15.05.2019
Справа № 522/1845/19
Провадження № 1-кс/522/490/19
У Х В А Л А
15 травня 2019 року м. Одеса
Колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
захисника-адвокат: ОСОБА_7 ,
обвинуваченої: ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А :
05 лютого 2019 року по зазначеному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Обвинувачена та її захисник заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та в свою чергу заявили клопотання, в якому просили повернути обвинувальний акт, мотивуючи тим, що відповідно до обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_5 разом із двома особами чоловічої статті, матеріали у відношенні яких виділені в окреме провадження, прибули за адресою: АДРЕСА_1 , з метою заволодіння майном мешканця вказаної квартири ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому вказані особи розподілили між собою ролі і домовилися, що до приміщення вказаної квартири проникнуть під приводом того, що начебто ОСОБА_5 прийшла до ОСОБА_8 з метою врегулювання виниклої конфліктної ситуації. При цьому, насправді ОСОБА_5 прийшла до ОСОБА_8 забрати документи відносно дітей. Далі, діючи із вказаною метою з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 та вказані особи, використовуючи численну перевагу і фактор раптовості, після того як ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_5 відкрив їй вхідні двері із застосуванням фізичної сили відштовхнули ОСОБА_8 в середину квартири після того проникли до приміщення квартири. Водночас, згідно правової позиції Верховного Суду (постанова від 18.04.2018 у справі №569/1111/16-к) для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи за ч. 3 ст. 187 КК України також важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні розбою, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Чим саме заволоділа ОСОБА_5 в обвинувальному акті чітко не визначено.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що насильницький злочин вчинявся із застосування ножа. Однак, не зазначено що ніж був у ОСОБА_5 як і не зазначено хто саме його застосовував. Тобто відсутня чіткість дій осіб або особи яка погрожувала та яким чином відбувались погрози, а також до кого ці погрози були адресовані.
Продовжуючи свої навмисні дії згідно вищеописаного плану, вказані особи чоловічої статті, діючи за попередньою групою осіб, з метою подолання можливого опору осіб, які перебували у квартирі, потребували від потерпілих (в обвинувальному акті зазаначено лише одну особу потерпілим) не чинити опору, продемонструвавши наявний при них ніж та попередивши про готовність його застосування, тобто виказали погрозу застосування насильства, яке є небезпечним для здоров`я осіб, які зазнали нападу. Подолавши опір потерпілих, вказані особи потребували від ОСОБА_8 передати їм наявні грошові кошти та цінне майно. Отримавши відмову потерпілого, вказані особи чоловічої статті, діючи навмисно, з метою забезпечення доступу до чужого майна, спільно завдали йому удари руками по голові та ногами по тулубу, завдавши потерпілому побоїв, після чого ОСОБА_8 передав наявні при ньому грошові кошти в сумі 1000 гривень ОСОБА_5 , яка керувала діями нападників та спостерігала за обстановкою в квартирі.
В обвинувальному акті не встановлено чи були з боку ОСОБА_5 насильницькі дії для заволодіння майном ОСОБА_9 , і якщо вони були, то яким чином. Водночас, як вбачається з обвинувального акту, саме дві особи які були з ОСОБА_5 заволоділи майном потерпілого, тобто не розкрито роль кожного з учасників вчиненого правопорушення.
У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Так, статтею 291 КПК України визначений ряд вимог щодо змісту обвинувального акту, а саме: до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та цивільний позов, а також розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статті 291 цього Кодексу.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 хоч і містить частину «формулювання обвинувачення», проте зовсім не відповідає сенсу ст. 291 КПК України та вимогам закону.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8 передбачено, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання встановлених юридичних (об`єктивних і суб`єктивних), а також кваліфікуючих ознак, що визначають конкретне діяння як суспільно небезпечне.
Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 міститься лише: «Правова кваліфікація кримінального правопорушення, про вчинення якого обвинувачується ОСОБА_5 , становить злочин передбачений частиною першою статті 187 Кримінального кодексу України», що не відповідає вищевказаним вимогам.
При цьому, в обвинувальному акті не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, в якому обвинувачується саме ОСОБА_5 . Не наведено достатньо даних щодо умислу обвинуваченої ОСОБА_5 на проникнення у житло та застосування насильства, що є основою для правової кваліфікації за статтею 187 Кримінального кодексу України.
в обвинувальному акті не розкрито роль кожного з учасників вчиненого правопорушення, а лише зазначено, що вони домовившись, розподілили між собою ролі, проте яка саме і кому відведена роль не зазначено. Не встановлено єдиний умисел, або умисел кожного із учасників правопорушення та не вказано ступінь зв`язку між ними, активність дій цих учасників.
Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" Європейський Суд з прав людинин та основоположних свобод нагадав, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51);
У рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" зазначив, що ... обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.
У рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії" зазначено, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ... .
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Слід зазначити, що обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування. Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення в остаточному вигляді.
За правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними.
У відповідності до частини 2 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 статі 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини 1 статті 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
При цьому, колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до положень кримінального процесуального закону підлягає обов`язковому застосуванню та виходить з того, що презумпція невинуватості порушується, якщо судове рішення щодо особи, яка обвинувачується у вчинені кримінального злочину, відображає думку про його винність до того, як його вина була доведена відповідно до закону.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про неможливість призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду і вважає за необхідне повернути його прокурору для усунення вказаних недоліків.
За таких обставин, вказане обвинувачення є неконкретним і таким, що порушує право на захист обвинуваченої ОСОБА_5 .
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків вимогам КПК України, в зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору.
На підставі викладеного, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, керуючись ст.ст. 42, 290, 291, 314, 372, 376 КПК України, -
У Х В А Л И Л А :
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Приморський районний суд м. Одеси.
Головуючий суддя: - ОСОБА_1
Суддя: - ОСОБА_3
Суддя: - ОСОБА_2