печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001118 від 11 листопада 2016 року ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
27.04.2020 року у провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, яке зареєстроване 11.11.2016 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001118 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою голови правління ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_8 в організації розтрати коштів страхових резервів головою правління цього товариства ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, за фактом розтрати службовими особами ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» коштів клієнтів (застрахованих осіб), сформованих на рахунках товариства у вигляді страхових резервів, в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем під виглядом законного придбання насправді неліквідних цінних паперів різних емітентів за завищеною в декілька десятків разів ринковою вартістю з використанням рахунків суб`єктів підприємницької діяльності, спеціально створених і придбаних для прикриття цієї незаконної діяльності.

12.08.2019 голові правління ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у розтраті коштів страхових резервів в сумі 28 мільйонів гривень, шляхом зловживання ним своїм службовим становищем.

З матеріалів клопотання вбачається, що вищевказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 за наступних обставин.

Так, службові особи ПАТ «УСК «Гарант-Лайф», зловживаючи своїм службовим становищем, у період з 01.08.2015 по 21.09.2016, маючи повноваження на розпорядження і управління активами страхових резервів, які формуються за рахунок коштів застрахованих осіб у вигляді коштів на банківських рахунках, цінних паперів на рахунках в цінних паперах та іншого ліквідного майна, із залученням суб`єктів господарської діяльності, спеціально створених і придбаних для прикриття незаконної діяльності, організували розтрату коштів страхових резервів шляхом придбання неліквідних цінних паперів різних емітентів, вартість яких завищена в декілька десятків разів від їх ринкової вартості.

Так, протягом 08.07.2016 21.09.2016 головою правління ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» ОСОБА_6 придбано неліквідних цінних паперів різних емітентів за завищеною вартістю на загальну суму понад 80 млн. грн. у товариств з обмеженою відповідальністю «Схід-Маркет Плюс», «Альянс фінансових технологій», Виробниче комерційне підприємство «Формат» Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організації інвалідів України».

Після умисної розтрати у такий спосіб службовими особами ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» коштів страхових резервів з рахунків акціонерного товариства на рахунки шахрайських підприємств і зарахування на рахунки у цінних паперах цінних паперів емітентів, які не проходили процедуру лістингу на фондовій біржі та не є належним активом страхової компанії, товариство було позбавлене фінансової можливості виконувати свої зобов`язання по договорах страхування перед застрахованими товариством особам і фактично з 21.09.2016 ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» припинило свою фінансово-господарську діяльність.

Придбані ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» цінні папери, емітентами яких є: Публічні акціонерні товариства «Фондові технології України», «ЗНВКІФ «Корпорація», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліка Логістік», та інші не відповідають вимогам якості відповідно до законодавства про фінансові послуги, а саме: статті 31 Закону України «Про страхування» в частині обов`язковості представлення коштів страхових резервів активами визначених категорій, розміщених з урахуванням безпечності, прибутковості, ліквідності диверсифікованості та розділу ІІ Положення «Про обов`язкові критерії та нормативи достатності, диверсифікованості та якості активів страховика», затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 23.02.2016 № 396, в частині відповідності критеріям та вимогам до якості активів страховика при розрахунку суми прийнятих активів, та не можуть бути використані для покриття своїх страхових зобов`язань.

За вказаних обставин службовими особами ПАТ «УСК «Гарант-Лайф» у вказаний період часу умисно розтрачені кошти страхових резервів товариства, чим спричинено матеріальної шкоди застрахованим особам в особливо великих розмірах на загальну суму близько 200 мільйонів гривень.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів. Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується протоколами допиту свідків та іншими доказами в їх сукупності.

Прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні є ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (у ході розслідування оголошено держаний та міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 );

- перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі шляхом здійснення незаконного впливу на свідків колишніх працівників ПАТ «УСК «Гарант-Лайф», й інших учасників кримінального провадження.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є те, що під час досудового розслідування підтверджено, що ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності виїхав за межі України, що дає підставі вважати, про наявність обґрунтованих ризиків щодо спроби підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо оскільки:

- реальна загроза застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки, матеріальний стан та характеристику, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, знищувати речові докази у справі, тощо;

- тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює спілкування між собою співучасників вчинення злочину та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України;

- застосування до підозрюваної більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків зазначених в клопотанні.

Таким чином, орган досудового розслідування зазначає, що повідомивши ОСОБА_6 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню, у тому числі шляхом здійснення незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, просить суд застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечувала, просила відмовити у зв`язку з тим, що воно є необгрунтованим та безпідставним.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до відомостей, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України громадянин України ОСОБА_6 09.11.2016 виїхав за межі України через пункт пропуску «Рава-Руська» до Республіки Польща і до України не повертався.

З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 на території Республіки Польща направлено відповідний запит від 15.08.2019 № 21763/24/1/2-2019 до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, за результатами виконання якого отримано відповідь від 30.09.2019 № ІР/10813/19/G13/29376/ЕС5/R3/1 про перетин ОСОБА_6 кордону Литовської та Білоруської республіками 07.12.2017. Місцезнаходження ОСОБА_6 встановлено не було.

05.11.2019 направлено запит компетентним органам Республіки Польща про надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні для встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 та проведення за його участю процесуальних дій. На даний час матеріали виконання згаданого міжнародного доручення ГСУ НПУ не отримано.

05.12.2019 у зв`язку із не встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , оголошено державний та міжнародний розшук останнього.

Згідно отриманої інформації Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України, ними здійснюється державний розшук підозрюваного ОСОБА_6 , в зв`язку з чим заведено оперативно-розшукову справу.

ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушенння, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та слід в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні № 0001118 ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1