Дата документу 28.10.2019 Справа № 310/5911/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1036/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/5911/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

представника ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» ? адвоката ОСОБА_7

представника КЕВ м. Запоріжжя МОУ ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Центральним апеляційним господарським судом, матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненням до неї прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 жовтня 2019 року про відмову в арешті майна,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 11 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001475, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 жовтня 2019 року, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а саме, ст. ст. 170, 173, 370, 372, 412 КПК України, та постановити нову ухвалу, якою арештувати посіви рослин соняшника та

його врожаю, які оглянуті 02 серпня 2019 року та знаходяться на двох земельних ділянках

площею по 200 га, розташованих за адресою: Запорізька обл., Бердянський р-н, с.

Новопетрівка, які в складі 2 802,06 га відповідно до Державного акту на право

постійного користування землею ІІ-ЗП № 001486 від 17 травня 2001 року, передані у постійне користування військовій частині (в/ч) НОМЕР_1 Бердянського гарнізону,

правонаступником якої після реформування є в/ч НОМЕР_2 , та у 2013 році передані від

в/ч НОМЕР_2 під охорону до в/ч НОМЕР_3 , до складу якої належить в/ч НОМЕР_4 , із забороною

будь-якій юридичній та фізичній особі, права на користування, розпорядження та

відчуження ними з метою забезпечення збереження цих посівів рослин соняшника та

його врожаю як речового доказу.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на наступне:

-ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» не здійснювало посів рослин соняшника на вказаних земельних ділянках, а тому не являється їх власником, договір між власником земельної ділянки КЕВ м. Запоріжжя та ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» про спільну обробку земельної ділянки для вирощування сільськогосподарських культур був розірваний 21 лютого 2019 року, отже, у ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» відсутні правові підстави на використання земельної ділянки для власних потреб, а тому, факт засівання земельної ділянки підтверджує самовільне захоплення та використання для власних потреб ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» без будь-яких на те прав земель оборони;

-КЕВ м. Запоріжжя укладало договір з метою залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності військових частин та підрозділів Збройних сил України, що перебувають на квартирно-експлуатаційному забезпеченні в КЕВ м. Запоріжжя, наповнення спеціального фонду Міністерства оборони України, що в умовах збройного конфлікту є надважливим, отже, ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» своїми незаконними діями фактично позбавило можливості отримання доходу в державний бюджет;

-у разі ненакладення арешту на посіви рослин соняшника та його врожаю, які оглянуті 02 серпня 2019 року та знаходяться на двох земельних ділянках площею по 200 га, розташованих за адресою: Запорізька обл., Бердянський р-н, с. Новопетрівка, існують ризики, що буде втрачено речовий доказ у кримінальному провадженні, та не будуть відшкодовані збитки, які завдані державі внаслідок самовільного захоплення та самовільного використання захопленої земельної ділянки.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, з урахуванням доповнення до неї, вислухавши прокурора та представника КЕВ м. Запоріжжя МОУ ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненням до неї, представника ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» ? адвоката ОСОБА_7 із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги та доповнення до неї, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги з доповненням до неї, колегія суддів доходить наступних висновків.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наданими апеляційному суду матеріалами встановлено, що СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, відомості про яке 11 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001475.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК України, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки, є злочином з матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння), завдавши цим власнику земельної ділянки або її законному володільцю значної шкоди.

Отже, предметом даного кримінального правопорушення є земельна ділянка як об`єкт права власності.

Разом з цим, відповідно до змісту клопотання слідчого, розмір будь-якої шкоди, в тому числі достатній для утворення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не зазначений.

Отже, наразі не встановлено усіх ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, що взагалі унеможливлює застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, в рамках якого посіви рослин соняшника на вказаній земельній ділянці було визнано речовим доказом.

Крім того, посіви рослин соняшника не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, безпосереднім предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не зберегло на собі його сліди, не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ, тобто, посіви рослин соняшника, про накладення арешту на які порушувалось питання у клопотанні, не відповідають критеріям ст. 98 КПК України, а відтак, посилання слідчого на необхідність накладення арешту на це майно з метою збереження речових доказів, на думку колегії суддів, є неспроможним.

Також у даному кримінальному провадженні жодній службовій особі ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» не повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкцією ч. 1 ст. 197-1 КК України, не передбачено застосування конфіскації або спеціальної конфіскації.

Поміж іншого, колегія суддів враховує також й те, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 12 серпня 2019 року за аналогічним клопотанням слідчого ОСОБА_10 вже накладався арешт оглянутих 02 серпня 2019 року посівів рослин соняшника та його врожаю, які знаходяться на двох земельних ділянках площею по 200 га, розташованих за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Новопетрівка, який ухвалою слідчого судді від 18 вересня 2019 року за клопотанням ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» було скасовано.

При цьому, під час звернення до слідчого судді з даним клопотанням слідчим не було зазначено інших підстав в обґрунтування необхідності накладення арешту на земельні ділянки, а також не було надано нових доказів на підтвердження необхідності застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки надані слідчим матеріали не доводять наявності правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

Посилання апелянта на те, що факт засівання земельної ділянки підтверджує самовільне захоплення та використання для власних потреб ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» без будь-яких на те прав земель оборони, з урахуванням перебування у господарському суді справи, предметом розгляду якої є договір № 23з від 23 серпня 2019 року, укладений між КЕВ м. Запоріжжя та ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД», про спільне використання земельної ділянки для вирощування сільськогосподарських культур, наразі не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини підлягають встановленню під час досудового розслідування, яке здійснюється саме за фактом самовільного зайняття земельної ділянки.

Довід прокурора про те, що ТОВ «УКР-ТРЕЙД ЛТД» своїми незаконними діями фактично позбавило можливості отримання доходу в державний бюджет, колегія суддів не бере до уваги, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За зазначених вище обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для її скасування по доводам апеляційної скарги прокурора, з урахуванням доповнення до неї.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу з доповненням до неї прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 жовтня 2019 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні, внесеному 11 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001475, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: