Ухвала
Іменем України
27 листопада2019 року

м. Київ
справа № 487/4599/19
провадження № 51-5323 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року про відмову у відкритті провадження,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року скаргу ОСОБА_4 на дії слідчого щодо відмови у визнанні потерпілим та скасування постанови, залишено без розгляду.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2019 року про відмову у відкритті провадження за його скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим. У мотивувальній частині судового рішення зазначено, що скаржник оскаржує ухвалу слідчого судді від 14 червня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою, однак такої ухвали у дійсності не існує.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з оскаржуваним судовим рішенням, просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з порушенням його конституційних прав та права на оскарження судових рішень.
Обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції порушуючи загальні засади кримінального провадження та його права на належне забезпечення апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, нехтуючи Основним Законом України, постановив незаконне та необґрунтоване судове рішення не розглянувши належним чином відвід, який скаржник заявляв всьому складу суддів Миколаївського апеляційного суду.
Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
Зокрема, в цій ухвалі вказано, що скаржник не погоджується з ухвалою апеляційного суду, якою відмовлено у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2019 року. Однак, зміст касаційної скарги скаржника зводився не до суті прийнятого судом оскаржуваного рішення, а обґрунтовано неналежним розглядом його заяви про відвід, при цьому містить перелік статей Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, без посилання на зміст оскаржуваного судового рішення та без зазначення вимог, які передбачені статтею 436 КПК щодо результату розгляду касаційної скарги.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначив їх та не вказав, які саме порушення, передбачені статтею 412 КПК перешкодили суду апеляційної інстанції прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Також, ОСОБА_4 просив скасувати ухвалу апеляційного суду без вказівки на наслідки такого скасування, як визначено у кримінальному процесуальному законі.
В ухвалі, якою залишено без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 , йому роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.
При цьому ОСОБА_4 в резолютивній частині цієї ухвали визначено строк на усунення недоліків та роз`яснено порядок їх виконання.
В межах встановленого строку на усунення недоліків ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з повторною касаційною скаргою в якій ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а також просить витребувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, яку постановлено за результатами розгляду його скарги від 14 червня 2019 року.
Проте ОСОБА_4 повторно не дотримався вимог статті 427 КПК та не врахував всіх вказівок суду касаційної інстанції.
Так, зміст його повторної касаційної скарги знову зводиться не до суті прийнятого судом оскаржуваного рішення, а обґрунтовано неналежним розглядом його заяви про відвід. При цьому, касаційна скарга повторно містить перелік статей Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, без посилання на зміст оскаржуваного судового рішення.
Тобто, ОСОБА_4 у своїй повторній касаційній скарзі, не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, якою відмовлено у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2019 року, не наводить жодних доводів щодо її незаконності чи необґрунтованості.
Крім того, вимога у повторній касаційній скарзі ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції щодо витребування ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва, яку постановлено за результатами розгляду його скарги від 14 червня 2019 року, не узгоджується з положеннями статті 436 КПК.
Отже, ОСОБА_4 не усунув всі недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, а відтак його касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути ОСОБА_4 йогокасаційну скаргу наухвалу Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3