ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1181/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/397/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 31 січня 2020 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білозерка, Херсонської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 31 січня 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів до 30 березня 2020 року.

В апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись з рішенням суду, посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали. Зазначає, що будь-які ризики зазначені статтею 177 КПК України відсутні. На думку апелянта, судом необґрунтовано необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже не наведено жодних ризиків, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів вчинення його підзахисним особливо тяжкого злочину, тобто обґрунтованої підозри не існує, внаслідок чого тяжкість злочину не повинна впливати на рішення про продовження запобіжного заходу. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт з носінням електронного браслету.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді в Білозерському районному суді Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000506 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 днів до 09 лютого 2020 року.

Згідно вимог ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 31 січня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу на 60 діб до 30 березня 2020 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи матеріали кримінального провадження, є правильним висновок районного суду стосовно того, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, поєднаного з застосуванням насильства, за попередньою змовою групою осіб, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, негативно характеризується, не одружений та не працевлаштований, що свідчить про відсутність постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про стійкість злочинних намірів, за місцем реєстрації характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, зареєстрований ним перед обранням запобіжного заходу шлюб на цей час розірвано, тобто не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу для існування.

Зазначені вище обставини дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, на думку колегії суддів, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Доводи апеляційної скарги захисника в частині відсутності доказів вчинення його підзахисним злочину та невірної кваліфікації його дій, до уваги суду не приймаються, оскільки на цій стадії судового розгляду суд не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність чи недоведеність винуватості обвинуваченого, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, так як ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, де перевіряється наявність ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Твердження апелянта про відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що, на його думку, дає підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження, які вказують на те, що будь-який інший запобіжний захід не зможе слугувати стримуючим фактором та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Посилання адвоката на те, що підставою для продовження дії строку запобіжного заходу була тяжкість інкримінованого злочину є безпідставними, оскільки суд при вирішенні цього питання врахував не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а й дані про особу обвинуваченого та сукупність інших відомостей, передбачених ст. 178 КПК України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 31 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4