ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/1529/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1209/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, офіційно не працевлаштовану, незаміжню, раніше не судиму, з повною загальною середньою освітою, яка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього належного їй майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 29.01.2018р.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 12.12.2017р. приблизно о 20.00 год., маючи умисел, спрямований на незаконне зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Чайковська, 2, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у формі незаконного зберігання з метою збуту шляхом розкладання закладок особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, бажаючи цього, почала незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» та особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», які знаходилися в 9 згортках, приховуючи їх в особистих речах.

Злочинна діяльність ОСОБА_7 була припинена співробітниками правоохоронних органів, які 13.12.2017, в період часу з 14 год. 10 хв. до 14 год. 49 хв., в ході огляду місця події, за адресою: м. Харків, вул. З`єднана, 39 вилучили у останньої 9 згортків з речовиною як рослинного так і іншого походження, яка згідно з висновком судової експертизи (дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів») № 2758 від 26.01.2018р. є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», маса якого в перерахунку на суху речовину, становить: 3,1217 г., та з порошкоподібною речовиною, яка згідно з висновком судової експертизи (дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів») № 2758 від 26.01.2018 є особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», масою в перерахунку на масу представленої речовини: 1,1219 г., всередині, які ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин з метою подальшого збуту шляхом розкладання закладок, бажаючи цього, зберігала при собі та добровільно видала співробітникам правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_7 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживаючи ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно зберігала з метою подальшого збуту «канабіс», який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та «PVP», який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000р. .

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_12 подали на нього апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_12 та обвинувачена ОСОБА_7 в своїх апеляційних скаргах, які за своїм змістом і вимогою є тотожними, просять змінити вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, шляхом його пом`якшення. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимоги апелянти посилаються на те, що обвинувачена вчинила злочин у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, оскільки вона самостійно виховує свого малолітнього сина та доглядає за батьками похилого віку, які фактично знаходяться на її утриманні. Окрім цього, ОСОБА_7 щиро розкаялася у вчиненому , повністю визнала свою вину, активно сприяла розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліках лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки. Усі ці обставини, на думку апелянтів, є такими, що пом`якшують покарання. Обвинувачена та її захисник також зазначають, що судом необґрунтовано було враховано при призначенні покарання, що ОСОБА_7 вчинила злочин з корисливих мотивів, у зв`язку з чим не застосував положення ст.69 КК України.

За таких обставин, захисник та обвинувачена вважають, що виправлення ОСОБА_7 , з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченої, можливо без її ізоляції від суспільства.

Вислухавши доповідь судді; доводи захисника та обвинуваченої, які підтримали апеляційні скарги і просили пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що подані апеляційні скарги підлягаютьчастковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченої кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно обрав вид покарання, проте при обранні міри покарання не достатньо врахував дані про особу обвинуваченої та наявність обставин, що пом`якшує покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є підставою для суду апеляційної інстанції для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, на підставі п.1 ч. 1 ст. 408 КПК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та встановив, що обвинувачена раніше не судима, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, не одружена, характеризуєтьсязадовільно. Судом першої інстанції також при призначенні ОСОБА_7 покарання враховані обставини, що пом`якшують покараннята відсутність обтяжуючих обставин.З урахуванням перелічених обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах мінімального строку покарання встановленого санкцією закону за інкримінований їй злочин.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про необхідність застосування положень ст.69 КК України.

Щире каяття обвинуваченої у вчинені злочину та перебування у неї на утриманні малолітнього сина, 2007 року народження, визнане судом обставинами, які пом`якшують покарання.Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім того колегія суддів вважає за необхідне визнати, як пом`якшуючу вину обставину активне сприяння в розкритті злочину, оскільки ОСОБА_7 добровільно видала робітникам поліції згортки з наркотичною та психотропною речовиною, що прямо зазначено у обвинувальному акті та вироку.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за необхідне у даному випадку при призначенні ОСОБА_7 покарання застосувати положення ст.69 КК України, відповідно до яких за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Належить врахувати те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінальногопокарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_14 надала суду апеляційної інстанції копії документів, які підтверджують наявність у обвинуваченої ОСОБА_7 малолітнього сина 2007 року народження, батька пенсіонера, та матері, яка у 2010 році перенесла дві операції у зв`язку з чим їй обмежено фізичні навантаження . Крім того, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 11375, ОСОБА_7 має діагноз гострий пієлонефрит у зв`язку з чим проходить обстеження.

Ці відомості під час апеляційного розгляд ніким з учасників кримінального провадження не оспорювалися та не спростовані.

На думку колегії суддів, поведінка обвинуваченої після вчиненого злочину, а також те, що вонамає стійкі соціальні зв`язки, щиро розкаялась та активно сприяла у розкритті злочину, об`єктивно свідчить про наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

За таких обставин, з урахуванням того, що обвинувачена має твердий намір стати на шлях виправлення, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.69 КК України призначити їй покарання за ч.2 ст.307 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, і приходить до висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченої, а також попередження скоєння нових злочинів.

В той же час, підстав для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням під час перегляду оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційніскарги захисника ОСОБА_12 та обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Визнати обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 - активне сприяння розкриттю злочину.
Пом`якшити покарання ОСОБА_15 за ч.2 ст. 307 КК України призначивши його з застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна що є її власністю.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді