У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на незаконне затримання, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді надійшла скарга захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на незаконне затримання, зміст якої полягає у тому, що згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.07.2019 року, ОСОБА_6 був затриманий 09.07.2019 року о 19 годині 10 хвилин працівниками УП в м. Києві за адресою: парк "Муромець" Деснянського району м. Києва. Але при затримання ОСОБА_6 не було повідомлено зрозумілою для нього мовою ( ОСОБА_6 є громадянином Грузії) підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється. У своїх зауваженнях до протоколу затримання ОСОБА_6 зазначив, що йому необхідно мати всі документи у письмовому вигляді на зрозумілій для нього мові.

Крім того, захисники вказують про те, що 10.07.2019 року приблизно о 17 годині під час оголошення та вручення повідомлення про підозру у кабінеті слідчої було оголошено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_6 на українській мові. Останній вимагав, щоб перекладач, якого залучили працівники поліції, зробив письмовий переклад, при цьому відмовився слухати переклад, оскільки мав і має бажання особисто знайомитись, вивчати та усвідомлювати процесуальні документи, складені відносно нього, та консультуватися з цього приводу з адвокатами.

Таким чином, на даний час затриманий ОСОБА_6 так і не отримав повідомлення про підозру, утримується у Деснянському УП ГУНП в м. Києві незаконно, на підставі чого захисники просять визнати утримання ОСОБА_6 в період з 19 години 10 хвилин 10.07.2019 року працівниками Деснянського УП ГУНП в м. Києві незаконним, а дії працівників поліції протиправними; негайно звільнити ОСОБА_6 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав скаргу, а також просив врахувати, що повідомлення про підозру не було вручено підозрюваному у строк, передбачений КПК України, а саме протягом 24 годин з моменту затримання, що також є підставою для звільнення особи.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала скаргу та доводи захисника ОСОБА_4 .

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав скаргу захисників та викладені ними доводи.

Прокурор у судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення скарги, зважаючи на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручено у строк та у порядку, передбаченому КПК України. Крім того, текст підозри був проголошений підозрюваному зрозумілою для нього мовою перекладачем, про що містяться відповідні відмітки на самому повідомленні. На підставі викладеного прокурор вважає, що підстав для задоволення скарги немає.

Зваживши доводи скарги, вислухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

При розгляді скарги встановлено, що в провадженні Слідчого відділу Деснянського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005049 від 09.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Положеннями статті 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В рамках вказаного провадження відповідно до протоколу від 09.07.2019 року ОСОБА_6 був затриманий без ухвали слідчого судді уповноваженою особою за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у парку "Муромець" в Деснянському районі м. Києва, 09.07.2019 року о 20 годні 45 хвилин.

ОСОБА_6 під розписку у вказаному протоколі було повідомлено підстави затримання у присутності сторони захисту.

Що стосується посилань захисників на те, що ОСОБА_6 не було повідомлено про підстави затримання, не вручено повідомлення про підозру зрозумілою для нього мовою, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, слідчим було забезпечено право підозрюваного ОСОБА_6 на користування рідною мовою, отримання копій процесуальних документів рідною (грузинською) мовою.

Так, після затримання ОСОБА_6 слідчим був залучений перекладач ОСОБА_7 , яка здійснювала при проведенні слідчих дій переклад ОСОБА_6

10.07.2019 року о 17 годині 15 хвилин слідчим були вчинені дії щодо вручення ОСОБА_6 . Повідомлення про підозру від 10.07.2019 року, але від отримання повідомлення останній відмовився.

Перекладачем був здійснений усний переклад Повідомлення про підозру ОСОБА_6 , про що міститься відповідна відмітка на самому повідомленні.

Також на вказаному повідомленні міститься запис захисника ОСОБА_4 про те, що неодноразово під час оголошення підозри ОСОБА_6 просив вручити йому документи на грузинській мові.

У подальшому перекладачем був здійснений письмовий переклад Повідомлення про підозру ОСОБА_6 та клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вказані письмові переклади були вручені підозрюваному у судовому засіданні 11.07.2019 року.

Згідно із ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 278 КПК України у разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання така особа підлягає негайному звільненню.

Під час розгляду даної скарги слідчим суддею не встановлено будь-яких порушень, що можуть мати наслідком визнання факту незаконного затримання ОСОБА_6 .

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 5 Конвенції встановлено правила позбавлення особи свободи, згідно з якими ніхто не може бути позбавлений свободи інакше, як відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з практикою Європейського Суду фіксація точних даних про затримання, також як і підстави затримання, є необхідною умовою законності затримання для цілей, передбачених ст. 5 Конвенції.

У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини у справі "Курт проти Туреччини" від 25.05.1998 року підкреслює основоположне значення в демократичному суспільстві тих гарантій прав особи від незаконного арешту або затримання властями, що містяться в статті 5 Конвенції. Будь-яке позбавлення волі повинне здійснюватися не лише згідно з основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати цілям статті 5, тобто захищати людину від свавілля властей.

Враховуючи норми міжнародного та національного законодавства, встановивши обставини затримання особи, перевіривши наведені захисниками доводи, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час підстав для звільнення підозрюваного немає, оскільки вимоги кримінально-процесуального законодавства при його затриманні та врученні повідомлення про підозру були дотримані, а доводи захисників не спростовують встановлені судом факти.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення скарги захисників про незаконне затримання особи немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 206, 207, 208, 209, 278, 309, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на незаконне затримання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1