вимог ч. 4 ст. 427 КПК не підтвердила свої повноваження на участь у кримінальному провадженні щодо засудженого ОСОБА_4 у касаційній інстанції, як того вимагають положення ст. 50 КПК.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху спільну касаційну скаргу засудженого та захисника, надавши строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3