Справа № 273/439/18
Провадження № 1-кп/273/21/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Баранівка об`єднане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальних провадженнях №0000068 за ч. 1 ст. 296 КК України та № 0000319 за ч. 1 ст. 162 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця , громадянина України , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи, не працюючого, розлученого, не військовозобов`язаного , з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно клопотання від 30 березня 2018 року , 28.02.2018 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у приміщенні магазину «Для Вас», по вулиці Європейській, 22 в м. Баранівка, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, безпричинно, нецензурно виражався в сторону продавців та відвідувачів магазину, чим припинив нормальне функціонування громадського закладу.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння , передбачене частиною 1 ст. 296 КК України.

В ході досудового розслідування 13 березня 2018 року призначено судово- психіатричну експертизу (висновок судово-психіатричного експерта № 101-2018 від 20.03.2018 року ), за результатами якої встановлено, що ОСОБА_4 , з 2001 року і наданий час страждає на шизоафективний розлад, змішаний тип, ускладнений зловживанням алкогольного напоїв, афективно-маячний синдром. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 25.2 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу даного захворювання 2 групу інвалідності безстроково.

В період часу до якого відноситься інкриміновані йому протиправні вчинки ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій, волі та критики у ОСОБА_4 настільки виражена, що позбавляє його здатності на даний час та позбавляла його цієї здатності на період часу, до якого відноситься інкриміновані йому протиправні вчинки, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 на даний час потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру, шляхом його госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом, враховуючи повторний характер протиправних дій, виражену емоційно - вольову нестійкість, відсутність належної критики до свого стану, поведінки та скоєного.

Крім цього, судом встановлено, що 11.09.2019 року близько 14:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння з метою зустрічі із своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_7 прибув до квартири АДРЕСА_2 , яку остання орендує у ОСОБА_8 .

Перебуваючи біля вхідних дверей квартири, зрозумівши, що ОСОБА_7 за місцем проживання відсутня, вирішив незаконно проникнути до її житла. Реалізуючи свій злочинний намір, пересвідчившись, що ніхто із сторонніх осіб за його діями не спостерігає, ОСОБА_4 , застосовуючи фізичну силу, потягнув на себе замкнені на замок вхідні двері квартири внаслідок чого пошкодив запірну планку замка та, не маючи визначених законом підстав та дозволу власника або користувача, відчинив вхідні двері та проник всередину квартири.

Пройшовшись по квартирі та не виявивши у ній ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ліг на ліжко в спальній кімнаті і заснув, де в подальшому був виявлений працівниками поліції.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла ОСОБА_7 , ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

В ході досудового розслідування 04 жовтня 2019 року призначено судово- психіатричну експертизу (висновок судово-психіатричного експерта № 316- 2019 від 22.10.2019 року ), за результатами якої встановлено, що ОСОБА_4 з 2001 року і на даний час страждає на хронічне психічне захворювання, а саме шизоафективний розлад, змішаний тип, ускладнений зловживанням алкогольних напоїв, афективно - маяний синдром. Даний діагноз відповідає критеріям шифту F 25.2 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу даного захворювання має II групу інвалідності безстроково. Ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій та волі ОСОБА_4 настільки виражена, що позбавляє його здатності на даний час та позбавляла його цієї здатності на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, усвідомлювати значення своїх дій на керувати ними.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 на даний час потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру, шляхом його госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) з посиленим наглядом, враховуючи структуру наявних у нього психічних розладів, часті декомпенсації з загостренням психотичної симптоматики, активний тип суспільної небезпеки (агресивні дії по відношенню до конкретних осіб), порушення критичних здібностей, немотивованість на прийом підтримуючого лікування, його неефективність, зловживання алкогольними напоями, повторність правопорушень.

Тому до суду подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі посиленим наглядом.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі посиленим наглядом.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 вину у незаконному проникненні до житла ОСОБА_7 визнав і показав, що дійсно він 11.09.2019 року без дозволу проник до квартири АДРЕСА_2 , де виявивши відсутність останньої , заснув.

Захисник- адвокат ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_9 щодо вирішення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню за ч. 1 ст. 162 КК України покладаються на рішення суду , а щодо клопотання по кримінальному провадженню за ч. 1 ст. 296 КК України захисник просить суд відмовити у його задоволенні із-за того, що у діях ОСОБА_4 відсутній даний склад суспільно-небезпечного діяння.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні проти клопотання не заперечувала та просила його задовольнити, так як ОСОБА_4 необхідне відповідне лікування.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково , виходячи з наступного.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч 1 ст. 162 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:

- згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2019 року внесені відомості до ЄРДР за №0000319 на підставі заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: те, що ОСОБА_4 порушуючи право на недоторканість житла проник до квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 та орендується нею ,

- згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.09.2019 року ОСОБА_7 повідомила про факт проникнення до житлового будинку ОСОБА_4

-відповідно до протоколу огляду місця події від 11.09.2019 року з фотознімками оглянуто домогосподарство за адресою АДРЕСА_4 під час якого виявлено сліди злому дверей та порушена обстановка, а саме: виявлено розкидані речі по коридору, які мають ознаки пошкодження, також розкидані речі в спальній кімнаті, в кухні при вході виявлено два окурки

- згідно висновоку судово-психіатричного експерта № 316- 2019 від 22.10.2019 року встановлено, що ОСОБА_4 з 2001 року і на даний час страждає на хронічне психічне захворювання, а саме шизоафективний розлад, змішаний тип. Ускладнений зловживанням алкогольних напоїв, афективно - маяний синдром. Даний діагноз відповідає критеріям шифту F 25.2 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу даного захворювання має II групу інвалідності безстроково. Ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій та волі ОСОБА_4 настільки виражена, що позбавляє його здатності на даний час та позбавляла його цієї здатності на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, усвідомлювати значення своїх дій на керувати ними.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 на даний час потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру, шляхом його госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) з посиленим наглядом, враховуючи структуру наявних у нього психічних розладів, часті декомпенсації з загостренням психотичної симптоматики, активний тип суспільної небезпеки (агресивні дії по відношенню до конкретних осіб), порушення критичних здібностей, немотивованість на прийом підтримуючого лікування, його неефективність, зловживання алкогольними напоями, повторність правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Оцінивши зібрані докази у їх сукупності, з урахуванням положень ст.19 КК України , психічний стан ОСОБА_4 , характер вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, суд вважає, що суспільно-небезпечне діяння, з приводу якого було розпочато кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України, було вчинено ним в стані неосудності.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Жодних даних про те, що на момент судового розгляду ОСОБА_4 видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, до суду не надано.

У задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України необхідно відмовити, виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд зясовує такі питання ( у тому числі) :

1)чи мало місце суспільно небезпечне діяння , кримінальне правопорушення .

Досліджені у судовому засіданні докази у своїй сукупності свідчать про відсутність складу суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України , у діях ОСОБА_4 , виходячи із наступного .

У відповідності до п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10 Про судову практику у справах про хуліганство , при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Так особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що дійсно він 28 лютого 2018 року , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, зайшов у магазин Для Вас в м. Баранівка. Перебуваючи у магазині він попросив продавчиню записати на список товар, а та відмовила. Тому він взяв із прилавка магазину пляшку горілки і пачку цигарок і зразу вийшов . На цьому все закінчилось. До цього випадку він неодноразово брав у магазині різні товари на список і йому не відмовляли . Боргу за отримані таким чином товари він не мав, за все розрахувався.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що до нього 28 лютого 2018 року зателефонувала продавчиня магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 і повідомила, що ОСОБА_12 виражається у магазині нецензурними словами і розкидає товари. Він дав вказівку продавчині закрити магазин. Коли приїхав до магазину, на місці вже була поліція, продавчині ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були знервовані та налякані. При цьому він розкиданого чи розбитого товару у магазині не бачив.

Допитані в якості свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому засіданні показали, що 28 лютого 2018 року вони працювали продавчинями у магазині Для Вас в м. Баранівка. В цей час до магазину зайшов ОСОБА_4 в стані алкогольного спяніння . Він попросив у борг горілки, але йому було відмовлено. Тоді він почав нецензурно виражатись , зайшов за прилавок , схопив пляшку горілки 0,25 л., проштовхнувся із нею між ними і вийшов із магазину. Ніяких товарів у магазині він не розкидав і не бив. У подальшому за пляшку горілки повернув гроші. Після того, як ОСОБА_4 покинув магазин, ОСОБА_15 зателефонувала власнику магазину ОСОБА_11 , той сказав закрити магазин. Орієнтовно магазин не працював 5 хвилин - показання свідка ОСОБА_15 ; 15--20 хвилин показання свідка ОСОБА_16 . Магазин був закритий після того, як ОСОБА_4 покинув його.

Свідок ОСОБА_17 показала, що вона 28.02.2018 року приблизно біля 9 години зайшла до магазину Для Вас за покупками. При цьому вона побачила, що ОСОБА_4 , перебуваючи у магазині , зайшов за прилавок , де була горілка , а обидві продавчині відпихали його. Чи щось він там взяв, не бачила, коли він виходив із магазину, у руках у нього нічого не було. ОСОБА_4 нецензурно виражався, але нікому не погрожував.

Інших осіб на підтвердження наявності у діянні ОСОБА_4 складу суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України суд не допитував, так як сторони кримінального провадження не клопотали про їх виклик та допит у судовому засіданні.

Тому на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд вважає, що у діях ОСОБА_4 відсутні ознаки особливої зухвалості ( на що вказує його поведінка та мотиви такої поведінки - намагання отримати горілку для власного вживання , припинення роботи магазину після вказівки власника як його покинув ОСОБА_4 , відсутність боргу за взяту горілку, наявність у магазині на час його дій однієї відвідувачки ОСОБА_17 , а не відвідувачі, про що вказано у поданому до суду клопотанні, тощо) , яка є обовязковою ознакою хуліганства та відповідно кваліфікації дій за ч. 1 ст. 296 КК України .

.Відповідно у задоволенні клопотання у цій частині необхідно відмовити та закрити кримінальне провадження у цій частині .

Запобіжні заходи по кримінальному провадженню не застосовувались.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 395, 512- 513, 516 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000319 , у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

До набрання ухвалою суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

У задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000068 у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України відмовити та закрити кримінальне провадження у цій частині .

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1