КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4299/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 та продовжено строк тримання під вартою до 11 вересня 2019 року включно, із визначенням застави у сумі 45 000 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , подали апеляційні скарги.

Так, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт вказує, що підозрюваний не має жодного відношення до даного кримінального провадження. Додає, що ОСОБА_9 має фактичне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, мати пенсійного віку, батько помер, є єдиним годувальником родини.

Також адвокат звертає увагу суду на відсутність належного оформлення клопотання, яке не містить дати складання, нумерації сторінок, кількість матеріалів, містить неправильно зазначену дату народження підозрюваного, додані до клопотання матеріали не посвідчені. Стверджує про упередженість слідчого судді через відмову у допиті свідків. Додає про істотне порушення вимог КПК України та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Крім того, автор апеляційної скарги зазначає про необґрунтованість визначеної слідчим суддею розміру застави та вказує, що сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу.
Так, захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що матеріали провадження не містять доказів та обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях. Вказує на відсутністьу даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Адвокат стверджує, що єдиним доказом причетності підозрюваного до незаконної діяльності є протокол допиту свідка ОСОБА_13 , проте свідок є залегендованим, його анкетні дані є несправжніми. Додає, що повідомлення про підозру відбулося з грубим порушенням права на захист через відсутність захисника.

Також адвокат вказує про відсутність відомостей про неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали та необґрунтованість неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Стверджує, що прокурором продубльовано клопотання від 15.05.2019.
Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_9 не має жодного відношення до особистого телефону ОСОБА_14 та його відеозаписів, як і не має відношення до подій, які розслідуються, відсутні відомості фізичного чи психологічного впливу ОСОБА_9 на осіб. Стверджує, що сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для продовження строку застосованого запобіжного заходу. Додає, що ОСОБА_9 має фактичне місце проживання, де проживає зі своєю цивільною дружиною, має на утриманні двох малолітніх дітей, має позитивні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий.

Прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що вина підозрюваного ОСОБА_9 доведена зібраними у ході досудового розслідування доказами, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Прокурор стверджує, що у кримінальному провадженні не встановлено та не зібрано усіх доказів щодо інших учасників злочинної організації, у зв`язку із чим жоден із інших запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Додає, що підозрюваному інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства, а тому доцільно буде не визначати розмір застави.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги і заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, позицію прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників та прокурора задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000123, відомості про яке22.01.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України.
21.03.2019 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України.
26.06.2019 ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 209 КК України.
05.07.2019 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2019 року задоволено та продовжено строк тримання під вартою до 1 1 вересня 2019 року включно, із визначенням застави у сумі 45 000 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні прокурора.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження захисників про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у показаннях ОСОБА_15 від 16.04.2019, від 19.04.2019, ОСОБА_16 від 22.03.2019, від 18.04.2019, ОСОБА_17 від 17.04.2019, ОСОБА_18 від 27.03.2019, ОСОБА_19 від 21.03.2019, ОСОБА_20 від 21.03.2019, ОСОБА_21 від 21.03.2019, ОСОБА_22 від 21.03.2019, ОСОБА_23 від 21.03.2019, ОСОБА_24 від 21.03.2019, ОСОБА_25 від 21.03.2019, ОСОБА_26 від 21.03.2019, ОСОБА_27 від 21.03.2019, ОСОБА_28 від 21.03.2019, ОСОБА_29 від 10.04.2019, ОСОБА_30 від 28.03.2019, ОСОБА_31 від 04.04.2019, ОСОБА_32 від 03.04.2019, ОСОБА_33 від 29.03.2019, ОСОБА_34 від 29.03.2019, ОСОБА_35 від 25.03.2019, протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 05.04.2019, 09.04.2019, 11.04.2019, 16.04.2019, протоколі огляду матеріалів кримінального провадження, а саме результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж абонентського номеру № НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_14 від 02.05.2019, протоколі огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_14 від 25.03.2019 та 24.04.2019, протоколі огляду мобільного телефону ОСОБА_14 , виявленого та вилученого у останнього за місцем його проживання від 22.03.2019, протоколі огляду веб-сайтів від 26.02.2019, протоколі огляду мобільного телефону, яким користується ОСОБА_36 від 19.04.2019, протоколі огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_3 від 27.03.2019, протоколі огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_4 від 25.03.2019, протоколі обшуку за місцем проживання ОСОБА_37 від 21.03.2019 та додатками до нього, протоколі огляду речей речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_5 , від 25.03.2019, протоколі огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_6 від 25-26.03.2019, протоколі огляду речей та документів, вилучених за адресою: АДРЕСА_7 від 05.04.2019.
З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання сторони захисту на те, що матеріали справи не містять доказів причетності підозрюваного до даного кримінального провадження.
Твердження сторони захисту про те, що єдиним доказом причетності підозрюваного до незаконної діяльності є протокол допиту свідка ОСОБА_13 , який є залегендованим, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються документами, долученими прокурором до клопотання, які, в своїй сукупності, на переконання колегії суддів, можуть переконати об`єктивного неупередженого спостерігача про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Крім того, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених ним обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання сторони обвинувачення, оскільки прокурором в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження праваОСОБА_9 на свободу, а тому доводи апеляційних скарг захисників стосовно недоведеності неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.

Доводи захисників щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

Враховуючи наведене, посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу для скасування ухвали, є необґрунтованими, з урахуванням того, що вказані обставини враховані слідчим суддею при постановленні оскаржуваного судового рішення.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання адвокатів на наявність у підозрюваного фактичного місця проживання, де проживає з цивільної дружиною, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, мати пенсійного віку, відсутність батька, наявність позитивних характеристик, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, були предметом дослідження слідчого судді, у зв`язку з вимогами ст. 178 КПК України та не свідчать про можливість запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки шляхом застосування менш обтяжливого запобіжного заходу.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що є підставою для не визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слід визнати необгрунтованими, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якої, слідчий суддя не зобов`язаний, а має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Твердження сторони захисту про те, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_9 без захисника, не є визначеною законом самостійною підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням дотримання стороною обвинувачення вимог ст. 278 КПК України.
Посилання захисника на те, що тяжкість злочину не може бути підставою для продовження строку застосованого запобіжного заходу, не заслуговують на увагу, з урахуванням того, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Посилання прокурора на те, що у даному кримінальному провадженні не встановлено та не зібрано всіх доказів щодо інших учасників злочинної організації, не є визначеною законом підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Твердження захисника ОСОБА_7 про відсутність належного оформлення клопотання, а саме відсутність дати його складання, відсутність нумерації сторінок, кількості матеріалів, те, що додані до клопотання матеріали не посвідчені, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом. Що стосується посилань захисника на те, що клопотання прокурора містить неправильно зазначену дату народження підозрюваного, колегія суддів не бере їх до уваги, з урахуванням того, що прокурором допущена описка, яка не впливає на законність оскаржуваного судового рішення, в якому анкетні дані підозрюваного ОСОБА_9 є правильними.

Не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання захисника на відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідків, оскільки допит свідків є правом слідчого судді, а не його обов`язком і здійснюється за наявності для того підстав, що у цьому випадку не мало місця.

Посилання адвоката ОСОБА_10 на відсутність відомостей про неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, слід визнати непереконливими, з урахуванням змісту клопотання сторони обвинувачення, яке містить посилання на необхідність проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що потребує додаткового часу.
Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_9 не має відношення до телефону ОСОБА_14 та його відеозаписів, як і не має відношення до подій, які розслідуються, відсутні відомості фізичного чи психічного впливу ОСОБА_9 на осіб, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_9 застави у сумі 45 000 000 грн., виходячи з наступного.

Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя врахувавши обставини кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, прийшов до висновку про те, що визначена судом застава, забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_9 та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає, з огляду на розмір грошових коштів вилучених під час обшуку у цьому кримінальному провадженні.
Доводи апеляційних скарг щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотного порушення вимог КПК України, незаконності ухвали, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Разом з тим, слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, порушив вимоги ч. 1, ч. 2 ст. 197 КПК України, а саме визначив строк дії ухвали до 11 вересня 2019 року включно, хоча строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Таке порушення тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та необхідність постановлення судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 належить задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням строку дії ухвали до 04 вересня 2019 року включно.

Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 та продовженощодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 11 вересня 2019 року включно, із визначенням застави у сумі 45 000 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , задовольнити частково.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 про продовження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою до 04 вересня 2019 року включно.

Визначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у межах 45 мільйонів гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в м. Києві, МФО - 820172, реєстраційний рахунок 2186).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
У разі внесення застави встановити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, починаючи з дня внесення застави.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4