Справа № 149/1891/17
Провадження №1-кп/149/20/20
Номер рядка звіту 94
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

22.05.2020 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 000390 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, освіта середня, не працюючого, уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, учасника АТО, інваліда ІІІ групи, в силу ст. 89 КК України не судимого, не депутата,

за ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2015 року о 12:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись на березі річки Південний Буг в м. Хмільник, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, де відпочивав спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись моментом коли ОСОБА_6 відійшла до річки та перебувала там сама, підійшов до останньої ззаді, шляхом ривка відкрито заволодів золотим ланцюжком довжиною 50 см, загальною масою 13, 46 г та золотою підвіскою «Святого Миколая» вагою 3 г. Із викраденим ОСОБА_4 з місця вчиненого злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Відповідно до довідки, вартість 1 г виробів із золота проба № 585 станом на червень 2015 року, становить 430 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7077, 80 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, та вказав, що в 2015 році перебував на лікуванні в м. Хмільник Вінницької області, де познайомився із ОСОБА_7 з яким вирішили випити алкогольні напої. В подальшого він разом із ОСОБА_7 познайомилися із компанією, в якій також була ОСОБА_6 , з якими купили алкогольні напої та пішли до берега річки в м. Хмільник де відпочивали. Через деякий час вони відійшли із ОСОБА_6 , до берега річки. Повернувшись ОСОБА_6 сказала, що він викрав у неї золотий ланцюжок та віддав його їй. Однак, будь якого золотого ланцюжка та золотої підвіски «Святого Миколая», він у потерпілої не викрадав та взагалі на потерпілій не бачив, хоча остання була одягнена у футболку. Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної та матеріальної шкоди не визнає, оскільки будь якої шкоди їй не завдавав.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні, вказала, що в літку 2015 року вона разом із своїми знайомими, перебували в м. Хмільник біля магазину «Сільпо». Вони купили алкогольні напої та пішли на берег річки П. Буг в м. Хмільник. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , з якими вони вживали алкогольні напої, приблизно з 23:00 год до ранку. Її знайомі сіли в автомобіль та раптово поїхали, тим самим залишивши її разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Вона підійшла до річки, де мила руки та до неї ззаді підійшов ОСОБА_4 , обняв її однією рукою, тим самим обмежив її у русі та зняв з неї золотий ланцюжок. Вона просила його віддати їй, однак ОСОБА_4 казав, що викине ланцюжок в річку. ОСОБА_4 розвернувся та пішов в сторону лісосмуги. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_4 та сказав йому, щоб той повернув ланцюжок, однак ОСОБА_4 на його зауваження не реагував та продовжував свій рух. В подальшому вона пішла до своєї матері, яка проживає в м. Хмільник, де взяла телефон та викликала працівників поліції, які приїхали до місця вчинення крадіжки, а саме на берег річки Південний Буг в м. Хмільник. ОСОБА_4 казав працівникам поліції, що нічого в неї він не викрадав. Щодо міри покарання, яка буде призначена ОСОБА_4 просить суд застосувати відносно обвинуваченого сувору міру покарання, яка пов`язана із позбавленням волі. Разом із тим, потерпіла ОСОБА_6 суду надала цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, який підтримує та просить суд його задовольнити.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що у 2015 році в м. Хмільник Вінницької області познайомився в санаторії із обвинуваченим ОСОБА_4 , з яким в кінці липня 2015 року вирішили випити алкогольних напоїв та познайомилися із потерпілою та її друзями, з якими купили алкогольні напої та пішли на берег річки, де і відпочивали. Під час відпочинку, ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 відійшли від компанії та про щось спілкувалися. Компанія невідомих йому осіб поїхали від них. ОСОБА_4 повернувся та показав йому, що в нього в руках знаходиться ланцюг золотистого кольору. В подальшому підійшла ОСОБА_6 та просила ОСОБА_4 повернути їй золотий ланцюг, однак ОСОБА_4 повторно показав долоні рук, де нічого вже не було. Він вирішив провести ОСОБА_6 додому, а ОСОБА_4 залишився на березі річки. Провівши ОСОБА_6 додому, він повернувся на місце відпочинку та разом із ОСОБА_4 повернулися в санаторій.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що вона є матір`ю потерпілої ОСОБА_6 , яка проживає разом із нею в одному будинку, в якому є два виходи. Про обставини справи їй відомо, лише із слів потерпілої. Також зазначила, що вранці того дня, золотий ланцюжок із золотою підвіскою «Святого Миколая» був наявний у потерпілої ОСОБА_6 .

Суд, вислухавши обвинуваченого, потерпілу, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_4 доведена в судовому засіданні та підтверджується наступними доказами:

-отриманими в судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_6 , де вона послідовно повідомила суд про обставини викрадення обвинуваченим в неї золотих прикрас .

-показами свідка ОСОБА_8 , який вказав, що бачив в руках ОСОБА_4 ланцюжок золотистого кольору, після того як той повернувся від потерпілої ОСОБА_6 , також він просив ОСОБА_4 повернути ланцюжок із золота потерпілій, однак той сказав, що в нього його вже немає;
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_6 просить притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за викрадення золотого ланцюга та її

Суд, керуючись ч. 1 ст. 94 КПК України, дослідивши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні злочину, а саме те,що він не викрадав у потерпілої золотого ланцюжка довжиною 50 см, загальною масою 13, 46 г та золотої підвіски «Святого Миколая» вагою 3 г, суд розцінює, як його намагання уникнути відповідальності за скоєний ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними та допустимими, такими, що не протирічать один одному, приймає їх до уваги та приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 та вірність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є учасником АТО та інвалідом 111 групи, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відношення до подій що відбулися та їх наслідків, його вік, те, що раніше в силу ст. 89 КК України не судимий та в скоєному не розкаюється.
Також, суд враховує досудову доповідь Новокахівського міського відділу з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, позитивну характеристику за місцем проживання, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, за умови здійснення нагляду та контролю, із застосуванням соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення.

Обставини, що пом`якшують покарання відсутні.
Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе з призначенням йому покарання у виді арешту. Саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 заподіяної матеріальної шкоди в сумі 18 106 грн. та моральної шкоди в сумі 9500 грн. Завдана моральна шкода полягає в тому, що потерпіла внаслідок відкритого викрадення в неї золотих прикрас, її було принижено як жінку, протягом тривалого часу вимушена переносити психолгічні та моральні страждання, а також жаль з приводу втрати золотих речей, які були для неї пам"яткою.
Суд дослідивши цивільний позов з доданими до нього матеріалами, встановив, що відповідно до довідки магазину «Ювелірні вироби», вартість ювелірних виробів 585 проби, становить 1100 грн. за один грам.
У зв`язку із викладеним суд вважає, що цивільний позов в частині позовних вимог про стягнення з обвинуваченого заподіяної майнової шкоду в сумі 18106 грн. підлягає задоволенню.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 якої передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

При визначенні розміру завданої потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим відносно неї, суд враховує характер і обсяг душевних страждань, яких потерпіла зазнала, поведінку обвинуваченого в момент скоєння злочину та його поведінку після вчинення злочину, суд вважає що моральна шкода, яка буде стягнута з ОСОБА_4 за вироком суду на користь потерпілої в розмірі 2000 гривень, в повній мірі компенсує їй перенесені душевні страждання та душевний біль. А тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково.
Речові докази відсутні.
Витрати за проведення експертизи відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, в тому числі запобіжний захід не обирався, та підстав для його обрання немає.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374-376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з дня його затримання, після набрання вироку законної сили.
Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Новокаховським МС УДМС України у Вінницькій області 03.07.2014 року) на користь ОСОБА_6 завдану майнову шкоду в розмірі 18 106 грн та завдану моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1