1Справа № 335/6670/17 1-кп/335/75/2019
УХВАЛА
27 листопада 2019 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
27 листопада 2019 р. під час судового розгляду кримінального провадження суд у відповідності з вимогами ст. 331 КПК України поставив на розгляд питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор у судовому засіданні посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просила продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Підозрювана та її захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, відсутні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який, надали документи на підтвердження своїх доводів.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, встановив наступне.
В останній раз, ухвалою суду від 21 грудня 2017 р. було продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, з 21 грудня 2017 р. до 19 січня 2018 р. включно з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» арештному домі.
В подальшому, ОСОБА_4 була звільнені з-під варти під заставу.
Ухвалою суду від 10 жовтня 2019 р. продовжено обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 8 грудня 2019 р. включно.
Таким чином, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлений ухвалою суду, спливає 8 грудня 2019 р.
Відповідно до частин першої та другої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Зокрема, положеннями Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час розгляду даного питання суд повинен перевірити: обґрунтованість підозри та вагомість доказів, тяжкість правопорушення, суспільну небезпеку правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутація та майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди, а також з дотриманням вимог ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України постановити ухвалу, якою задовольнити або відмовити у задоволенні клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та прецедентну практику Європейського суду з прав людини.
Як випливає з обвинувальних актів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином, є раніше судимою особою, вчинила епізод кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, перебуваючи на заставі в межах іншого кримінального провадження.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, щодо ОСОБА_4 для застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Також суду не надано матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, медичних довідок про стан здоров`я, на підставі яких суд при їх оцінки в сукупності з іншими обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, мав би можливість перевірити доводи обвинуваченої.
В цей же час, надані стороною захисту заяви від вітчима обвинуваченої та її матері про те, що вони не заперечують проти того щоб вона проживала у них за адресою: АДРЕСА_1 , в разі зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_4 , з огляду на що вважає за доцільне продовжити їй термін тримання під вартою на 60 днів, відмовивши в задоволенні клопотання захисту про його з міну.
Керуючись ст.ст. 314316, 372 КПК України, суд
Клопотання захисника та обвинуваченої про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 26 листопада 2019 р. до 24 січня 2020 р. включно з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дні її постановлення відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 р. № 4-р/2019.

Повний текст ухвали оголошений 26 листопада 2019 р.

Суддя ОСОБА_1