Справа № 333/6782/18
Провадження № 1-кп/333/246/19
В И Р О К
Іменем України
22 липня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Запорізької області, освіта середньо - спеціальна, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.11.2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.06.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на З роки 1 місяць;

- 07.11.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. 13.07.2010 року звільнений з установи виконання покарань;

-11.11.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.;

- 25.10.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75, КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 28.08.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2011 року (ч.1ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України) та визначено покарання у виді 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 05.11.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2012 року (ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України) та визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. 18.06.2014 року звільнений за ст. 2 ЗУ «Про амністію»;

- 01.02.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. 08.12.2017 року звільнений по відбуттю покарання.

за обвинуваченням у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв аналогічне кримінальне правопорушення, при наступних обставинах.

27.11.2018 року, в денний час доби, точний час не встановлено, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаходячись у приміщенні кафе «Закусочна», що розташоване за адресою: вул. Північнокільцева, 10 у м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та він залишиться ніким не поміченим, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, викрав акумуляторний шуруповерт «РОСТЕХ АШ 1412 Б2», який знаходився в пластиковому зеленому чемодані, вартістю 800 грн. 00 коп., що належить потерпілому ОСОБА_6 . Після чого покинув місце скоєння злочину у зв`язку з чим мав реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 800 грн. 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, додатково суду пояснив дійсно наприкінці осені, точної дати він не пам`ятає, він зустрів у кафе малознайомого чоловіка, який запросив його до них за столик. Через деякий час чоловік пішов. Він побачив чемодан, який йому не належить, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, взяв вказаний чемодан та вирішив піти. Біля закладу його зупинили працівники поліції. Просить суворо не карати, викрадене майно повернув потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, жодних заяв тв. Клопотань на адресу суду не надходило. Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність потерпілого.

У судовому засіданні оголошені документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення (злочину), який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на диспансерному обліку в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, визнання своєї вини, щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних про його особу, ставлення до скоєного, поведінки після скоєного злочину, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання, не пов`язане з позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить. Обвинувачений є працездатним, може бути суспільно корисним.

При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
-акумуляторний шуруповерт «РОТЕХ АШ 1412 Б2», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1