ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №489/6319/19
Провадження №1-кп/477/109/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

в судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002653, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 та пункту 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2019 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року в справі було призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року в справі призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні прокурор Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів.

Обґрунтовував його тим, що ОСОБА_6 , будучи раніше неоднарозово судимим за вчинення злочинів, за які судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, та знову, повторно, умисно, з корисних мотивів вчинив тяжкий кримінальний злочин. Він не має постійної роботи та міцних соціальних зв`язків. Продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання йому цієї міри запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор, потерпілий та представник потерпілого клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_6 та його захисник в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою просили відмовити, вказавши, що він має неповнолітню дитину, постійне місце проживання та реєстрацію. Просили обрати йому міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту у квартирі за місцем його проживання та реєстрації, яка належить його матері. Зазначили, що прокурором не надано доказів на підтвердження продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також обвинувачений вказав, що вину свою не визнає і бажає в суді довести свою невинуватість, тому ухилятися від явки до суду і переховуватися у нього підстав немає.

Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та матеріали провадження, суд встановив наступне та прийшов до таких висновків.

21 липня 2019 року ОСОБА_6 в цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, пунктом 6 частини 2 статті 115 та частиною 4 статті 187 КК України.

23 липня 2019 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 вересня 2019 року. Обираючи міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва визнав, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення інших злочинів.

17 вересня та 21 жовтня 2019 року ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 22 жовтня 2019 року, а потім до 19 грудня 2019 року.

16 грудня 2019 року ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 17 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.

У відповідності до ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Зазначена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 жовтня 1950 року, згідно якої, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України необхідність застосування запобіжного заходу, з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, пов`язується з поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, після скоєння злочину, зокрема намагання: переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується особа.

На думку суду, з часу обрання підозрюваному запобіжного заходу - тримання під вартою, жодна з підстав для обрання такого запобіжного заходу не змінилася.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який обрано раніше, є неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України: обвинувачений матиме змогу вчиняти нові злочини або ж переховуватися від суду.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15-ти років. Він неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, не має офіційного та постійного місця роботи.

Враховуючи, що до закінчення дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою розгляд справи завершити не виявляється за можливе, суд вважає необхідним продовжити йому дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. Тобто клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Беручи до уваги, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 не перестали існувати, то суд не вбачає підстав для зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт, тобто в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про це слід відмовити.

Керуючись статтями 177, 178, 191, 369-372, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, по 11 квітня 2020 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі семи днів з дня проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2