Справа № 175/1755/19
Провадження № 1-кп/175/90/19
Вирок

Іменем України

28 серпня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000239 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Дніпропетровськ, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 15.03.2019, приблизно о 19 годині 30 хвилин керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ 308 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , рухався по крайній лівій смузі проїзної частини автодороги М-04 сполученням «Кривий Ріг - Дніпро», яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, з боку м. Кривий Ріг в напрямку м. Дніпро.

В цей же час, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався попереду автомобіля «MERCEDES-BENZ 308 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 по його ж смузі, в попутному з ним напрямку та, виявивши в районі проїзду до с. Балки Титорова Дніпровського району Дніпропетровської області, пошкодження проїзної частини у вигляді ями, знизив швидкість руху до повної зупинки транспортного засобу.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 в районі проїзду до с. Балки Титорова Дніпровського району Дніпропетровської області, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відведення наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виявленні попереду себе автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що знижує швидкість та зупиняється, не обрав безпечну дистанцію, не вжив заходів для своєчасного гальмування, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною автомобіля «MERCEDES-BENZ 308 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 із задньою частиною автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.(6), 13.1. та 12.3. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п.1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»;

п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.13.1. «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;

п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди - зіткненням транспортних засобів, в результаті якої водію автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, гострої субдуральної гематоми у правій лобно-скронево-тім`яній області (з приводу якої було проведено оперативне втручання), дислокаційного синдрому (зміщення речовини головного мозку ліворуч), забою м`яких тканин в потиличній області ліворуч.

Виявлені у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження на голові, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, якими могли бути виступаючи частини салону автомобіля, що діяли в область голови, за умов дорожньо-транспортної пригоди. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав в повному обсязі та розповів у деталях про обставини скоєного, а саме 15.03.2019, близько о 19 годині 30 хвилин керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ», рухався по крайній лівій смузі автодороги М-04 сполученням «Кривий Ріг - Дніпро», стан дороги був в поганому стані. В районі проїзду до с. Балки Титорова не врахував дорожньої обстановки внаслідок чого сталось зіткнення передньою частиною його автомобіля із задньою частиною автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», яким керував потерпілий. Має водійський стаж до 15 років, відшкодував завдану шкоду потерпілому. Просив суд суворо не карати, без позбавлення права керування, оскільки він буде позбавлений можливості заробляти та утримувати двох неповнолітніх дітей.

Потерпілий у судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покарання обвинуваченому просив суд суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Обставинами, що помякшують його покарання, судом встановлено визнання вини та щирє каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Пленум Верховного Суду України неодноразово звертав увагу на те, що якщо виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, то судам не слід направляти таких осіб в місця позбавлення волі.

Суд, вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, наявність пом`якшуючих обставин у виді повного визнання вини і активного сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває та ставлення до вчиненого, обставини та характер вчиненого злочину, позицію потерпілого, який просив суд застосувати покарання не пов`язанне з позбавленням волі, суспільну небезпеку його дій, а саме не в умисному порушенні правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі за правилами ст.ст.75,76 КК України на чому наполягав прокурор, та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Разом з тим при вирішенні питання щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, виходячи із обставин дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, враховуючи позицію органу обвинувачення, суд вважає необхідним призначити таке додаткове покарання на строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого та стягнути в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання за умови, що на протязі 2 (двох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 Кримінального кодексу України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (одержувач платежу УКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра; номер рахунку 4004; МФО 899998; ; найменування установи банку Казначейство України (ЕАП); код бюджетної класифікації 24060300; призначення платежу за експертизу № 11/10.4/318 від 15 квітня 2019 у розмірі 1256 гривні 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (одержувач платежу УКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра; номер рахунку 4004; МФО 899998; ; найменування установи банку Казначейство України (ЕАП); код бюджетної класифікації 24060300; призначення платежу за експертизу № 11/10.2/322 від 12 квітня 2019 у розмірі 1144 гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (одержувач платежу УКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра; номер рахунку 4004; МФО 899998; ; найменування установи банку Казначейство України (ЕАП); код бюджетної класифікації 24060300; призначення платежу за експертизу № 11/10.2/323 від 11 квітня 2019 у розмірі 1144 гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (одержувач платежу УКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра; номер рахунку 4004; МФО 899998; ; найменування установи банку Казначейство України (ЕАП); код бюджетної класифікації 24060300; призначення платежу за експертизу № 11/10.1/349 від 17 квітня 2019 у розмірі 1256 гривні 08 копійок.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 20 березня 2019 року на автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власник ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 20 березня 2019 року на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 308 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили повернути власнику.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1