Справа № 462/7708/19
провадження 1-кс/462/2907/19
У Х В А Л А

13 грудня 2019 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про арешт майна, подане в межах кримінального провадження №0003709 від 11.12.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України,

встановив:

Слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням із заступником начальника Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , звернулася в суд з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «PEUGEOT 508», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , та один ключ від даного автомобіля, які були вилучені 10.12.2019 року в ході огляду місця події.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно виявлене та вилучене під час огляду місця події від 10.12.2019 року, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0003709.
Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні.

В судовому засіданні володілець майна ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив та зазначив, що з 2016 року він є фактичним володільцем транспортного засобу, за який сплатив відповідні кошти. В 2019 році він вирішив розмитнити вказаний автомобіль та після того, як він з розмитненим автомобілем 10.12.2019 року прибув до територіального сервісного центру МВС у м. Львові, експертом було виявлено, що номер кузова його автомобіля піддавався змінам. Вказав, що він не надавав жодної згоди для проведення експертизи і не мав наміру на даний час ставити автомобіль на реєстраційний облік.

Заслухавши доводи володільця майна, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по матеріалах, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0003709, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до витягу з кримінального провадження №0003709, 11.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ст.290 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 10 грудня 2019 року в Залізничного ВП ГУНП у Львівській області надійшла доповідна записка експерта Львівського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 про те, що ним 10.12.2019 року при огляді автомобіля марки «PEUGEOT 508», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 було встановлено, що номер кузова піддавався змінам.
10.12.2019 року в ході огляду місця події на території Територіального сервісного центру №4146, що за адресою: м. Львів, вул. Д.Апостола, 11, було виявлено та вилучено автомобіль марки «PEUGEOT 508», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та один ключ до вищевказаного автомобіля.
Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.
Відповідно до вимог ч.ч. 5, 7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.
Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Тому, зважаючи на положення ст.ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час обшуку не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час обшуку у підозрюваного речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається із постанови старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 11.12.2019 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003709.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.
Таким чином, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на автомобіль порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучений в ході огляду транспортний засіб може бути використано, як доказ у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не приймає до уваги покликання володільця майна про те, що він не надавав згоди на огляд автомобіля, оскільки у володільця майна відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний автомобіль, вказані у клопотанні речі вилучені під час огляду місця події, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, щодо яких буде призначено ряд експертиз, а тому з метою збереження речових доказів, недопущення їх відчуження, втрати, знищення, зміни або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 236, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 10 грудня 2019 року, а саме: автомобіль марки «PEUGEOT 508», 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вказаний у реєстраційних документах номер кузова НОМЕР_2 , та один ключ від даного автомобіля, шляхом заборони користування, розпорядження цим майном та проведення з таким обліково-реєстраційних операцій.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1