Справа №581/462/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/531/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 06 березня 2019 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Л.Долина Сумської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 07.09.2016 року вироком Липоводолинського районного суду Сумської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 07.06.2018 року, відповідно до ч.2 ст. 78 КК України, направленого для відбування покарання за вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 07.09.2016 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Берестівка Липоводолинського району Сумської області, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 27.08.2018 року вироком Липоводолинського районного суду Сумської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності своєї вини та правильності правової кваліфікації своїх дій, просив вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 06 березня 2019 року, змінити в частині призначення йому покарання, шляхом застосування відносно нього вимог ст. 69 КК України, та замість позбавлення його волі, просив призначити покарання у виді обмеження волі. Також, просив зарахувати у строк його покарання строк попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 07.09.2016 року у виді 5 місяців позбавлення волі та ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 06.03.2019 року дня оголошення вироку.

Зараховано ОСОБА_8 в трок відбування покарання за даним вироком строк перебування під вартою з 12.06.2018 року по 05.08.2018 року із розрахунку день за день, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 2860,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь держави 572,00 грн. судових витрат.

Скасовано накладений ухвалами слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 08.06.2018 року від 08.06.2018 року, від 11.06.2018 року та від 13.06.2018 року арешт на майно.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, даним вироком ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 27.08.2018 року, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з 06.03.2019 року дня оголошення вироку.

Зазначений вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ніким із учасників провадження не оскаржувався.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 наголошував на наявності підстав для пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання, а саме на тому, що свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв слідству у розкритті злочинів, повністю відшкодував потерпілим завдану шкоду, проживає з батьком, який є інвалідом ІІІ групи та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Щодо зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, то обвинувачений ОСОБА_8 вважав, що суд першої інстанції повинен був зарахувати йому у строк покарання відбутий ним строк з 07.08.2018 року та наголошував на тому, що згідно ухвали Недригайлівського районного суду Сумської області від 04.09.2018 року він був переведений з СВК-116 до СІЗО для розгляду даного кримінального провадження. Крім цього, просив врахувати і те, що покарання йому за даним вироком призначалось із врахуванням ст. 71 КК України, а тому проси врахувати попереднє ув`язнення за попереднім вироком суду.

Інші учасники кримінального провадження захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_9 , його захисник ОСОБА_11 , прокурор та потерпілі апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції на початку квітня 2018 року, точної дати під час судового розгляду не встановлено, близько 21.00 год. ОСОБА_8 під приводом поговорити з ОСОБА_12 через незачинену хвіртку зайшов до домогосподарства АДРЕСА_3 звідки діючи умисно, повторно та таємно, з метою особистого збагачення викрав 2 чугунних чавуни, вартістю 410 грн., після чого з місця злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд - продав.

Крім цього, 04 травня 2018 року близько 13.00 год. ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 з городу зайшли до домогосподарства АДРЕСА_4 та переконавшись у відсутності в ньому власників та інших сторонніх осіб, ОСОБА_9 пошкодив віконну раму належної ОСОБА_13 літньої кухні, та залишився спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 проник до її приміщення звідки умисно, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , повторно та таємно від оточуючих викрали шуруповерт, 2 плоскогубців, 2 викрутки, 4 металевих ключі та ножиці по металу загальною вартістю 1373,72 грн., після чого місце злочину покинули, а викраденим розпорядилися на власний розсуд продали.

Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_8 27 травня 2018 року близько 22.30 год., з метою переночувати, з городу зайшов до належного ОСОБА_14 домогосподарства АДРЕСА_5 , однак виявивши в ньому відсутність власника та інших сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, таємно та з метою особистого збагачення з території вказаного домогосподарства викрав алюмінієву каструлю вартістю 600 грн., після чого місце злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд продав.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28 травня 2018 року близько 23.00 год. ОСОБА_8 , з метою роздобути собі табак для куріння, відчинив замкнену вхідну хвіртку домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_6 , підійшов до вхідних дверей котельні будинку, підняв металеву защіпку і ввійшов до котельні будинку ОСОБА_15 звідки умисно, повторно, таємно та з метою особистого збагачення викрав бензопилу, вартістю 4175,39 грн., після чого місце злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд переніс до свого місця проживання з метою подальшого використання.

Крім того, 29 травня 2018 року близько 00.30 год. ОСОБА_8 , з метою переночувати, з городу зайшов до належного ОСОБА_14 домогосподарства АДРЕСА_5 та перебуваючи біля припаркованого в ньому трактора марки ЮМЗ-6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , побачив головку блоку циліндрів двигуна Д-65 до трактору марки ЮМЗ-6, вартістю 3060,00 грн., яку діючи умисно, повторно, таємно та з метою особистого збагачення вирішив викрасти. Вказану деталь ОСОБА_8 взяв до рук, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки на місці його вчинення був затриманий власником господарства ОСОБА_14 .

Також, 01 червня 2018 року близько 23.00 год. ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, таємно та з метою особистого збагачення, через дерев`яну хвіртку проник до розташованого по АДРЕСА_7 та належного ОСОБА_16 курнику звідки викрав 6 двомісячних бройлерів, загальною вартістю 1058,10 грн., після чого місце злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд перевіз до домогосподарства своєї співмешканки ОСОБА_17 в АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність 02 червня 2018 року близько 23.00 год. ОСОБА_8 проник на території огородженого домогосподарства ОСОБА_15 , розташованого в АДРЕСА_6 , звідки діючи умисно, повторно, таємно та з метою особистого збагачення викрав велосипед марки «Мінськ». Викраденим розпорядився на власний розсуд заховав за сараєм в своєму місці проживання.

Потім, ОСОБА_8 02 червня 2018 року близько 23.30 год. піднявши вгору металеву защіпку проник до належної ОСОБА_15 котельні, розташованої в АДРЕСА_6 , звідки діючи умисно, повторно, таємно та з метою особистого збагачення викрав болгарку, після чого місце злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд продав. Загальна вартість викраденого майна становить 1934,00 грн.

Матеріальна шкода, завдана кримінальними правопорушеннями, відшкодована повністю.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підтримали, просили їх задовольнити, вирок суду змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання у виді обмеження волі та зарахувати у строк його покарання строк попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 заперечив, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися. Не заперечує доведеності своєї вини у вчинені інкримінованого йому злочину і сам апелянт - обвинувачений ОСОБА_8 , а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, а також щодо іншого обвинуваченого ОСОБА_9 , який до суду апеляційної інстанції зі скаргою на вирок суду не звертався, перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичними обставинами кримінальних правопорушень, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані:

- за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно;

- за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

- за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про суворість призначеного йому судом покарання то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту вироку, при призначені покарання за вчинені ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, на виконання вимог ст. 65 КК України, разом із ступенем тяжкості вчинених злочинів суд першої інстанції врахував і особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, з 2013 року перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога, розлучений, має двох неповнолітніх дітей 2006 та 2018 років народження, посередньо характеризується, проживає з батьком ОСОБА_18 , 1953 року народження, який має інвалідність ІІІ групи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнав повне визнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненому, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів та відшкодування потерпілим завданих збитків. Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнав вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

А тому, зваживши сукупність усіх обставин, а також відомості щодо особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані потенційної суспільної небезпеки, суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у межах, встановлених санкціями відповідних частин інкримінованих йому статей КК України - у виді позбавлення волі, оскільки виправлення ОСОБА_8 і його перевиховання не можливе без ізоляції його від суспільства.

Також, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання, суд обґрунтовано застосував положення ст.ст. 70, 71 КК України чим дотримався порядку такого призначення.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обставини та дані про особу ОСОБА_8 , на які він посилався в доводах своєї апеляційної скарги, як на підставу для пом`якшення призначеного йому покарання визнання вини у вчиненому, щире каяття, сприяння слідству у розкритті злочинів, відшкодування потерпілим шкоди, проживання з батьком, який є інвалідом ІІІ групи та наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, судом було враховано при призначенні обвинуваченому покарання та частину з них визнано як пом`якшуючі його обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції були виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, враховані всі обставини, які були доведені в суді та впливають на покарання, в тому числі й ті, на які звертав увагу обвинувачений в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо інших вимог апеляційної скарги обвинуваченого, а саме в частині зарахування у строк його покарання строку попереднього ув`язнення, згідно з вимогами ч.5 ст. 72 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом. Який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, зараховується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 16.11.2015 року (закон 838 V111) ) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження винної особи до позбавлення волі здійснюється з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

При цьому згідно п.105 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року справа №663/537/17 цей закон застосовується до осіб, які вчинили злочин до 20 червня 2017 року (включно).

Так, остаточне покарання ОСОБА_8 було призначено на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, і до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 07.09.2016 року у виді 5 місяців позбавлення волі та до відбуття обвинуваченому визначено 4 роки 5 місяців позбавлення волі.

При цьому, як слідує з вироку Липоводолинського районного суду Сумської області від 07.09.2016 року відносно ОСОБА_8 , його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та від призначеного покарання було звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. До ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні запобіжний захід у виді тримання під вартою не обирався, тому жодних підстав застосовувати ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 16.11.2015 року (закон 838 V111) ) колегія суддів не вбачає.

В подальшому, 07.06.2018 року у зв?язку з невиконанням покладених на нього обов`язків, ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області, відповідно до ч.2 ст. 78 КК України, ОСОБА_8 було направлено для відбування покарання за вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 07.09.2016 року у виді позбавлення волі.

Що стосується оскаржуваного вироку, то ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень в період з квітня 2018 по червень 2018 року. До цього періоду ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 16.11.2015 року (закон 838 V111) ) не підлягає застосуванню, тому суд правильно у строк покарання зарахував ОСОБА_8 період перебування його під вартою з 12.06.2018 року по 05.08.2018 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 1 дню позбавлення волі.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає законних підстав застосувати ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 16.11.2015 року (закон 838 V111) ) і крім того, обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не вказує який же період перебування під вартою, на його думку, необхідно зарахувати день за два.

Таким чином, істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були безумовними підставами для скасування або зміни вироку, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 06 березня 2019 року, відносно ОСОБА_8 та відносно ОСОБА_9 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 не цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,