ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року. м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000900 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого за трудовим договором на території Республіки Польща, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05 лютого 2007 року вироком Володимир-Волинського міського суду за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбуття призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком 2 роки; 14 травня 2007 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.194, ч.1 ст.70, КК України до 6 років позбавлення волі; 06 квітня 2012 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, покарання відбув; 13 травня 2017 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., покарання виконав,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, після відбуття призначених за їх вчинення покарань на шлях виправлення не став і в період не знятої та не погашеної судимості повторно вчинив новий корисливий злочин.
Так, 26 грудня 2018 року, близько 02 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поблизу приміщення ательє «Жасмін», що по вулиці Данила Галицького, 24, у місті Володимир-Волинському, через незачинені двері зайшов в приміщення вказаного ательє. Перебуваючи у середині приміщення ательє, в одній із кімнат виявив ноутбук марки «DELL P51F». У подальшому, керуючись корисливим мотивом, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, таємно викрав вказаний ноутбук марки «DELL P51F», серійний номер НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 18 становить 9866 гривень 67 копійок, належний ОСОБА_5 .
Викрадений ноутбук ОСОБА_6 виніс із приміщення ательє та сховав під сходинкою сходової клітки, що розміщена праворуч від входу в ательє. Після того ОСОБА_6 повернувся у приміщення ательє, де був виявлений ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .
Таким чином ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Під час розгляду справи судом по суті 03 вересня 2019 року потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 заявили про укладення угоди про примирення, письмовий примірник якої подали до суду. Зазначили, що її уклали добровільно, без застосування насильства та примусу, погроз.
Відповідно до змісту угоди, обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро кається в скоєному. Потерпіла констатувала, що не заявляє до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру.
Сторони погодили, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України, є його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Крім цього, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений.
Сторони дійшли згоди на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який є злочином середньої тяжкості. В ході судового провадження були досліджені матеріали справи та докази сторони обвинувачення, за наслідками чого стороною обвинувачення було змінено обвинувачення ОСОБА_6 в суді за правилами, передбаченими ст.338 КПК України.
Судом встановлено, що угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також вимогам ч.2 ст.185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією закону.
Опитавши сторони угод, суд переконався, що їх укладення є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, дані наслідки йому зрозумілі.
Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що основні умови та узгоджене сторонами покарання повністю відповідає вимогам КК України, однак можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.ст.75, 76 КПК України суперечить загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, оскільки обвинувачений раніше вчиняв кримінальні правопорушення, має судимість.
Обвинувачений в судовому засіданні, після наданих роз`яснень, просив затвердити угоду про примирення. Його захисник заперечив доводи прокурора, оскільки звільнення від відбуття покарання є основним предметом угоди між обвинуваченим та потерпілою, і чинне кримінальне законодавство України не встановлює їм будь-яких обмежень з приводу його застосування. Просив затвердити угоду про примирення.
Потерпіла після роз`яснень їй наслідків укладення та затвердження угоди про примирення наполягала на затвердженні угоди про примирення саме із можливістю звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбуття покарання.
Перевіряючи відповідність узгодженого покарання суд прийшов до висновку, що вказане покарання відповідає його меті, яке у відповідності до ч.2 ст.50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчинення ним нових злочинів.
Обвинувачений має судимість, однак, він розкаявся у вчиненому, фактично матеріальну шкоду потерпілій не заподіяв, інших тяжких наслідків та шкоди потерпілій та суспільству не спричинив. Обвинувачений публічно вибачився перед потерпілою, критично ставиться до вчиненого, сприяв слідству та суду у розкритті даного злочину.
Відтак судом встановлено, що умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відповідають інтересам суспільства, наявні фактичні підстави для визнання судом угоди про примирення.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди про примирення суд, перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Процесуальні витрати у справі слід стягнути з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів у справі слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.374, 375,473-474,475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 30 серпня 2019 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000900 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та обрати йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені згідно ст.76 КК України обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 2002 (дві тисячі дві) гривень 00 коп.
Речовий доказ: ноутбук марки «DELL P51F», серійний номер G71B362, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Головуючий: (підпис)

Згідно з оригіналом:
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1