ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7111/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2439/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Створення злочинної організації
УХВАЛА
Іменем України

15 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженням за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.06.2019р. відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 23.08.2019 р. включно.
Суд першої інстанції виходячи з тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим і за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі до 12 років продовжив дію запобіжного заходу строком на 60 днів. Колегією суддів районного суду вирішувалося питання про можливість вжиття до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу, але наявність ризиків та обставин конкретної справи виключає застосування таких. Тож жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить ухвалу скасувати та розглянути можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник вказує на те, що рішення суду першої інстанції суперечить вимогам КПК України, практиці Європейського суду з прав людини, а також зазначив, що стороною обвинувачення так і не було надано суду достовірних доказів його причетності до інкримінованих злочинів.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, обравши більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, практики Європейського суду з прав людини, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того зазначив, що суд першої інстанції порушив його право на захист.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційні скарги, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, з`ясувавши позицію потерпілих, які одностайно висказались за відхилення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з ухвали суду (т.1 а.с.4-10), прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою, в той час, як обвинувачені та їх захисники заперечували проти продовження строку тримання під вартою і вважали за можливе змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які, в тому числі, може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років із конфіскацією майна і продовжив цей строк до 23.08.2019 р. включно.
Посилання сторони захисту на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи і на порушення права на захист, яке виразилось у тому, що суд першої інстанції перешкоджає ознайомленню з матеріалами кримінального провадження, за переконанням колегії суддів виходить за межі повноваження апеляційного суду на цій стадії і може бути предметом розгляду лише при вирішенні пред`явленого обвинувачення по суті.
З наведених вище підстав, колегія суддів позбавлена можливості вирішення питання про наявність чи відсутність вищезазначених обставин.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.06.2019р. відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий
Судді