Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи Бучанська виправна колонія (№ 85) матеріали провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області,

громадянина України, що проживав за адресою:

АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Чернігівського апеляційного суду від 05.12.2018 року,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2019 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 11 років позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 22.11.2016 року, якою вказаний вирок було залишено без змін, скасована ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2017 року з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

За наслідками розгляду апеляційних скарг ухвалено вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 05.12.2018 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 14 років позбавлення волі. _____________________________________

Справа № 11-кп/824/2198/2019
Категорія: ст.537 КПК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1 .
Цим же вироком, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки, прийнято рішення про залік досудового тримання під вартою і на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.05.2016 року по 22.11.2016 року і з 09.11.2017 року по 05.12.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

10.04.2019 року засуджений направив до суду за місцем відбування покарання клопотання, в якому просив на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання до дня ухвалення вироку Апеляційним судом Чернігівської області, тобто з 17.05.2016 по 05.12.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24.04.2019 року у задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, положень ч.5 ст.72 КК України в попередній редакції, що виразилося у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту. Оскільки ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 22.11.2016 року була скасована і він був засуджений вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 05.12.2018 року, який того ж дня набрав законної сили, вважає, що суд повинен був зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дня його затримання до дня ухвалення вказаного раніше вироку з 17.05.2016 по 05.12.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що з 22.11.2016 року дати постановлення ухвали судом апеляційної інстанції і по 09.11.2017 року дату постановлення ухвали судом касаційної інстанції, якою ухвалу суду апеляційної інстанції було скасовано, ОСОБА_6 відбував покарання, що не можна вважати попереднім ув`язненням; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що в період з 23.11.2016 року по 08.11.2017 року засуджений відбував покарання, в тому числі в ДУ «Бердичівська виправна колонія (№ 70)», до якої прибув 19.01.2017 року, що не є попереднім ув`язненням, а тому вказаний строк не може бути зарахований у строк відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України у відповідній редакції.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги засудженого їх не спростовують.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, яка діяла до 20.06.2017 року включно, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний слідчим суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив злочини, за які його засуджено, в період дії ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, то дія вказаного закону України про кримінальну відповідальність поширюється на засудженого.

Як правильно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчинення злочину 17.05.2016 року, і після набрання вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2016 року законної сили, тобто після постановлення ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 22.11.2016 року відбував покарання до скасування ухвали суду апеляційної інстанції судом касаційної інстанції 09.11.2017 року. А тому період з 23.11.2016 року по 08.11.2017 року не є триманням під вартою і він не включається у строк попереднього ув`язнення в розумінні положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про перерахування строку відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3