ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Cправа № 661/2099/16-к Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження № 11-кп/819/331/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні кримінальне провадження №0001365 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2018 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Троїцьк Челябінської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 25.02.2016 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч.1 ст.185 КК України на 2 місяці арешту, покарання відбуте 09.09.2016 року;
засуджено: за ч.1 ст.121 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою з 10.07.2018 року.

Вирішено питання про речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 06.06.2016 року близько 19.00 год., знаходячись на перехресті вулиць 1 Травня та Шевченко в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс останньому численні удари правою ногою в область лівої частини тулубу, численні удари руками по голові, численні удари руками та ногами по верхнім та нижнім кінцівкам, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя - закриту травму живота у вигляді двохмоментного розриву селезінки, з внутрішньочеревною кровотечою і подальшим видаленням селезінки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Свої доводи мотивує тим, що суд дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам, а тому висновки суду побудовані на припущеннях. Указує на суперечливість отриманих показаній потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 щодо механізму нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_9 .. Ставить під сумнів допустимість висновку комісійної судово-медичної експертизи №10 від 10.04.2018 року. Наголошує, що органом досудового розслідування не було здійснено доступ до медичної документації потерпілого в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом. На думку апелянта, судом першої інстанції під час усунення недоліків сторони обвинувачення щодо надання дозволу на тимчасовий доступ до медичної картки потерпілого та призначення комісійної судово-медичної експертизи було порушено вимоги ст.ст.7, 17, 22, 290 КПК. За вищевказаних обставин, сторона захисту просить визнати неналежним та недопустимим доказом висновок комісійної судово-медичної експертизи №10 від 10.04.2018 року. З метою перевірки доводів сторони захисту відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України просить повторно дослідити обставини кримінального провадження, допитати свідків, дослідити письмові докази. Просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 та закрити кримінальне провадження за відсутністю достатніх доказів для доведеності його винуватості у суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або із порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі стороною захисту заявлено клопотання про повторне дослідження доказів, зокрема, про допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , письмових доказів, які, на думку захисника, судом першої інстанції досліджені не повністю та із порушеннями, та яким не дано належної оцінки.

Враховуючи, що стороною захисту не наведено будь-яких обґрунтувань, які б вказували та те, що докази сторін обвинувачення та захисту були судом першої інстанції досліджені неповністю або з порушеннями, колегія суддів вважає, що підстави для повторного дослідження доказів та задоволення клопотання сторони захисту відсутні.

Зі змісту апеляційної скарги захисника вбачається, що його доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та встановленими судом обставинами кримінального провадження у судовому рішенні.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

У судовому засідання обвинувачений ОСОБА_9 частково визнав себе винним та не заперечував той факт, що він під час конфлікту наніс декілька ударі рукою в обличчя ОСОБА_10 , але при цьому стверджував, що не наносив ударів ногами потерпілому.

Ці заперечення ОСОБА_9 проти обвинувачення, а також аналогічні доводи захисника в апеляційній скарзі, були предметом перевірки в судовому засіданні та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Обставини, за яких ОСОБА_9 заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, підтверджуються наступними доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що 06.06.2016 року він в смт. Дніпряни Херсонської області розмовляв з ОСОБА_13 , ззаду до нього підбіг ОСОБА_9 та загіпсованою рукою завдав удар в обличчя, від якого він впав на асфальтовану поверхню, після чого обвинувачений ОСОБА_9 почав наносити йому удари ногами в область живота. Потім ОСОБА_14 відтягнув обвинуваченого, і він (потерпілий) присів на лавку, але ОСОБА_9 продовжив завдавати йому удари по всьому тілу. ОСОБА_14 відтягнув обвинуваченого від нього та привів його додому. У подальшому він 3-4 дні лежав вдома, а 10.06.2016 року його відвезли до лікарні та прооперували. Він ударів ОСОБА_9 не наносив, ОСОБА_14 лише розбороняв їх і відтягував ОСОБА_9 ..

Ці ж обставини потерпілий підтвердив при додатковому допиті за клопотанням сторони захисту. Послідовність заподіяння ОСОБА_9 йому тілесних ушкоджень не пам`ятає через сплив часу, первісні показання підтримав.

Показання потерпілого про обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, зокрема, спосіб, локалізацію та механізм їх утворення, підтверджуються іншими доказами.

Свідок ОСОБА_11 (очевидець злочину) показав, що він раніше працював з ОСОБА_10 та зустрілися з приводу роботи на перехресті вулиць Шевченко та 1 Травня в смт. Дніпряни. Коли вони розмовляли з ОСОБА_10 , підійшов обвинувачений ОСОБА_9 і наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_10 , розбив брову, текла кров, потім наносив удари ногами в область живота ОСОБА_15 , який упав на лівий бік. ОСОБА_16 продовжував наносити удари ногами по тілу потерпілому. Він (свідок) відтягував ОСОБА_17 , підбігли жінки, які теж відтягували обвинуваченого. Він (свідок) тілесних ушкоджень ОСОБА_15 не наносив.

Він же, підтвердив ці обставини при додаткового допиті за клопотанням сторони захисту та підтвердив факт заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , не пам`ятає моменту нанесення ударів ногами в область живота, тулубу через сплив часу, але не заперечував показаній, що надавав раніше, пояснив розбіжності в показаннях саме тим, що події відбувалися в 2016 році і він не може згадати їх повністю.

Свідок ОСОБА_12 (очевидець злочину) показала, що прийшла до матері ОСОБА_10 віддати борг. ОСОБА_18 був вдома, при ній йому зателефонували і вона чула як ОСОБА_18 сказав, що зараз прийде. Вона також почала збиратися і пішла додому. ОСОБА_18 зустрівся з ОСОБА_13 , був ОСОБА_16 і ще третій хлопець, якого вона не знає. ОСОБА_16 відразу почав бити ОСОБА_19 , підскочив і вдарив ногами в груди, потім збив його кулаком між очей, наносив удари в область обличчя рукою, яка була замотана, удари були сильними. Також ОСОБА_16 наносив удари ногами в область тулубу, по животу. Позбігалися люди, почали відтягувати ОСОБА_17 , їй спочатку здалося, що ОСОБА_14 теж наносив удари ногами ОСОБА_10 , а потім вона згадала, що удари наносив лише ОСОБА_20 .. Мати ОСОБА_19 підбігла з внуком і забрала ОСОБА_21 додому. При пред`явленні слідчим фотознімків для впізнання особи, вона впізнала ОСОБА_17 і зараз його впізнає.
Під час додаткового допиту за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_12 уточнила, що ОСОБА_16 перший удар наніс обома ногами в груди потерпілому, звалив його з ніг, потім наносив удари обома руками по обличчю і в різні частини тіла. Після цього почав бити обома ногами, при цьому наносив удари в ліву частину тулуба потерпілого, ОСОБА_10 крутився, закривався руками від ударів. Ударів було близько 15, точно вона сказати не може, але пам`ятає, що обвинувачений дуже жорстоко бив потерпілого, при цьому висловлював погрози в його адресу. Вона кричала і звала на допомогу людей, які відтягли ОСОБА_17 від ОСОБА_10 . Свідок зазначила, що впевнена в особі обвинуваченого, бо добре знає ОСОБА_22 ..

Свідок ОСОБА_23 (очевидець злочину) показав, що він йшов з дітьми та дружиною, бачив бійку. ОСОБА_16 наносив удари в область голови, носу ОСОБА_15 , той присів, у нього йшла кров. Бійка відбувалася на перехресті вулиць Шевченко та 1 Травня. Також він бачив, як ОСОБА_16 наносив удари ногами, проте механізм нанесення ударів ногами, він добре не розгледів. Був також ОСОБА_24 .. Бійка відбувалася через те, що ОСОБА_18 ображав дівчину ОСОБА_22 .. Від завданих ударів ОСОБА_18 падав, його підняли. Коли вони залишали місце бійки, підійшла мати ОСОБА_19 та якась жінка похилого віку. Через 3-4 дні ОСОБА_18 впав біля воріт, йому було погано, він підняв і відвів його додому, в нього був розпухлий ніс, ОСОБА_18 був у темних окулярах.

Зазначені вище показання потерпілого та свідка були перевірені судом і правильно визнані достовірним джерелом доказів, оскільки вони у своїй сукупності підтверджують той факт, що обвинувачений ОСОБА_9 наніс чисельні удари ногами по тулубу потерпілого ОСОБА_10 ..
Колегія суддів вважає, що підстав ставити під сумнів правдивість показаній потерпілого та свідків у суду не було, оскільки вони узгоджуються між собою щодо обставин події, а тому доводи сторони захисту про недостовірність їхній показаній, а також неповноту судового розгляду, позбавлені підстав.

Свідок ОСОБА_25 показала, що 06.06.2016 року близько 18.00 год. до неї прийшла ОСОБА_12 , принесла борг. Сину ОСОБА_15 подзвонив ОСОБА_14 і попросив зустрітися з приводу роботи. ОСОБА_18 пішов, за ним пішла ОСОБА_12 . Через 15-20 хв. забігла ОСОБА_12 і повідомила, що на перехресті вулиць б`ють її сина ОСОБА_26 .. Коли вона прибігла, то ОСОБА_14 та ОСОБА_16 стояли в стороні. ОСОБА_16 казав, що в нього рука в гіпсі. У ОСОБА_19 було побите обличчя, око запливло, ОСОБА_16 перебив йому ніс, ребра, у сина був внутрішній крововилив в область черевної порожнини. 06 червня 2016 року вона робила йому примочки, а 10 червня ОСОБА_18 втратив свідомість, і в той же день його прооперували і видалили селезінку.

Свідок ОСОБА_27 , допитана за клопотанням сторони захисту, показала, що ОСОБА_18 почав до неї приставати на роботі, хотів інтимних стосунків, вона повідомила, що зустрічається з ОСОБА_28 , але ОСОБА_18 почав умовляти її припинити стосунки з ОСОБА_29 і казав, що поб`є його. Вона розповіла про все ОСОБА_30 .. Той зустрівся з ОСОБА_31 , а коли повернувся додому весь у крові, сказав, що побив ОСОБА_19 , але вона не повірила, а потім дізналася про бійку від односельців.

Свідок ОСОБА_32 (фельдшер швидкої) показав, що виїздив до ОСОБА_10 , доставив його в приймальне відділення з діагнозом ЧМП, струс головного мозку, травма живота. ОСОБА_10 повідомляв, що травми отримав 3 дня тому від побиття, скаржився на головний біль та біль в животі. Всі дані він відобразив в картці виклику швидкої допомоги.

Під час судового розгляду судово-медичний експерт ОСОБА_33 показав, що 16.06.2016 року на підставі постанови слідчого ним було проведено медичне освідування ОСОБА_10 , який перебував в хірургічному відділенні, опитував його про події, що призвели до заподіяння тілесних ушкоджень. Відповідно до медичної карти в ОСОБА_10 були виявлені три групи тілесних ушкоджень: розрив селезінки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, струс головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, садна нижніх кінцівок. Виникнення тяжких тілесних ушкоджень від падіння потерпілого ОСОБА_10 виключається. Медична документація ОСОБА_10 була витребувана ним за власним запитом. Розрив селезінки завжди призводить до оперативного втручання, розрив селезінки супроводжується крововиливом. У ОСОБА_10 виявлено двохмоментний розрив селезінки, розрив капсули селезінки відбувається від декількох годин до декількох тижнів.

Допитаний в ході судового розгляду лікар хірург ОСОБА_34 показав, що ОСОБА_10 звернувся на 3-4 добу після спричинення йому тілесних ушкоджень, було встановлено внутрішньо черевну кровотечу і того ж дня проведено операцію по видаленню селезінки. Під час оперування він встановив, що розрив не був свіжим, бо в крові були присутні згустки, що свідчить про тривалу кровотечу. У ОСОБА_10 було виявлено пошкодження селезінки з відшаруванням капсули селезінки, тобто двохмоментний розрив селезінки з великою крововтратою 1,5 л. крові. Ним було прийнято рішення про видалення селезінки, вилучений орган передано на патологічне дослідження.

Показання експерта, лікаря-хірурга та свідка ОСОБА_35 узгоджуються з показаннями потерпілого та свідків очевидців злочину щодо локалізації та механізму спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення з метою встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень та перевірки позиції захисту обвинуваченого ОСОБА_9 було призначено та проведено комісійну судово-медичну експертизу, проти чого сторона захисту не заперечувала. (т.2 а.п.92-95)

Висновками комісійної судово-медичної експертизи №10 від 10.04.2018 року встановлено, що у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості можна об`єднати у три групи. Перша група закрита травма живота у вигляді двохмоментного розриву селезінки, з внутрішньочеревною кровотечою і подальшим видаленням селезінки. Дана травма утворилася внаслідок травматичної дії тупого предмета (предметів) за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя відповідно до п.2.1.1 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого наказом №6 Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року. Виходячи з характеру травми, розвитку клінічних проявів, даних макроскопічного огляду та гістологічного дослідження, а також наявності та характеру інших тілесних ушкоджень, які згідно показаній свідків, не протирічать даті 06.06.2016 року, тобто виникнення травми не виключає дати вказаній в описовій частині ухвали суду, а саме 06.06.2016 року. Друга група струс головного мозку, синці повік, крововилив під білкову оболонку правого ока, забита рана слизової оболонки верхньої губи, утворилися від дії тупих предметів, не виключено 06.06.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Третя група садна верхніх і нижніх кінцівок, утворилися від дії тупих предметів, не виключено 06.06.2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень виключає їх виникнення в результаті однократного падіння з висоти власного зросту на плоску чи виступаючу поверхню. Судово-медичних даних, які б дозволили виключити утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 06.06.2016 року експертна комісія в своєму розпорядженні немає. Видалення селезінки є безпосереднім наслідком травми селезінки у ОСОБА_10 .. При двохмоментному розриві селезінки загальноприйнятою методикою хірургічного втручання є видалення селезінки, при встановленні даного діагнозу. Згідно довідки за № 01-17/168 від 02.02.2018 року ОСОБА_10 був оглянутий лікарем інфекціоністом 22.09.2015 року. Стан здоров`я оцінений як стабільний та задовільний. Дані ультразвукового дослідження органів черевної порожнини від 10.06.2016 року свідчать, що селезінка за розмірами не збільшена. Крім того, відповідно до п.4.7 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ушкодження хворобливих органів тканин і органів може бути розцінене за ступенем тяжкості як ушкодження здорових, якщо між цим ушкодженням і несприятливим кінцем є прямий причинний зв`язок. (т.2 а.п. 160 т.2);

Висновки зазначеної вище експертизи не є суперечливими та узгоджуються з показаннями потерпілогоОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 щодо локалізації та механізму утворення тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого, і підтверджують той факт, що ОСОБА_9 чисельними ударами ніг заподіяв тяжкі тілесні ушкодженняОСОБА_10 , якими спростовуються твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_9 не наносив ударів ногами потерпілому ОСОБА_10 , а також про неповноту судового розгляду при встановлення обставин заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.
Будь-яких сумнівів в обґрунтованості висновків указаної вище експертизи немає, вони базуються на дослідженні даних, що були отримані під час судового розгляду за участю сторін обвинувачення та захисту, яким судом дано належну оцінку.
Доводи захисника про недопустимість як доказу вказаного висновку комісійної судово-медичної експертизи зведені до порушень вимог ст.ст.7, 17 ,22, 290 КПК України, зокрема, ненадання доступу до медичної документації, яка була предметом дослідження комісійної судово-медичної експертизи, позбавлені підстав.
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частиною другою даної норми визначено перелік діянь, які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини й основоположних свобод, на підставі чого можливо зробити висновок про недопустимість доказів.

Підстави, з яких апелянти стверджують про недопустимість та неналежність доказів, зокрема, медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_10 ,висновку комісійної судово-медичної експертизи, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що в томі № 2 наявна медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_10 , яку на підставі ухвали суду від 10.11.2017 року надано на дослідження для проведення комісійної експертизи (т.2 а.п. 8, 92-95).
Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23.10.2017 року було долучено до матеріалів провадження в судовому засіданні від 24.10.2017 року, при цьому обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_36 заявили, що вони ознайомлені з медичною документацією, яку отримано на підставі ухвали слідчого судді та не заперечують проти долучення медичної картки і протоколу за результатами ознайомлення з вказаними медичними документами (т.2 а.п. 60-65), що відповідає вимогам ст.290 КПК України і не свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону. Тому підстав для визнання висновку комісійної судово-медичної експертизи недопустимим доказом, не має.
Також у матеріалах кримінального провадження наявна розписка захисника обвинуваченого - ОСОБА_37 про те, що вона отримала копію медичної картки хворого ОСОБА_10 , копію довідки про те, що потерпілий перебував на лікуванні. (т.2 а.п. 97)
У судовому засіданні, яке відбулось 08.02.2018 року за участю захисника ОСОБА_37 , як вона, так і обвинувачений ОСОБА_9 не заперечували проти долучення до матеріалів кримінального провадження протоколу доступу до речей та документів і гістологічного архіву та додатку до протоколу, з якими вони були ознайомлені. (т.2 а.п. 121-126,138,143-147,151,152)
Указане також свідчить про дотримання вимог ст.290 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки захисники ОСОБА_36 та ОСОБА_38 здійснювали захист обвинуваченого ОСОБА_9 , проти участі яких він не заперечував, атому доводи захисника ОСОБА_8 про порушення вимог ст.290 КПК України щодо ненадання доступу на ознайомлення з медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_10 , слід визнати надуманими.

Позбавлені підстав і доводи захисника про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам обвинувачення та захисту щодо їх належності та допустимості на підтвердження чи спростування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.1 ст.89, ст.94 КПК України суд вирішує питання належності, допустимості, достовірності і достатності доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності та допустимості доказів та обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку.
Наведені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_9 злочину, а тому суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які в своїй сукупності викривають обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, які обґрунтовано взято судом до уваги при ухваленні судового рішення.

У зв`язку з чим, доводи сторони захисту про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних, недопустимих, недостовірних, недостатніх та суперечливих доказах, зокрема, показаннях потерпілого, свідків - очевидців злочину, висновку експертизи, не відповідають дійсності.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції захисту обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не наносив ударів ногами потерпілому ОСОБА_10 та не спричиняв тому тяжкі тілесні ушкодження, і обґрунтовано не прийняв до уваги його показання, оскільки вони суперечать фактичним обставинам кримінального провадження та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 - очевидців злочину, з яких випливає, що ОСОБА_9 умисно наніс чисельні удари ногами по тулубу потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджено висновком комісійної судово-медичної експертизи.
Будь-яких даних, які б свідчили про те, що потерпілий та свідки очевидці злочину могли обмовити ОСОБА_9 у вчиненні злочину через їх зацікавленість, а також про можливу фальсифікацію доказів органом досудового розслідування, в матеріалах провадження немає.

Аналіз наведених вище доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс численні удари ногами по тулубу ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Отже, усі обставини кримінального провадження судом досліджені всебічно, повно, об`єктивно, зібраним доказам у їх сукупності дана належна оцінка, на підставі яких, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, за який він засуджений, та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.121 КК України.

Тому, викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та наявність підстав для закриття кримінального провадження, є такими, що суперечать встановленим обставинам провадження та наведеним доказам.

Необґрунтованими є доводи захисника про неповноту судового розгляду, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що в ході досудового розслідування та судового розгляду були встановлені і досліджені всі обстави, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, перевірялася позиція захисту обвинуваченого шляхом допиту потерпілого, свідків-очевидців злочину, показання яких мають значення для висновків суду, додаткового допиту цих осіб за клопотанням сторони захисту, дослідження даних протоколів слідчих дій, висновку комісійної судово-медичної експертизи, яким дано належну оцінку у вироку.
Крім того, після з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин вчинення злочину, а також про доповнення судового розгляду, сторона захисту не заявляла.
Порушень кримінального процесуального закону, зокрема, права обвинуваченого ОСОБА_9 на захист при збиранні, досліджені доказів, розгляді клопотань, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду не виявлено.

У зв`язку з чим, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як про це ставить питання захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким, дані про його особу, який за місцем проживання характеризується задовільно, є особою раніше судимою, часткове визнання ним своєї вини, обставину, що пом`якшує покарання, - неправильну поведінку самого потерпілого по відношенню до цивільної дружини обвинуваченого, що слугувало приводом вчинення злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і з урахуванням цих конкретних обставин, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст.121 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарги захисника має бути залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2