Справа № 461/3489/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2019 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львів, українки, громадянки України, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального Кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 10.04.2019 року приблизно о 17 годині 50 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Sinsay», який розташований у Торговому центрі «Forum Lviv», за адресою: м. Львів, вул. Під Дубом, 76, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрала з приміщення вищевказаного магазину жіночу сумку чорного кольору вартістю 400 гривень, у якій знаходились паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Іphоnе 7 plus» НОМЕР_1 вартістю 15 000 гривень, у силіконовому чохлі вартістю 300 гривень, з сім картою оператора «Лайфселл» з мобільним номером « НОМЕР_2 » вартістю 30 гривень, гаманець вартістю 200 гривень, з грошовими коштами у розмірі 6 000 гривень, які належали ОСОБА_6 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на загальну суму 21 930 гривень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю. Дала покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснила, що дійсно нею була вчинена крадіжка сумки, мобільного телефону, грошей та інших речей потерпілої у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Вказала, що перелік викраденого майна та його розмір, мотиви і мета вчинення злочину відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував в обвинуваченої, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч. 1 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останньої, особу обвинуваченої, її спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення нею нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, також враховано досудову доповідь персоналу органу пробації, згідно якої, існує середній ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки обвинуваченої для суспільства на даний момент.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого нею злочину, те, що матеріальна шкода заподіяна потерпілому частково відшкодована, а тому факт щирого каяття знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження та в ході розгляду справи. Також суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину та реалізації злочинного умислу, мотив злочину, дані про особу обвинуваченої, яка є особою молодого віку, раніше не судима, відомостей про перебування на обліку в лікаря психіатра та нарколога не встановлено, за місцем проживання скарг не надходило.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченої.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, майновий стан обвинуваченої, вищенаведені обставини справи, зокрема дані про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченої та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Іphоnе» - повернути потерпілій за належністю;

-DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1