Номер провадження: 11-кп/813/1014/19
Номер справи місцевого суду: 523/3702/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2019 року, якою прокурору для усунення недоліків повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002012 від 18 листопада 2018 року відносно:

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кишинів Республіки Молдова, громадянина Молдови, зі слів - з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2019 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.

Задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці до 22 червня 2019 року та визначено розмір застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 38 420 гривень та на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що в порушення вимог ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутня конкретність обвинувачення, крім того органом досудового розслідування в обвинувальному акті не визначено об`єктивна та суб`єктивна сторони інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 протиправного діяння за певними кваліфікуючими ознаками, відсутнє законодавче й належне обґрунтування певних застосованих працівниками поліції заходів та вчинених із сумнівним дотриманням встановленого законом порядку слідчих і процесуальних дій.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду в частині повернення обвинувального акту та призначити новий розгляд вказаного обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки в обвинувальному акті зазначені всі необхідні відомості, передбачені вимогами ст. 291 КПК України, наведені всі фактичні дані, які у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши обвинувальний акт, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Із аналізу змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002012 від 18.11.2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 2-5) встановлено, що він містить анкетні відомості обвинуваченого,виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував (а.с. 5).

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 6-9) та розписки сторони захисту про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 10).

Апеляційний суд також вважає, що підстави для повернення обвинувального акту, наведені судом першої інстанції в ухвалі є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Частиною 1 статті 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Із аналізу вищевказаних положень кримінального процесуального закону вбачається, що при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначена обставина, відповідно до положень ст. 291 КПК України, не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Натомість, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання фактично вдався до встановлення та оцінки фактичних обставин кримінального провадження, що на даній стадії кримінального процесу є неприпустимим.

Встановлення дійсних фактичних обставин кримінального провадження та їх відповідність або невідповідність викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам здійснюється в процесі проведення судового розгляду кримінального провадження, відповідно до Глави 28 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження судом та надання належної оцінки доказам, зібраним під час проведення досудового розслідування кримінального провадження.

При цьому, посилання суду на незрозумілість та неконкретність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки з викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення (а.с. 3) можливо зрозуміти, в чому саме обвинувачується ОСОБА_7 , зокрема, в незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу з метою збуту.

Окрім того, положення ч. 2 ст. 337 КПК України надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції вдався до аналізу та надання оцінки окремим доказам в зазначеному кримінальному провадженні, зокрема, проведеному співробітниками поліції огляду місця події, що на даній стадії провадження під час проведення підготовчого судового розгляду є недопустимим, оскільки дослідження та оцінка доказів, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, здійснюється на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими посилання суду першої інстанції, як на одну із підстав для повернення обвинувального акту прокурору, про відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про повідомлення обвинуваченого ОСОБА_7 про застосовані оперативно-розшукові заходи, оскільки положення ст. 291 КПК України не передбачають можливості повернення обвинувального акту прокурору з підстав наявності недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування.

Твердження суду про необхідність внесення до обвинувального акту згідно з вимогами закону відомостей про заведену оперативно-розшукову справу є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки жодна норма як Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», так і чинного Кримінального процесуального кодексу України таких вимог не встановлює.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими висновок суду щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору з підстави незрозумілості та неконкретності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки встановлення та доведення такої неконкретності відноситься до іншої стадії судового провадження судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок, призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині його повернення прокурору підлягає скасуванню.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Пункт 3 частини 1 статті 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до суду 1-ої інстанції на новий розгляд, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2019 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків скасувати в частині повернення обвинувального акту прокурору.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0002012 від 18.11.2018 року у відношенні ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

В решті ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 24.04.2019 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4