Справа № 308/594/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003904 від 07.11.2016 року, про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На початку листопада 2016 року, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в лісному масиві с. Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, по своїм особистим справам, знайшов декілька дикоростучих кущів нарковмісної рослини коноплі, з яких умисно, незаконно, без мети збуту, позривав листя та верхівки, таким чином придбавши їх, які в той же день, переніс за місцем свого проживання у підвальне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив їх висихати на поверхні газети. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 , на початку листопада 2016 року, знаходячись у вищевказаному підвальному приміщенні за місцем свого проживання, з даних висушених листків та верхівок нарковмісної рослини коноплі, умисно, незаконно, без мети збуту, подрібнивши їх руками, виготовив приблизно 15 грам сухого, подрібненого, особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани) та розфасував у два поліетиленових прозорих пакетів, та один паперовий пакет, приблизно рівними частинами, а далі склавши їх зберігав у даному підвальному приміщенні.

У подальшому, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зайшов у вказане підвальне приміщення, взяв два поліетиленових прозорих пакетів та один паперовий пакет, всередині яких знаходилися речовини рослинного походження, коричнево-зеленого кольору, після чого попрямував у місто Ужгород. Цього ж дня, в період з 11 год. 28 хв. до 12 год. 12 хв., між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , у ОСОБА_5 виявлено та вилучено з куртки два поліетиленові прозорі пакети, всередині яких наявні речовини рослинного походження, коричнево-зеленого кольору, які мають анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 9,8438 г, 4,8249 г відповідно, а також при собі мав паперовий конверт, у якому наявна речовина рослинного походження, коричнево-зеленого кольору, яка має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 0,1896 г, тобто загальна вага канабісу, який ОСОБА_5 зберігав при собі без мети збуту становить 14,8583 г.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю та у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що дійсно, на початку листопада 2016 року, знаходячись у лісному масиві в с. Руські Комарівці Ужгородського району, він знайшов декілька дикоростучих кущів рослини коноплі, з яких позривав листя та верхівки, які у подальшому поніс за місцем свого проживання та залишив у підвальному приміщенні висихати. Потім вказані висушені листки та верхівки рослини коноплі він подрібнив та розфасував у пакети, які зберігав у підвальному приміщенні. Через деякий час поїхав у м. Ужгород, взявши із собою зазначені пакети із подрібненою речовиною, де останні у нього було виявлено та вилучено з куртки.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю.

Оскільки прокурор та обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про його особу.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним у обвинувальному акті, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», з наступними змінами і доповненнями, незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним придбанням розуміється також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на пустирях. Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України за кваліфікуючою ознакою незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який є молодими за віком, знаходиться на «Д» обліку у фтизіатра з 2012 року, хворіє на туберкульоз та має діагноз В20 клінічно IV ст., раніше судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Згідно з абзацом 7 пункту 26 вищезазначеної постанови, у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. ст. 75, 104 КК України) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (ст. ст. 81, 107 КК України) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Враховуючи наведене та конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений вчинив новий умисний злочин у той час, коли був звільнений від відбування призначеного йому покарання за вчинений раніше злочин з іспитовим строком, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як встановлено судом, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2015 року (справа № 308/4990/15-к) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відтак, оскільки даний злочин обвинуваченим було вчинено на початку листопада 2016 року, тобто в період іспитового строку,суд приходить до переконання, що покарання ОСОБА_5 слід призначити із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків і до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2015 року.

Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування даного провадження було обрано у виді домашнього арешту згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2017 року (строк дії ухвали до 03.03.2017 року). Строк тримання під домашнім арештом не продовжувався, а відтак ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту припинила свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.

До набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців з дня ухвалення даного вироку, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку суду.
Процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи у сумі 660,30 грн. покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 377, 394, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року 3 (три) місяці позбавлення волі, остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту затримання в порядку виконання вироку суду.

До набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців з дня ухвалення даного вироку, обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до суду;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (с. Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області), без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 660 (шістсот шістдесят) гривень 30 коп. процесуальних витрат за проведення судово-хімічної експертизи.

Речові докази:
речовини рослинного походження, які було вилучено працівниками поліції 07.11.2016 року в період часу з 11.28 год. до 12.12 год., під час проведення огляду за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, поблизу будинку № 14, які мають анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканабінол і є канабісом, загальна маса канабісу становить 14,8583 г, що передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити;
відеозапис, який знаходиться на матеріальному носієві оптичному диску з написом: «DVD-R 4.7 GB 16 X, що зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1