ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1562/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор»,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2019 року, якою у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 22 вересня 2019 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задоволено, продовжено застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 22 вересня 2019 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, раніше притягався до кримінальної відповідальності, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не працює, не має стабільного законного джерела доходу, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він має постійне місце проживання та неповнолітню дитину, яка потребує його піклування.
Крім того, він не може впливати на свідків та потерпілих, оскільки вони вже допитані в ході судового слідства.
Також зазначає, що під час досудового розслідування докази на підтвердження його винуватості були отримані з порушення п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, під погрозами та порушеннями права на захист.
Так, під час його впізнання потерпілими були порушені вимоги ст. 28 КПК України, оскільки особи, що були представлені разом з ним, були старші за нього, відрізнялись за одягом та зовнішнім виглядом.
До того ж, потерпілий під час впізнання вказав не на нього, а на чоловіка, що стояв поряд з ним.
Звертає увагу, що в судовому рішенні невірно вказані строки покарання за інкримінованою йому статтею, а також дані про його особу, оскільки він одружений, має дитину, постійне місце проживання, на момент взяття під варту мав постійну роботу.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримала, вважала, що суд першої інстанції невірно врахував дійсний соціальний стан обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, пояснила, що на цей час в суді завершується судовий розгляд, але змінювати запобіжний захід обвинуваченому підстави відсутні, оскільки ризики для кримінального провадження не зменшились, в тому числі продовжує існувати реальний ризик вчинення обвинуваченим інших злочинів.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та знайшло своє підтвердження у відповідних матеріалах кримінального провадження, 25 липня 2019 року в судовому засіданні суду першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

З огляду на ч. 3 ст. 199 КПК України, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а застосування альтернативного запобіжного заходу є недоцільним, з чим колегія суддів, з урахуванням обставин справи та відомостей щодо особистості ОСОБА_7 повністю погоджується.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а також доводи обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, офіційно не працює, стабільного джерела доходу не має, стійких соціальних зв`язків не має, що вказує на ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від суду, що перешкоджатиме судовому провадженню.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Доводи обвинуваченого та його захисника про наявність постійного місця проживання, неофіційного стабільного заробітку та неповнолітньої дитини не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, були перевірені колегією суддів першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про отримання доказів його винуватості з порушеннями норм КПК України колегія суддів до уваги не бере, оскільки вказані обставини не є предметом розгляду в даному провадженні, під час якого лише оцінюється доцільність продовження строку тримання під вартою.

Всі інші доводи захисту були об`єктом дослідження судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 22 вересня 2019 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4