УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2019 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, останній раз 22.12.2016 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 03.08.2018 року по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2019 року слідчий Дніпровського управління поліції головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Клопотання погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за №0006592 від 08.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваному, слідчий посилається на те, що будучи обізнаним про міру покарання, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі виїхати за кордон; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення клопотання, посилались на необґрунтованість підозри та на недоведеність прокурором ризиків, просили у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 свою причетність до злочину заперечував, зазначив, що він не вчиняв грабежу, крім того повідомив, що коли приїхали працівники поліції, особи, які слухали музику на телефоні відійшли в бік, працівники поліції намагались його змусити взяти цей телефон, проте він відмовився, на що вони до нього застосували фізичну силу та поклали даний телефон до його кишені, потерпілий на той час стояв на відстані 6 м.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
08.08.2019 року о 02 год. 00 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.08.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що разом з ОСОБА_7 08.08.2019 року приблизно о 01 год. 00 хв. перебували на території ПКіВ «Гідропарк» у м. Києві за адресою: пр-т. Броварський, 3, де побачили раніше незнайомого гр. ОСОБА_8 , який мав при собі мобільний телефон марки «Мейзу» вартістю 2000 грн.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01 год 30 хв., у останніх виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Так, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та попросив цигарку, з метою маскування своїх реальних намірів. В подальшому в ході бесіди, ОСОБА_7 попросив ОСОБА_8 передати йому власний мобільний телефон, під приводом здійснення телефонного дзвінка, на що останній погодився.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 отримав мобільний телефон марки «Мейзу» вартістю 2000 грн. та зберігаючи його при собі, почав рухатися у бік ОСОБА_5 , який знаходився на відстані 30 м. від останнього.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 передав, відкрито викрадений мобільний телефон марки «Мейзу», ОСОБА_5 , який в свою чергу, з метою приховання злочинного походження даного майна, намагався видалити всю інформацію з даного мобільного телефон.

Довівши свої злочинні наміри до кінця, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , зберігаючи при собі викрадений у ОСОБА_8 мобільний телефон, мали реальну можливість у повній мірі розпорядитися даним майном.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_5 завдали ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 2000 гривень.

У силу ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.
Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З урахуванням наведених обставин, з оглядом на ст.ст.177, 194 КПК України, під час вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя оцінює зібрані докази на предмет обґрунтованості підозри.
Обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08.08.2019 року, протоколом огляду місця події від 08.08.2019 року, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 08.08.2019 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 08.08.2019 року з додатками, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 08.08.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.08.2019 року, протоколами особистого обшуку затриманої особи від 08.08.2019 року, протоколами допиту підозрюваних від 08.08.2019 року.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
На час розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимий, останній раз 22.12.2016 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, не працює, неодружений, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а відтак такі обставини вимагають від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини. В цьому аспекті, на переконання слідчого судді, є підстави вважати, що, не перебуваючи в умовах запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_5 може здійснити спробу ухилення від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в даному конкретному випадку не зможе забезпечити належної її процесуальної поведінки.
В той же час, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про те, що міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

При цьому, враховуючи тяжкість злочину, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан особи, а саме відсутність міцних родинних зв`язків, так само слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які вказують на те, що є велика ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вважає за належне призначити заставу у розмірі відповідно ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі, який становить сорок п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 86 445 грн., яка в достатній мірі гарантує виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, обираючи відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.;
2. не відлучатись м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.
Що стосується заяви підозрюваного та його захисника про застосування до ОСОБА_5 насильства під час його затримання працівниками поліції, то слідчий суддя приходить до наступного.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
В ході судового розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_5 заявив суду, що 08.08.2019 р. під час його затримання працівниками правоохоронного органу, до нього було застосоване фізичне насильство, яке виразилося у нанесені працівниками поліції ударів, крім того йому насильно був покладений в кишеню начебто викрадений телефон.
Відповідно до ст. 28 Конституції України ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в абсолютних термінах забороняє катування та нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження. Щоб підпадати під дію статті 3 Конвенції, неналежне поводження має досягати мінімального рівня жорстокості. Визначення цього мінімального рівня є відносним: воно залежить від всіх обставин справи, таких як тривалість такого поводження, його фізичні та психічні наслідки, а також у деяких випадках від статі, віку та стану здоров`я потерпілої особи. По відношенню до особи, позбавленої волі, застосування фізичної сили, без крайньої на те необхідності, що виникла у зв`язку з його поведінкою, принижує людську гідність та в принципі становить порушення права, передбаченого статтею 3 Конвенції (рішення у справі "Лабіта проти Італії" (Labita v. Italy) [GC], N 26772/95, пп. 119-20, від 6 квітня 2000 року, ECHR 2000-IV).
Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що вказані ОСОБА_5 обставини застосування до нього насильства під час затримання, свідчать про існування обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання останнього. Тому, слідчий суддя вважає необхідним доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів щодо порушення вимог законодавства під час затримання ОСОБА_5 , а контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на керівника Київської місцевої прокуратури № 4.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 194, 206, 309 КПК України,

постановив :
Клопотання - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 жовтня 2019 року, включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання 08 серпня 2019 року.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, - у розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 86 445 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, ЄДРПОУ: 26268059, МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № 2089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.;
2. не відлучатись м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.
Визначити двомісячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваного ОСОБА_5 , він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів щодо порушення вимог законодавства під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ухвали в частині невідкладного проведення дослідження фактів щодо порушення вимог законодавства під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти на керівника Київської місцевої прокуратури №4.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1