ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 613/104/19 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2010/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 03 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено.
Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 187 КК України на шістдесят днів, тобто до 09 травня 2020 року включно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила про скасування ухвали та про застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що приймаючи рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не надано жодного фактичного доказу існування ризиків, а висновки суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України зроблені на основі припущень.
Крім того, вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце мешкання та місце реєстрації, грошові кошти заробляв неофіційно, на сьогоднішній день має можливість працевлаштуватися офіційно на землі фермерських господарств Богодухівського району Харківської області.
У зв`язку з викладеним вважає, що з метою недопущення порушень положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо свободи та особистої недоторканості, обвинуваченому ОСОБА_7 має бути застосовано більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.
Потерпілий ОСОБА_9 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавав.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Конституційний Суд України у своєму рішенні №4-р/2019 від 13 06 2019 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Тому, беззаперечно, оскаржуване судове рішення має бути переглянуте судом апеляційної інстанції з дослідженням всіх доводів поданої апеляційної скарги.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного національного та міжнародного законодавства.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, серед інших доводів, посилається на відсутність на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та на можливість та необхідність на даний час зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який, а саме на запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Проте, з такими доводами погодитися неможливо, оскільки, на думку колегії суддів, судом першої інстанції аргументовано прийнято рішення щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вплинути на потерпілого, свідків, інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення, судом взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187 та ч.2 ст. 189 КК України, що є тяжким та особливо тяжким кримінальним правопорушенням, наявність попередніх судимостей та відомостей про те, що обвинувачений після відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05 10 2010 року та умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини, за які його було засуджено вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 13 03 2017 року, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих злочинах.

Отже, зазначені обставини підтверджують наявність ризиків, про які зазначає прокурор.

Крім того, колегія суддів вивчаючи матеріали справи та особу обвинуваченого, вважає, що наявність постійного місця мешкання і реєстрації та наявність наміру офіційного працевлаштування не є беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як на тому наполягає апелянт, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.

З огляду на значимі для даного провадження факти, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності будь-яких підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 11 03 2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09 05 2020 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4