Справа № 636/3186/19
Провадження № 1-кп/636/57/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурорів Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальні акти по об`єднаним кримінальним провадженням: № 0001398, внесеного 07 листопада 2019 року до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, № 0001483, внесеного 05 грудня 2019 року до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, № 0000806, внесеного 20 червня 2019 року до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, і № 0001344, внесеного 21 жовтня 2019 року до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебувають обвинувальні акти по кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1-3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 19 квітня 2020 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор рахує необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинуваченого до суду, і буде запобігати вчинення іншого кримінального правопорушення і вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на те, що він бажає пройти лікування від наркозалежності у наркологічному диспансері або іншому лікувальному закладі чи у приватному центрі за власний рахунок, яке почав проходити раніше і перервав його, оскільки він не переховувався від слідства та не намагався уникнути покарання, і зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки.

Заслухавши прокурора, який заперечував проти клопотання обвинуваченого, пояснивши, що перебуваючи під вартою теж можливо пройти лікуванні від наркозалежності, вказуючи на те, що обвинуваченому спочатку був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але обвинувачений порушував його умови та вчинив нові злочини, обвинуваченого, який заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисника, який підтримав свого підзахисного та просив змінити запобіжний захід на більш м`який , суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.
Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
За правовими позиціями ЕСПЛ, обґрунтована підозра це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.
Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох тяжких злочинів, але на думку суду навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочинів в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; те, що він ніде офіційно не працює; його репутацію, те що він, перебуваючи під домашній арештом, порушував його умови та вчинив нові злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».
Суд наголошує, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Щодо клопотання обвинуваченого, який посилається на необхідність лікування в реабілітаційному центрі, то суду ненадані ніякі медичні довідки, висновки лікарів та дане питання вирішується в медичній частині слідчого ізолятора, яке врегульовано іншими нормативними актами.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1 3, 4,5 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені ч. 1 п. п. 1, 3 ,4, 5 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.
Враховуючи вищевказане клопотання прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі, а клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, суд, з урахуванням викладених обставин злочину, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків передбачених ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 105100,00 грн. (2102,00 грн. х 50).

Керуючись ст. ст. 176-179, 182-184, 193, 194, 196-198, 331, 350, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати продовженим на 60 днів до 11 червня 2020 року включно.
Визначити суму застави у розмірі 105100 (сто п`ять тисяч сто) грн. 00 коп., які необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ua0006674; МФО 820172; ЄДРПОУ банку: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; отримувач коштів: ТУ ДСА України в Харківський області; призначення платежу: застава згідно КПК по справі № _________ від _______(П.І.П.) за ____________(П.І.П.), назва суду.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 з під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена згідно рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя