Провадження № 1-в/537/102/2019
Справа № 537/86/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці клопотання ОСОБА_3 про повернення грошових коштів,

встановив:

До суду звернулася ОСОБА_3 із клопотанням, відповідно до якого просить суд постановити рішення, яким зобов`язати Слідче управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області повернути належні їй на праві власності грошові кошти, які визнанні речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000393 в сумі 9628 доларів США , 845 Євро та 20000 гривень, які були вилученні в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування поданого клопотання зазначила, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Полтавській області знаходилось кримінальне провадження № 0000393 від 11.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 222 КК України. 10.05.2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 222 КК України. 15.05.2018 року дане кримінальне провадження за ч. 3 ст. 212 КК України було виділене в окреме провадження за № 0000018 від 15.05.2018 року. Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 кримінальне провадження за № 0000018 від 15.05.2018 року було закрите. 10.01.2019 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000393 від 11.08.2016 року було скеровано до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.02.2018 року дане кримінальне провадження було закрите. Ухвала набрала законної сили 26.02.2019 року. В ході досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2017 року по даному кримінальному провадженню було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . 13.03.2017 року був проведений обшук по вказаній адресі в ході його проведення були вилученні зокрема кошти в сумі 9628 доларів США, 845 Євро та 20000 гривень. Дані грошові кошти належать їй на праві власності та були нею отримані внаслідок продажу нею земельної ділянки площею 0,168 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та особистих заощаджень. На стадії досудового розслідування адвокат ОСОБА_8 звертався до слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_9 про повернення даних грошових коштів. Відповідно до відповіді слідчого, на даний час дані грошові кошти визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні та грошові кошти було поміщено на депозит в банківські установи.
Заявник ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали у повному обсязі, з підстав зазначених у ньому, просили клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні при вирішенні клопотання поклався на розсуду суду.
Дослідивши клопотання та матеріали подані в його обґрунтування, вислухавши думку учасників розгляду клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.02.2019 року провадження в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності та ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності. Такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна до ОСОБА_6 не застосовувався. 26.02.2019 року ухвала набрала законної сили.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2017 року по даному кримінальному провадженню було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
13.03.2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , були вилученні грошові кошти в сумі 9628 доларів США, 845 Євро та 20000 гривень.
29.01.2018 року постановою слідчого другого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області капітана податкової міліції ОСОБА_9 вилученні грошові кошти в сумі 9628 доларів США, 845 Євро та 20000 гривень визнано речовими доказами.
29.01.2018 року постановою слідчого другого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області капітана податкової міліції ОСОБА_9 вилученні грошові кошти в сумі 9328 доларів США, 835 Євро та 20000 гривень передано до відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ГУ ДФС у Полтавській області та поміщено на депозит.
Також, відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000393, грошові кошти в сумі 300 доларів США, 10 Євро передані на зберігання та внесенні в книгу обліку речових доказів № 16-31-23-01-03-40, порядковий номер 8, квитанція № 12.
На обґрунтування того, що грошові кошти є приватною власністю ОСОБА_3 , останньою надано до суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 75615152 від 13.12.2016 року відповідно до якого, ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_3 .
Також, розписку ОСОБА_3 від 26.05.2008 року, відповідно до якої, остання отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі еквівалентній 10000 доларів США за продану нею земельну ділянку площею 0,016 га за адресою: АДРЕСА_2 та договір купівлі продажу житлового будинку від 13.07.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_11 купила житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_4 , за 1000 грн.
Відповідно до положень ст. 374 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, приймає рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, що в ухвалі суду від 18.02.2019 року зроблено не було.
Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», рішення Європейського суду з прав людини від 24.03.2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Згідно ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачене цим Кодексом.
Враховуючи викладене, а також той факт, що Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.02.2019 року, яка набрала законної сили 26.02.2019 року питання щодо речових доказів не вирішувалося, суд вважає за необхідне клопотання в цій частині задовольнити.
Таким чином, клопотання ОСОБА_3 про повернення грошових коштів підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 534, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про повернення грошових коштів задовольнити.
Зобов`язати Слідче управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області повернути належні ОСОБА_3 на праві власності грошові кошти, які визнанні речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000393, відповідно до постанови слідчого від 29.01.2018 року, в сумі 9628 доларів США , 845 Євро та 20000 гривень, які були вилученні в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена до Полтавської апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя : ОСОБА_1