Справа № 202/5525/19
Провадження № 1-кс/202/8688/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
12 серпня 2019 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором першого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000614 від 09.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, в якому просить накласти арешт на електричний велосипед «MAXXTER CITY», вилучений 09.08.2019 року з місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце на автодорозі М-04 «Знам`янка - Луганськ - Ізварине» поблизу мотелю «Транзит», розташованого за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, 180, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном із подальшим зберіганням цього майна на спеціальному майданчику ПП «Автоклуб» за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22К-1.
В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 08.08.2019 року на автодорозі М-04 «Знам`янка - Луганськ - Ізварине» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , яка допустила зіткнення з електровелосипедом «MAXXTER CITY» під керуванням велосипедиста ОСОБА_6 .
Внаслідок ДТП велосипедисту ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці пригоди.
Під час огляду автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено механічні пошкодження від контакту з велосипедом, тобто вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідно до ст.98 КПК України має значення речового доказу.
Автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 21.06.2019 року належить ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний автомобіль з місця ДТП був вилучений та поміщений на території спецмайданчика ПП «Автоклуб» за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22К-1.
09.08.2019 року автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000614.
Слідчий вказує, що з метою запобігання приховуванню, перетворюванню, відчуженню речового доказу автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який необхідний для проведення судових експертиз, виникла потреба в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.
Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає судовому розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 09.08.2019 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за №0000614.
Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого від 09 серпня 2019 року вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом.
За змістом частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).
Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .
Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
У той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу, а власник вилученого транспортного засобу, ОСОБА_5 , як учасник дорожньо-транспортної пригоди, є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження.
Отже, матеріали клопотання слідчого доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника або володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна є тимчасовим заходом.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на момент ДТП керувала ОСОБА_5 , на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.
Щодо вимоги слідчого про визначення місця зберігання арештованого майна, то в цій частині клопотання не може бути задоволено, оскільки вирішення цього питання не входить до компетенції слідчого судді. Відповідно до статті 100 КПК України на стадії досудового розслідування зберігання речових доказів, які були вилучені слідчим, прокурором, здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу.
В іншій частині клопотання відмовити.
Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1