Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/877/19
Провадження № 1-кп/541/24/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

з участю: прокурора - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження внесене 02.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 по обвинуваченню у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобрівник, Зінківського району, Полтавської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , а проживає в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працює, одружений, на утриманні має трьох неповнолітнього дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий,

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2019 року близько о 19 год. 20 хв., в м. Миргород по вул. Гоголя, неподалік будинку 162, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ, модель 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 з власної необережності, порушуючи вимоги п.п.12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано що: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_11 , що рухалася по проїзній частині в попутному з автомобілем марки ВАЗ, модель 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_11 отримала тілесні тяжкі тілесних ушкоджень, що призвели до смерті.

Крім того, ОСОБА_7 , розуміючи, що він здійснив дорожньо-транспортну пригоду та своїми діями поставив потерпілу ОСОБА_11 в небезпечний для життя стан, і позбавив можливості вжити заходів до самозбереження, умисно не виконав підпункти «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е» п. 2.10 Правил дорожнього руху України, де вказано: « У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття полицейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди, при цьому ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності за скоєне та приховування факту вчиненого ним злочину, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

З метою уникнення відповідальності за скоєння та приховування факту вчиненого злочину ОСОБА_7 залишив місце дорожньо-транcпортної пригоди та попрямував до магазину «Бедрик», який розташований в м. Миргороді по вул. Гоголя №213А, де був затриманий працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні злочину визнав частково. Суду пояснив, що 02.02.2019 керував автомобілем ВАЗ 21011, який перебував у його користуванні. Рухався по вул. Гоголя з центу міста в сторону Миргородської ЦРЛ. Проїжджаючи поряд дев`ятиповерхового будинку по вул. Гоголя 162, йому на лобове скло з під коліс проїжджаючого навпроти автомобіля потрапила брудна вода, що привело до тимчасового обмеження видимості. І саме в даний момент він відчув удар в автомобіль. Від удару від був спантеличений та не міг зрозуміти, що сталось. Продовжив рух по вул. Гоголя, ще близько одного або двох кілометрів. Зупинився навпроти магазину «Бедрик», в якому купив пиво і вживав разом із горілкою. Коли підходив до автомобіля, до нього підійшли працівники поліції та запитали, чий автомобіль та що сталось. Він почав розповідати про пригоду і тоді ж дізнався, що зіткнення його автомобіля відбулося з велосипедистом, яка померла.

Судом досліджено докази на засадах змагальності, відповідно, яких встановлено фактичні обставини, які вказують на наявність злочинів в діях ОСОБА_7 .

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в судовому засіданні повідомили, що 02.02.2019 вони неподалік дороги, яка проходить по вулиці Гоголя в м. Миргород, біля будинку № 162 грались в сніжки. Близько 19 години почули звук удару. Повернувшись у бік дороги побачили, що відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля та велосипедиста. Велосипедист лежала на раю проїжджої частини поряд пошкоджений велосипед. Автомобіль не зупиняючись, лише зменшивши швидкість, поїхав в сторону Миргородської ЦРЛ.

В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано розташування тіла потерпілої та велосипеда на проїжджій частині дороги, стан дорожнього покриття, погодні умови, знаки та розмітка, яким врегульовано рух на даній ділянці дороги. (том. 1 а.с. 9-29)

Висновком судово-медичного експерта № 36 А від 14.03.2019, яким встановлено тілесні ушкодження та причину смерті ОСОБА_11 .

Протоколом огляду від 02.02.2019, в ході якого проведено огляд автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 на якому виявлено та зафіксовано характерні пошкодження в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.(том. 1 а.с. 137-149)

Протоколом слідчого експерименту від 20.03.2019 за участю свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якого свідок розповів та показав на місцевості ті фактичні дані, які він бачив до моменту ДТП та після нього, за участю автомобіля та потерпілої. (том. а.с. 160-165)

Протоколом слідчого експерименту від 20.03.2019 за участю свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході якого свідок розповів та показав на місцевості ті фактичні дані, які він бачив до моменту ДТП та після нього за участю автомобіля та потерпілої. (том. а.с. 166-172)

Протоколом додаткового огляду місця події від 20.03.2019 в ході якого встановлено дані про видимість на місці дорожньо-транспортної пригоди. (том 1, а.с 173-176)

Висновком експерта № 141 від 27.03.2019, яким визначено, що під час зіткнення повздовжні осі автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 та велосипеда, яким керувала потерпіла ОСОБА_11 були розташовані під кутом 0 градусів.

Висновком транспортно-трасологічної експертизи № 140 від 21.03.2019, яким встановлено місце зіткнення транспортних засобів.(том 1 а.с. 185-188)

Висновком автотехнічної експертизи № 152 від 23.03.2019, яким визначено, що у діях водія автомобіля ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В умовах даної події водій автомобіля ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_11 шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. (том. 1 а.с.194-198)

Таким чином, перевіривши докази по справі, які є належними та допустимими, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що протиправні дії ОСОБА_7 , які проявилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_11 слід кваліфікувати по частині 2 статті 286 КК України.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли він сам поставив потерпілу ОСОБА_16 в небезпечний для життя стан, містять всі ознаки складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Із законодавчого визначення диспозиції частини 1 статті 135 КК України випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за статтею 135 КК.

Обставиною, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно ст. 66 КК України суд визнає часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_4 .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд не вважає доведеним стороною обвинувачення факт перебування ОСОБА_7 в момент дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння, так як відповідно до постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.05.2019 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду на стан сп`яніння. Підставою вказаного рішення являвся висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_7 від 02.02.2019 та відеозапис огляду. Відповідно до вказаних доказів алкотест з часом показував збільшення проміле алкоголю у видихаємих парах, що вказує на вживання алкоголю незадовго до проведення огляду.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховується те, що він вчинив два злочини, один з яких є необережний тяжкий злочин а інших умисний злочин середньої тяжкості, неповоротні наслідки у виді смерті потерпілої, його ставлення до скоєного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також його особу, який має постійне місце проживання, сім`ю та утримує трьох неповнолітніх дітей. Також суд враховує висновки викладені в досудової доповіді органу пробації. Відповідно яких, орган пробації вважає, що обвинувачений має низький рівень ризиків вчинення повторних кримінальних правопорушень та припускається можливість його виправлення без призначення покарання пов`язаного з ізоляцією.

Однак проаналізувавши вказане, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у розмірі визначеному санкціями частини 2 статті 286 та частини 1 статті 135 КК України, так як дані злочини не пов`язані з антисоціальними проявами особистості та поведінки, а лише з єдиним обов`язком особи, яка сіла керувати джерелом підвищеної небезпеки, чітко досконало та без ризиків дотримуватись Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

За результатами розгляду справи, суд приходить до переконання про доцільність обрати обвинуваченому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що в найбільшій мірі буде гарантувати його право на оскарження вироку. При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що він має постійне джерело прибутку, житло, в період досудового та судового розгляду справи належним чином виконував покладені на нього обв`язки.

Позовні заяви потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої їм в наслідок спричинення смерті їх матері, ОСОБА_11 підлягає до часткового задоволення. Враховуючи встановлені обставини, суд вбачає наявність заподіяння моральної шкоди потерпілим у зв`язку з безповоротною втратою рідної людини. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачам судом враховується характер моральних страждань, які вони зазнали переживаючи смерть рідної людини. Одночасно з цим при вирішенні цієї частини заявлених позовних вимог, суд виходить також із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що розмір морального відшкодування потерпілих має становити по 100000 гривень для кожного.

Позивні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14500 грн. задоволенню не підлягають так як повністю відшкодовані в ході судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 349; 368; 370; 374; 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винними та призначити йому покарання :

- по ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки.

- по ч.1 ст. 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання, зобов`язавши його:
- прибувати за кожною вимогою до суду на визначений час;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Строк покарання обраховувати з моменту затримання засудженого для направлення до місця відбування покарання.
Зарахувати в строк відбуття покарання засудженому строк затримання та перебування під вартою в період з 02.02.2019 по 04.02.2019 з розрахунку один день попереднього увезення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Стягнути з засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3432 гривень
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди підлягають до часткового задоволення.

Стягнути з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином 100000 (сто тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином 100000 (сто тисяч) гривень.
В іншій частині вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_7 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Зняти арешт з велосипеда «Салют» коричневого кольору, який перебуває на зберіганні в Миргородського відділі поліції ГУПН в Полтавській області та повернути його власнику або уповноваженій ним особі.

Зняти арешт з автомобіля «ВАЗ 21011» державний номер НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні в Миргородського відділі поліції ГУПН в Полтавській області та повернути його власнику або уповноваженій ним особі.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд, засудженим з моменту вручення йому копії вироку, а іншими учасниками процесу в той же строк з моменту його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1