"06" вересня 2019 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить видати йому дозвіл на повернення йому автомобіля «ВАЗ-2115», д.н.з. НОМЕР_1 , на домашнє зберігання.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що йому належить автомобіль «ВАЗ-2115», д.н.з. НОМЕР_1 . Він надав свій автомобіль в користування своєму родичу. У серпні 2019 року автомобілем було скоєно наїзд на пішохода. На автомобіль було накладено арешт і він знаходиться на штраф-майданчику, за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107. Слідчі дії були вже проведені, експертиза автомобіля вже зроблена.
В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 06.09.2019 надійшла заява від ОСОБА_3 , в якій він просить розглянути клопотання за його відсутності (а.с. 7).
В мотивувальній частині вказаної ухвали слідчий суддя зазначив, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягало задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106. Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважав доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Слідчий суддя вважав розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Як зазначено вище, арешт на вказаний транспортний засіб накладено лише 17.07.2019, на теперішній час достатніх даних, що скасування арешту з вказаного автомобіля не може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано. Слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні тривають.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, до слідчого судді не надано, даних, що з вказаним транспортним засобом проведені всі необхідні експертизи тощо, слідчому судді також не надано, в межах даного кримінального провадження підозра нікому не повідомлена, а тому клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.
Щодо позиції старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , який не заперечує проти скасування арешту майна з вказаного транспортного засобу, даних що дана позиція слідчого узгоджена з процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню, слідчому судді не надано.
Враховуючи викладене, на теперішній час клопотання ОСОБА_3 є передчасним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1