№ 207/281/20
№ 1-кп/207/325/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000011 від 03.01.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого різноробочим в ТОВ «Стальекспорт», розлученого, має на утриманні одну неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

09.08.2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.164 КК України до обмеження волі строком на 01 рік. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 01 рік,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи судимим 09.08.2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 164 ч.1 КК України до 01 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 01 рік, на шлях виправлення не став та знову протягом визначеного судом іспитового строку вчинив злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей.
Так, згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.08.2012 року, ОСОБА_5 зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері ОСОБА_8 , починаючи з 19 липня 2012 року.
ОСОБА_5 повідомлено про необхідність сплачувати аліменти щомісяця у встановленому рішенням суду розмірі, однак, ОСОБА_5 , знаючи про свої обов`язки покладені на нього судом по сплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки, будучи працездатним, в період часу з 13.10.2018 року по 23.01.2020 року включно, вихованням дитини не займався, матеріальну допомогу не надавав, аліменти виплачував частково.
Так, згідно розрахунку заборгованості від 23.01.2020 року, наданої Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, за період часу з 13.10.2018 року по 23.01.2020 року включно, ОСОБА_5 нараховані до сплати 34953,55 грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці.
За вказаний період ОСОБА_5 сплачено аліментів на утримання доньки за жовтень 2018 - 500 грн. (із 915,68 грн. нарахованої заборгованості), листопад 2018 - 500 грн. (із 1577,00 грн. нарахованої заборгованості), за вересень 2019 - 200 грн. (із 2405,50 грн. нарахованої заборгованості), за жовтень 2019 - 700 грн. (із 2405,50 грн. нарахованої заборгованості). Матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не надавав, участі у її вихованні не приймав. Вище вказані дії ОСОБА_5 призвели до утворення заборгованості зі сплати аліментів за період часу з 13.10.2018 року по 23.01.2020 року включно, у сукупному розмірі 34953,55 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят три гривні 55 коп.).
Крім того, ОСОБА_5 на обліку в центрі зайнятості не перебував, а періодично працевлаштовуючись, останній раз 21.10.2019 року до ТОВ «Стальекспорт» різноробочим, не повідомив державному виконавцю про працевлаштування, таким чином ухилявся від сплати аліментів, участі у вихованні доньки ОСОБА_6 не приймає. При цьому він був повідомлений про необхідність виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.07.2012 року, а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 КК України.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 13.10.2018 року по 23.01.2020 року включно, що в твердій грошовій формі складає 34953 грн. 55 коп. і його дії, згідно Закону України про внесення змін до ст. 164 КК України, який набрав чинності 02.06.2016 №1404-VIII, являються злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів), тобто направлені на невиконання рішення суду та привели до виникнення заборгованості по виплаті таких коштів, що сукупно складають суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів, тобто більше ніж на суму 7216,50 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину визнав вину повністю та пояснив, що має неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На її утримання за рішенням суду від 13.08.2012 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. У зв`язку з відсутністю роботи не мав можливості сплачувати аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. Частково сплачує аліменти, але погасити заборгованість не має можливості у зв`язку з відсутністю коштів і роботи.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується сукупністю інших доказів по справі, а саме:

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений за рішенням суду зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. Але він аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідач до теперішнього часу не сплатив. Зазначила, що їй самостійно важко матеріально утримувати дитину. Батько участі в утриманні доньки не приймає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працює державним виконавцем в Південному ВДВС м. Кам`янське, де на виконанні перебуває виконавче провадження по примусовому стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 . Так як обвинувачений ОСОБА_5 не в повному обсязі сплачував аліменти, утворилась заборгованість.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
- рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.08.2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 (а.с.23);
- копією вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.08.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.164 КК України (а.с.24-25);

- копією виконавчого листа по справі № 404/4673/12 виданого 27.08.2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, згідно якого з ОСОБА_5 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , щомісячно до повноліття дитини (а.с.38);

- листом з ТОВ «Стальекспорт» від 23.01.2020 року згідно якого вбачається, що ОСОБА_5 працює на підприємстві з 21.10.2019 року (а.с.86);

- довідкою Південного ВДВС про розрахунок заборгованості по аліментам за період з 13.10.2018 по 23.01.2020 року, яка складає 34953,55 грн. (а.с. 88);

- довідкою Південного ВДВС про розрахунок заборгованості по аліментам за період з 19.07.2012 по 30.04.2020 року, яка складає 83014,08 грн. (а.с. 171).

Оцінюючи докази у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому провадженні доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчиненні ним злочинні дії правильно кваліфіковані як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), особою раніше судимою за злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що вчинений ОСОБА_5 злочин, відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на нього не надходило, працює, на обліку у лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий. Покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.08.2019 року у виді обмеження волі строком на 01 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 01 рік, до теперішнього часу повністю не відбув. Суд також враховує відношення ОСОБА_5 до вчиненого ним злочину, а саме його щире каяття.
Згідно досудової доповіді від 10.03.2020 року Південний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області зазначає, що ймовірність вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення є середньою. На його думку виправлення особи можливо без обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
Але, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 був засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.08.2019 року за ч.1 ст. 164 КК України до обмеження волі строком на 01 рік. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 01 рік.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 не можливе без його ізоляції від суспільства, з обранням йому міри покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 164 КК України, не визначаючи максимальну міру покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України.
Речові докази та судові витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст.ст. 71, 72 КК України, ст.ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.08.2019 року 1 місяць обмеження волі, і остаточно призначити покарання у виді 02 (двох) років 01 (одного) місяця обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання за цим вироком суду та приведення його до виконання.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1