ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2138/19 Справа № 203/1062/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000289 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.02.2011 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.307 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 07.02.2018 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.185, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити, та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги те, що він має міцні соціальні зв`язки, а саме проживає з цивільною дружиною, має постійне місце проживання та постійну роботу, окрім того зазначає, що він щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2018 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 02.02.2019 року приблизно о 15.00 годині ОСОБА_8 , перебуваючи в маршрутному таксі №87-Б міста Дніпро, побачив у правій кишені одягненої на потерпілій ОСОБА_9 куртки мобільний телефон марки «NOMI», моделі І504. чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 », то в цей час в нього виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону.
Керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, ОСОБА_8 своєю рукою заліз до правої кишені куртки потерпілої, звідки взяв мобільний телефон марки «NOMI», моделі і504, вартістю 1033,33 грн., та поклав його в кишеню своєї куртки, після чого доїхавши до зупинки «Флотська», розташованої поряд з буд. 92 по вул. Савченко у м. Дніпро, вийшов з маршрутного таксі. В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1033,33 грн.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічний злочин, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив злочин в період іспитового строку, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має позитивну характеристику, вину визнав повністю, щиро розкаявся; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття; обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений будучи судимим, вчинив злочини під час іспитового строку, дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання з урахуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць ОСОБА_8 як такому, що на шлях виправлення не став і повторно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості застосувати до ОСОБА_8 правила ст.ст. 75, 69 КК України, оскільки виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції врахована обставина, на яку посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання, а саме, - щире каяття, а тому вказана обставина не підлягає повторному врахуванню.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та постійну роботу, на думку колегії суддів також не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані обставини не є безумовними підставами для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України.
Також, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він активно сприяв розкриттю злочину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана обставина не була встановлена як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину останнім не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України в мінімальному його розмірі у виді позбавлення волі, а підстави для пом`якшення покарання, призначеного на підставі ст.71 КК України відсутні, оскільки ОСОБА_8 має судимість за попереднім злочином.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2019 року залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4