ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9735/18 Номер провадження 11-сс/814/358/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року про арешт майна,-

з участю: прокурора - ОСОБА_8

представника власника майна адвоката ОСОБА_9 ,

власника майна ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року клопотання старшого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000218 від 30.07.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 249 КК України задоволено;

Відновлено пропущений строк на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно;

Накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку житлового приміщення ОСОБА_7 04.04.2019 року.

Згідно з матеріалами клопотання, старший слідчий СВ Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_11 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000218 від 30.07.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 249 КК України, яке обґрунтовував тим, що службові особи Державного агентства рибного господарства України , за попередньою змовою групою осіб систематично отримують неправомірну вигоду від суб`єктів господарської діяльності за не перешкоджання та приховування протиправної діяльності останніх , пов`язаної з незаконним виловом особливо цінних видів риб на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Сулинський», який розташований на території Полтавської області.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження 04.04.2019 року , з метою відшукання речей і документів , на підставі добровільної згоди ОСОБА_7 здійснено обшук житлового приміщення , розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , під час проведення якого виявлено та тимчасово вилучено документи та матеріали, про накладення арешту на які клопоче слідчий .

Задовольняючи клопотання слідчого , слідчий суддя вказав , що вилучене , відповідно до протоколу огляду від 04.04.2019 року майно , підлягає арешту , оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження , як арешт майна , може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Крім того , слідчий на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України довів необхідність арешту майна , а також наявність ризиків , передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
У принесеній апеляції адвокат ОСОБА_6 діючи в інтересах власника майна просить оскаржену ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі як на підставу незаконності ухвали слідчого судді вказує на те, що слідчим суддею необґрунтовано поновив слідчому строк на звернення з клопотанням про арешт майна, не вдаючись при цьому в оцінку обставин. Також їх, як іншу сторону провадження , не повідомивши про розгляд клопотання позбавили можливості надати заперечення щодо поновлення цього строку.

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею не надано жодної оцінки і щодо підстав накладення арешту на вилучене майно , зокрема не зазначено , що існує сукупність підстав чи розумних підстав вважати , що воно є доказом злочину та чому неможливо досягти цілей кримінального провадження без цього арешту. Крім того слідчим суддею не надається обґрунтування саме такого способу арешту майна та чому інші способи , які є менш обтяжливими, неможливі до застосування.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що під час розгляду клопотання про арешт майна , власник майна присутнім не був, подав апеляційну скаргу протягом визначеного законом строку на апеляційне оскарження з моменту отримання - з 03.05.2019.

Позиції інших учасників судового провадження

В судовому засіданні представник власника майна та власник майна апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляційної скарги .

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляції , вивчивши матеріали за клопотанням , колегія суддів приходить до таких висновків.

Враховуючи , що представник власника майна та сам власник майна не були присутні під час розгляду клопотання і апеляцію подали після отримання копії ухвали , колегія суддів вважає , що строк на апеляційне оскарження ними не пропущений і тому це питання не обговорюється.

Згідно зі ст.2 КПК України , завданням кримінального провадження є захист особи , суспільства та держави від кримінальних правопорушень , охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження , а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим , щоб кожний , хто вчинив кримінальне правопорушення , був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини , жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений , жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що слідчий суддя зазначених приписів кримінального процесуального закону не дотримався , що призвело до постановлення помилкового судового рішення.

Натомість доводи апеляційної скарги адвоката в інтересах власника майна є частково обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове , до скасування у встановленому цим Кодексом порядку , позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження , розпорядження та/або користування майном , щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати , що воно є доказом злочину , підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного , обвинуваченого , засудженого , третіх осіб , конфіскації у юридичної особи , для забезпечення цивільного позову , стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди , можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування , пошкодження , псування , зникнення , втрати , знищення , використання , перетворення , пересування , передачі , відчуження.

Згідно положень частини другої цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення :1. збереження речових доказів ; 2.спеціальної конфіскації ; 3. конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4. відшкодування шкоди , завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про арешт майна , в порядку статей 170-173 КПК України , для прийняття законного та обґрунтованого рішення , слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини , які передбачають підстави для такого арешту або відмови у задоволенні клопотання.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів , в провадженні слідчого відділу УСБУ в Полтавській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000218 від 30.07.2018 року за ст. 249 ч.1 , ст.28 ч.2 , ст.368 ч.3 КК України.

В межах вказаного провадження 04 квітня 2019 року за адресою АДРЕСА_1 було проведено обшук в результаті якого було вилучено документацію , на яку в подальшому , ухвалою слідчого судді , що оскаржується , було накладено арешт.

Під час апеляційного розгляду прокурор надав суду матеріали про те , що 10 червня 2019 року постановою прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні , аналізу інформації та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 було виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за фактом систематичного отримання службовими особами одного з органів державної влади неправомірної вигоди від осіб , які займаються протиправним видобутком природних ресурсів , за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.28 , ч.3 ст.368 КК України і зокрема матеріали на які було накладено арешт.

14 червня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000218 було затверджено обвинувальний акт щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ст.249 ч.1 КК України та спрямовано до суду.

Із змісту клопотання вбачається , що підставою для накладення арешту на вказані в клопотанні документи слідчий визначив , що останні є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та заперечення прокурора колегія суддів виходить з такого.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляції адвоката , що в даній ситуації строк на звернення до суду із клопотанням був поновлений із порушенням вимог КПК .

Розглядаючи клопотання про арешт майна , слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини , які передбачають підстави для такого арешту або відмови у задоволенні клопотання.

При цьому на переконання колегії суддів він не позбавлений права і обов`язку давати оцінку всім процесуальним рішенням та діям у вказаному провадженні , які слугують підставою для накладення арешту.

Як вбачається із матеріалів клопотання обшук 04 квітня 2019 року за адресою АДРЕСА_1 , був проведений з дозволу власника майна.

При цьому після проведення обшуку слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку (надання результатам обшуку юридичної сили).

Натомість ухвалою слідчого судді від 10 квітня 2019 року в задоволенні цього клопотання було відмовлено з тих підстав , що обшук був проведений з дозволу власника майна і тому дозволу слідчого судді в такому випадку не потрібно.

Піддаючи аналізу зазначену ухвалу слідчого судді про відмову у дозволі на проведення обшуку , колегія суддів вважає її помилковою , оскільки вона прямо суперечить положенням ст.234 КПК України , за якою обшук володіння особи проводиться виключно на підставі ухвали слідчого судді.

Проведення обшуку з дозволу власника не підміняє собою ухвалу слідчого судді щодо дозволу на проведення обшуку і є порушенням засад недоторканності житла та іншого володіння особи.

Не може погодитись колегія суддів також і з способом фіксації результатів обшуку.

Колегія суддів вважає , що до процедури обшуку особа , яка його проводила , поставилась досить формально.

Як вбачається із змісту протоколу від 04.04.2019 року в ньому зазначено , що вилучено документальні матеріали на 66 аркушах , які поміщені в пакет , який долучається до протоколу як додаток № 2.

Разом з тим , в протоколі жодним чином не відображено , а які ж саме документи було вилучено , їх назву , дату складання тощо.

На вказані обставини не звернув уваги слідчий суддя , приймаючи рішення про накладення арешту на майно-документи.

Колегія суддів , аналізуючи ухвалу слідчого судді , також , звертає увагу на таке.

За змістом ст.64-2 КПК України третьою особою , щодо майна якої вирішується питання про арешт , може бути будь-яка фізична або юридична особа.

Із аналізу матеріалів клопотання вбачається , що у вчиненні злочинів органом досудового слідства підозрюються ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та службові особи одного з органів державної влади .

ОСОБА_7 є приватним підприємцем і здійснює господарську діяльність з реалізації рибної продукції.

Виходячи із змісту клопотання органом досудового слідства ОСОБА_7 за вину висувається порушення встановленого порядку продажу рибної продукції , що може створювати небезпеку для здоров`я та життя невизначеного кола громадян.

Натомість , матеріали за клопотанням , що маються в розпорядженні суду не містять жодної інформації щодо внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину за зазначених обставин.

Виходячи із вказаних обставин , ОСОБА_7 фактично є третьою особою в розумінні положень ст.64-2 КПК України.

За змістом ч.2 ст.64-2 КПК клопотання про арешт майна третьої особи може бути внесене лише прокурором.

В ситуації , яка є предметом апеляційного розгляду , із клопотанням про арешт звернувся слідчий .

На вказану ситуацію також не звернув уваги слідчий суддя , розглядаючи клопотання про арешт майна.

Не звернув уваги слідчий суддя також і на ту обставину , що вказані документальні матеріали , на які було накладено арешт , які хоча і виділені в окреме провадження за ст.368 ч.3 КК України вже після постановлення ухвали слідчого судді , не мають жодного відношення до предмету доказування за зазначеною кваліфікацією.

Таким чином , колегія суддів приходить до висновку , що під час проведення обшуку , розгляду клопотання про арешт майна слідчим та слідчим суддею не була застосована належна правова процедура , обшук був проведений і відповідні документи були вилучені без ухвали слідчого судді , із клопотанням звернулась неналежна процесуальна особа.

З огляду на наведене , колегія суддів приходить до висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню , ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.404,405,422 КПК України , колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 задовольнити;

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року про арешт майна скасувати;

Постановити нову ухвалу , якою в задоволення клопотання про арешт майна відмовити;

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4