Провадження № 11-кп/4808/26/20
Категорія ч. 1 ст. 122 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 законного представника потерпілого ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2019 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
потерпілого ОСОБА_8
законного представника
потерпілого ОСОБА_7 ,
представників потерпілого: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
в с т а н о в и в :
1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.
1.1. Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2019 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання у виді одного року позбавлення волі.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково: стягнуто з законного представника обвинуваченого ОСОБА_11 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_7 5927 грн. 46 коп. спричиненої злочином матеріальної шкоди, 40000 грн. моральної шкоди та 8000 грн. витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, а всього разом 53927 грн. 46 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

1.2. Оцінюючи в сукупності всі зібрані по справі докази суд першої інстанції дійшов висновку:

- що дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст. 122 ч. 1 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я;

- що покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та запобігання вчинення останнім нових злочинів;

- що цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, оскільки розмір заявленого морального відшкодування в сумі 214400 грн. є занадто великим, а дані, які зазначені у експертному висновку №2-23/01 від 23.01.2017 щодо розміру компенсації спричинених ОСОБА_8 моральних страждань в сумі 67 мінімальних заробітних плат, з врахуванням обставин справи, тяжкості понесених потерпілим тілесних ушкоджень, матеріального становища обвинуваченого на переконання суду є необґрунтованим, а тому не може бути взятий в основу для визначення розміру морального відшкодування.

2. Зміст апеляційної скарги (а.п. 218-223 т. 2):
- висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи в частині задоволення цивільного позову та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме невиконання вимог ст. 374 КПК, що призвело до постановлення невмотивованого рішення;

- судом не наведено правових підстав для часткового задоволення позову у кримінальному провадженні;

- апелянт наголошує на складності наслідків, що сталися в результаті неправомірних суспільно-небезпечних винних дій обвинуваченого ОСОБА_9 : фізична, матеріальна шкода, негативні зміни в житті неповнолітнього потерпілого, психосоматичні та психологічні зміни, нераціональне витрачання життєвого часу, зокрема на лікування, слідчі дії, експертизи, відвідування впродовж 2,5 років судових засідань. Вважає, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз;

- судом проігноровано той факт, що сторона захисту звертала увагу тільки на невідповідність складеного розрахунку розміру моральної шкоди в розмірі 67 мінімальних зарплат з огляду на те, що станом на момент вчинення злочину (14.03.2016) розмір мінімальної зарплати становив 1378 грн, а не 3200 грн. (станом на 01.01.2017), а відтак, на думку сторони захисту, розмір моральної шкоди мав би становити меншу суму, а саме 92326 грн (67*1378 грн).

Просить змінити оскаржуваний вирок в частині задоволення розміру моральної шкоди і стягнути на користь ОСОБА_7 з законного представника обвинуваченого ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 67 мінімальних заробітних плат, що складає 214400 грн.

3. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом.
Згідно матеріалів кримінального провадження, 14 березня 2016 року близько 11.00 год. обвинувачений ОСОБА_9 перебував в закладі громадського харчування «Чікен Хат», що по вул. Академіка Сахарова, 38 в м. Івано-Франківську. В цей час зустрів потерпілого ОСОБА_8 , із яким перебуває в неприязних відносинах з приводу образливої переписки в соціальних мережах. ОСОБА_9 з метою з`ясування причин конфлікту запропонував ОСОБА_8 пройти за будинок АДРЕСА_2 та продовжити розмову, на що потерпілий погодився. Перебуваючи за будинком АДРЕСА_2 обвинувачений, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій та маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , наніс один удар кулаком правої руки по обличчі ОСОБА_8 , після чого, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс ще кілька ударів руками та ногами в ділянку обличчя та тіла потерпілого ОСОБА_8 . Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 місце події покинув. Згідно висновку експерта №230 від 04.07.2016 у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень та викликала короткочасний розлад здоров`я; синця в ділянці правого ока, крововиливу під кон`юнктиву та сітківку правого очного яблука, забою з травматичним набряком м`яких тканин в лобно-тім`яній ділянці справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; закритого уламкового перелому правої виличної кістки з розходженням лобно-скулового шва, що викликав необхідність проведення операції репозиції виличної кістки через гайморову пазуху справа, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такий, що викликав тривалий розлад здоров`я і не є небезпечний для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненому визнав, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину.

Згідно даних вироку, вказані обставини підтверджуються як показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , так і самого обвинуваченого ОСОБА_9 , а також письмовими матеріалами кримінального провадження, зокрема, висновком судово-медичної експертизи №230 від 08.04.2016, які були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції.

4. Правові позиції сторін.
4.1. В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий, його законний представник та представники підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з наведених у ній мотивів.

4.2. Обвинувачений, його законний представник та захисник заперечили проти доводів апеляційної скарги. Рішення суду законне та справедливе. Захисник зазначив, що вони не визнавали розміру моральної шкоди в 67 розмірів мінімальних заробітних плат, а тільки вказали, що якби навіть і виходити з такого розміру, то тоді сума відшкодування була б значно меншою.

4.3. Прокурор просила залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на законність обґрунтованість та вмотивованість рішення суду.

5. Мотиви суду апеляційної інстанції.
5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, який йому інкримінується, та правильність кваліфікації дій не оскаржені, тому вирок суду в цій частині суд апеляційної інстанції не переглядає.

ОСОБА_7 законний представник потерпілого ОСОБА_8 вказує на несправедливість вироку суду в частині задоволення цивільного позову і просить збільшити розміри відшкодування.

Згідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК, суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є необхідність зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України).

5.2. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Приписами ст. 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Право потерпілого на відшкодування шкоди, внаслідок злочину, є його невід`ємним правом в рамках кримінального процесу.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають:

1) наявність моральної шкоди;

2) протиправність діяння її заподіювача;

3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача;

4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

5.3. Апеляційний суд, ураховуючи дані матеріалів кримінального провадження, вважає, що суд першої інстанції належно з`ясував факти моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, вірно встановив обставини, за яких вони були заподіяні, і причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою обвинуваченого та шкодою, завданою потерпілому.

Згідно висновку експерта розмір моральної шкоди становить 67 мінімальних заробітних плат - 214400 грн за вимогами позову і апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не взяв цей висновок у повній мірі до уваги через надто великий розмір морального відшкодування і матеріальне становище обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується з тим, що сума у 214400 грн є непропорційною до обсягу моральних страждань у цій ситуації і вважає, що суд першої інстанції, відхиляючи висновок експертизи у цій частині, діяв відповідно до положень ст. 94 КПК України у межах своїх дискрецій.

Водночас розмір відшкодування моральної шкоди в 40000 грн, які присуджено, на думку колегії суддів, є недостатнім і його належить збільшити з огляду на особливості, зокрема, переживань неповнолітнього потерпілого у ситуації публічного скривдження серед підліткового контингенту (а.п. 161 т. 1). Цього суд першої інстанції у рішенні не врахував і тому вирок суду в частині стягнення моральної шкоди слід змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 55000 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням конкретних обставин справи така сума є співмірною з моральними стражданнями потерпілого.

5.4. Окрім того, судом першої інстанції фактично враховано висновок експерта щодо визначення наявності моральної шкоди, але питання відшкодування витрат за проведення експертизи в розмірі 6000 грн, які підтверджені документарно (а.п. 163 т. 1), не вирішено.

Ця сума також підлягає стягненню в межах вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст. 124 КПК України.

У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 376,404,405,407,408,418,419 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 законного представника потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити частково. Стягнути з законного представника обвинуваченого ОСОБА_11 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_7 5927 грн. 46 коп. спричиненої злочином матеріальної шкоди, 55 000 грн моральної шкоди, 8000 грн. витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, 6000 грн оплати за експертні послуги, а всього 74927 грн 46 коп.

В решті вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_5