ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/122/19 Справа № 205/9753/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0003850 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Любимівка, Софіївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Судом також вирішено долю речових доказів.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 03 вересня 2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в період часу з 18 години 20 хвилин до 18 годин 35 хвилин, знаходячись в кімнаті житлового будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході сварки з раніше знайомою ОСОБА_10 , що виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_10 , тяжких тілесних ушкоджень, взяв зі своєї кімнати, що знаходиться в даному будинку в праву руку ніж. Після чого, реалізуючи свої злочині наміри в зазначений час, тримаючи ніж у правій руці, підійшов до ОСОБА_10 , яка знаходилась в своїй кімнаті вищевказаного житлового будинку і діючи умисно завдав останній два удари цим ножем в область живота зліва та один удар в праву лопатку, заподіявши ОСОБА_10 тілесні ушкодження, згідно висновку СМЕ №3751е від 03.10.2016 року, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки ліворуч, з ушкодженням тонкої кишки, її брижі та сальника-відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; непроникаючих колото-різаних поранень передньої черевної стінки ліворуч та грудної клітини праворуч ( як кожне окремо ) - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Ленінського районного суду Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочинів і правильність кваліфікації його дій, посилається на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було застосовано до обвинуваченого положення ст. 75 КК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали свої позиції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_7 кримінальнго правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність то вони, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням вважається неправильним, якщо при цьому судом першої інстанції порушено вимоги статті 75 КК України.
Згідно до положень частини першої статті 75 КК, суд, звільняє винного від відбування покарання з випробуванням, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п. п.1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Згідно зі ст. 75 КК України, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Як зазначено у вироку, місцевий суд при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням послався на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який судимості не має, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також врахував повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, пом`якшуючі покарання обвинуваченому, та визнав обставиною, обтяжуючою покарання ОСОБА_7 , вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Однак з таким рішенням колегія суддів погодиться не може та вважає, що воно прийнято без належного урахування усіх обставин кримінального провадження, зокрема: ступеня тяжкості вчиненого злочину, способу та суб`єктивного ставлення засудженого до скоєного та зухвалий характер вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення засудженим, а саме: обвинувачений у стані алкогольного сп`яніння вчинив умисний тяжкий злочин з використанням небезпечного знаряддя - ножа, і у результаті спричинених потерпілій поранень її смерть не настала лише завдяки своєчасній кваліфікованій медичній допомозі.
При призначенні покарання суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 не має реєстрації та постійного місця мешкання, постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те, що останній веде соціально девіантний спосіб життя і це є причиною вчинення ним тяжкого злочину проти життя та здоров`я і врахування судом першої інстанції у вироку даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, відсутність судимостей, задовільну характеристику за місцем мешкання, щире каяття не є таким, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим умисного тяжкого злочину і не впливає на звільнення від відбування покарання, оскільки не свідчить про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.
Одже, посилання у вироку на те, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є формальним і фактично не враховує характеру вчиненого обвинуваченим злочину, віднесеного законом до тяжких. Більш того, рішення місцевого суду про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України взагалі не умотивовано, про що слушно йдеться в апеляційній скарзі прокурора.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винного, виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому рішення суду про застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є незаконним, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді позбавлення волі строком на 5 років з реальним його відбуттям, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення останнього та попередження скоєння нових злочинів, а тому доводи прокурора в частині наявності підстав для призначення більш суворого покарання у вигляді саме 6 років позбавлення волі є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
З огляду на вищевикладене, оскільки за результатами перегляду кримінального провадження апеляційний суд дійшов висновку, що покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_7 є занадто м`яким, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню згідно з п. 4 ч. 1 і ч. 2 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413, ст. 414 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням нового вироку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420, 421 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, в частині призначення покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 16 листопада 2016 року по 14 лютого 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4