БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №728/1975/18
"16" липня 2019 р. м. Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
обвинуваченого - ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, перебуває в цивільному шлюбі, має 1 малолітню дитину, непрацюючого, раніше судимого вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2013р. за ч.3 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та звільненого 18.11.2014р. по відбуттю строку покарання; вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2015р. за ч.1 ст.296 КК України до 5 місяців арешту та звільненого 30.03.2016р. по відбуттю строку покарання, -
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
ОСОБА_5 25 квітня 2018 року близько 14-00 год., маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження щодо якої у відповідності до ст.335 КПК України зупинено в зв`язку з розшуком, скориставшись відсутністю власника, через попередньо вибите скло у вікні проник до квартири ОСОБА_6 , що розташована в АДРЕСА_2 , де умисно, таємно від оточуючих, повторно заволодів системним блоком марки «INTEL» чорного кольору вартістю 700 грн, саббуфером з колонками марки «F&D SPS-818» вартістю 662,50 грн, клавіатурою марки «Gemix КВ-150» вартістю 126,67 грн, електроконвектором марки «Demos 1,5-МІ» вартістю 612,25 грн, телевізором марки «JVC AV-14F3» вартістю 616,67 грн, завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоду на загальну суму 2718,09 грн.
Також, ОСОБА_5 26 квітня 2018 року близько 09-00 год., маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження щодо якої у відповідності до ст.335 КПК України зупинено в зв`язку з розшуком, скориставшись відсутністю власника, через попередньо вибите скло у вікні проник до квартири ОСОБА_6 , що розташована в АДРЕСА_2 , де умисно, таємно від оточуючих, повторно заволодів холодильником марки «Ardo FDP 36-2» вартістю 1825,00 грн, завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоду у вказаному розмірі.
ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що він дійсно вдень 25 квітня 2018 року разом з ОСОБА_7 за пропозицією останнього шляхом розбиття вікна проникли до квартири ОСОБА_6 , що знаходилась на першому поверсі будинку, звідки викрали системний блок до комп`ютера, саббуфер з колонками, клавіатуру, телевізор, електроконвектор, які в подальшому продали знайомому таксисту; аналогічним чином вранці 26 квітня 2018 року вони разом викрали холодильник, який він потім повернув власнику. Не оспорює часу, місця, обставин, кількості, найменування та вартості викраденого в ОСОБА_6 майна, які зазначені в обвинувальному акті. Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2500 грн усвідомлено визнає в повному обсязі. Розкаюється в скоєному та просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 25-26 квітня 2018 року була на роботі в м. Києві, її чоловік знаходився в лікарні й про крадіжку речей їй по телефону повідомила сусідка. Стверджує, що саме ОСОБА_7 міг бути ініціатором викрадення майна з її квартири, так як був у них вдома та знав про відсутність жильців. Заявлений цивільний позов про відшкодування з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 5000 грн уточнила й просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь 2500 грн; моральна шкода виразилась у порушенні нормального ритму життя, так як не може без нагляду залишати квартиру на тривалий час, змушена була поставити грати на вікна, зверталась до медичних працівників за допомогою.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілої та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються судових витрат.
Заслухавши обвинуваченого, допитавши потерпілу, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винуватість ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна з урахуванням ознак попередньої змови групи осіб, повторності та проникнення у житло, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.
Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілої.
Як особа, ОСОБА_5 характеризується задовільно, перебуває в цивільному шлюбі, має 1 малолітню дитину, є особою працездатного віку, але не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за корисливі злочини, не вжив заходів до повного відшкодування заподіяних потерпілій збитків, ухилявся від явки до суду, в зв`язку з чим оголошувався в розшук.
При цьому, суд не може прийняти до уваги надану прокурором негативну характеритику з Халимонівської сільської ради, оскільки наведені в ній відомості всупереч вимогам ч.2 ст.92 КПК України не підтверджені ніякими доказами.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно обвинувального акта відсутні.
Потерпіла погоджується з пропозицією прокурора про призначення ОСОБА_5 мінімального покарання, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, кількості та вартості викраденого майна, кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого, позиції потерпілої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, але в його мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.3 ст.185 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Потерпілою було заявлено цивільний позов, в якому вона з урахуванням уточнень, просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь 2500 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
За змістом положень ч.2 ст.127, ч.1 ст.128 КПК України шкода (майнова, моральна), завдана особі кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 грн визнав повністю, зазначивши, що це його добровільне та усвідомлене рішення.
При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання обвинуваченим позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.
Тому, з огляду на вищевказані обставини, цивільний позов потерпілої підлягає задоволенню.
Зважаючи на особу обвинуваченого, його репутацію, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, попередню процесуальну поведінку, призначення реального покарання у виді позбавлення волі суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 раніше обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно зі ст.122, 124 КПК України з ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню 2000 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз (відповідно до кількості епізодів та співучасті).
Питання про речові докази за клопотанням прокурора суд не вирішує, оскільки вони також стосуються цього ж кримінального провадження, яке зупинено відносно іншої особи.
На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання з 04 липня 2019 року.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілої задовольнити, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 2500 грн в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 2000 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1