УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001035 від 11.11.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301, ч. 1 ст. 359 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, погодженого прокурором про арешт майна, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001035 від 11.11.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301 КК України, за кваліфікуючими ознаками: виготовлення та розповсюдження творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру, вчинені за попередньою змовою групою осіб, та ч. 1 ст. 359 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що до Причорноморського управління кіберполіції Національної поліції України надійшло звернення ОСОБА_5 щодо прийняття мір до невстановлених осіб, які на Інтернет-ресурсі «pornolab.net» здійснили розповсюдження відео порнографічного характеру за участі останньої під час проведення процедури УЗД в медичному закладі Одеському обласному онкологічному диспансері.
Враховуючи те, що веб-сайт є об`єктом права інтелектуальної власності, користувачі інтернет-ресурсів, які мають доступ до сайту, також можуть розміщувати на ньому будь-яку інформацію, фактично набувають права інтелектуальної власності, тобто майнове право інтелектуальної власності. Таким чином, майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі інтернет при використанні веб-ресурсу «www.pornolab.net» використовуються у якості засобу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 301 КК України.
З огляду на викладене, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту майна.
Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно поданого клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001035 від 11.11.2019 року здійснюється за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301, ч. 1 ст. 359 КК України.

Згідно клопотання, веб-сайт «www.pornolab.net» є об`єктом права інтелектуальної власності, користувачі інтернет-ресурсів, які мають доступ до сайту, також можуть розміщувати на ньому будь-яку інформацію, фактично набувають права інтелектуальної власності, тобто майнове право інтелектуальної власності. Таким чином, майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі інтернет при використанні веб-ресурсу «www.pornolab.net» використовуються у якості засобу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 301 КК України.
Між тим, з вказаними доводами сторони обвинувачення слідчий суддя не може в повній мірі погодитися, в зв`язку з неконкретизованістю поданого клопотання, яке по суті містить обмеження для невизначеної кількості людей, оскільки передбачає заборону у користуванні вищезазначеним сайтом для необмеженої кількості людей, в той час як згідно диспозиції статті 301 КК України, кримінально-караними є виключно діяння, які полягають у ввезенні в Україну творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження або їх виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою, або їх збут чи розповсюдження, а також примушування до участі в їх створенні.
Крім того, згідно клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що невідома особа з нік-неймом « ОСОБА_6 » опублікувала збірник відеозаписів порнографічного характеру з камери відеоспостереження, яка знаходиться у Одеському обласному онкологічному диспансері за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим слідчому судді не зрозуміло, чому сторона обвинувачення не звертається з вказаним клопотання відносно конкретного, вже встановленого в ході досудового розслідування, згідно поданого клопотання, користувача.
В цілому, з поданого клопотання не вбачається конкретизованість в частині того, яким чином буде реалізовуватися арешт майна, оскільки подане клопотання не містить переліку інтернет-провайдерів, що здійснюють діяльність на території України, які відповідно до ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про телекомунікації» включені до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, а містить виключно посилання на відповідну інтернет-сторінку.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що подане слідчим, за погодженням з прокурором клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, з встановленням відповідного процесуального строку для усунення зазначених слідчим суддею недоліків.

Керуючись ст. ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001035 від 11.11.2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301, ч. 1 ст. 359 КК України - повернути прокурору.
Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1