Провадження №1-кс/127/4615/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0001064 відомості по якому були внесенні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
14.05.2020 адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту з майна, яке мотивоване тим, що 27.05.2019 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області накладено арешт на майно, яке вилучено під час огляду місця події 22.05.2019, в рамках кримінального провадження № 0001064 внесеного до ЄРДР 23.05.2019, а саме: паспорт громадянина Молдови серії НОМЕР_1 від 28.09.2016 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та паспорт громадянки Молдови серії НОМЕР_2 від 04.10.2016, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторона захисту звертає увагу на те, що з дня вилучення вищевказаних паспортів пройшло майже рік, що в свою чергу є більш ніж достатньо для того, щоб досудове слідство зробило відповідні висновки з приводу наявності чи відсутності підробки паспортів. Відсутність таких висновків - не є підставою для обмеження прав громадян. Особливо в такій сфері, як обмеження користуванням документами, що посвідчують особу.
Такі дії досудового слідства не відповідають законодавству України щодо забезпечення прав та свобод іноземних громадян на території України.
Таким чином в застосуванні такого заходу, як арешт вищевказаних паспортів, відпала потреба, а тому просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_7 та ОСОБА_6 клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні даного клопотання.
Відповідно до ст. 107 ч. 4 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження №0001064, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що Вінницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001064 відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
В межах вказаного кримінального провадження, 22.05.2019, під час проведення огляду місця події по вул. Зодчих біля буд. №7 в м. Вінниці, було вилучено: паспорт громадянина Молдови НОМЕР_1 від 28.09.2016 року виданного на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та паспорт громадянки Молдови НОМЕР_2 від 04.10.2016 року, виданого на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ознаками підробки.

Згідно ст. 170 ч. 2 п. 1 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 170 ч. 3 КПК України у випадку, передбаченою ст. 170 ч. 2 п. 1 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Наведене свідчить проте, що вищевказані речі, які були вилучені під час огляду є тимчасовим вилученим майном та відповідно до ст. 98 КПК України мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, як зазначено вище правова кваліфікація даного кримінального провадження визначена за ст. 358 ч. 4 КК України.

Стаття 358 ч. 4 КК України передбачає використання завідомо підробленого документа - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Предметом даного злочину є: 1) посвідчення або інший документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним: нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків; 2) печатки, штампи, бланки підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, інші офіційні печатки, штампи, бланки.

Наведене свідчить про те, що вилученні паспорти є предметом кримінального правопорушення.

Крім того, в межах даного кримінального провадження проведено судово-технічну експертизу документів із висновку № 5878/5919/19-21 Вінницького відділення КНДІСЕ вбачається, що відбитки штампу на сторінках 6,7,8 паспорта громадянки та громадянина Молдови НОМЕР_2 , НОМЕР_1 нанесені штампами, а не наданими для порівняння зразками.

27.05.2019 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області накладено арешт на майно, яке вилучено під час огляду місця події 22.05.2019, в рамках кримінального провадження № 0001064 внесеного до ЄРДР 23.05.2019, а саме: паспорт громадянина Молдови серії НОМЕР_1 від 28.09.2016 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та паспорт громадянки Молдови серії НОМЕР_2 від 04.10.2016, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, станом на даний час досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії по розкриттю злочину та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Окрім того, матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна, а слідчий суддя на даній стадії не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки вилучені паспорти є предметом кримінального правопорушення та містять ознаки підробки, а межах даного провадження не проведенні усі необхідні слідчі дії.
Враховуючи вище викладенні обставини, суд дійшов до висновку, що в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0001064 відомості по якому були внесенні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя