КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року,відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді регіонального директора компанії «Срібний Вік», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України,

за участю
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваногоОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 19 грудня 2019 року включно, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками, визначеними ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27серпня 2019 року у справі № 757/45141/19-к, з визначенням строку дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, до 22 грудня 2019 року включно.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя, відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, характер та обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру, та прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може сховати або спотворити будь яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в подальшому при здійсненні досудового розслідування належить утримувати його під вартою.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання відмовити, застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що у зв`язку з тим, що захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 не був присутній в судовому засіданні по причині перебування у відпустці, вищезазначену ухвалу він отримав лише 08 листопада 2019 року, про що міститься розписка в матеріалах справи, а тому просить суд визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити його.
Сторона захисту вважає, що ухвала слідчого судді повинна бути скасована у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що текст клопотання є копією більше двадцяти інших подібних клопотань, з якими прокурор звернувся у цьому кримінальному провадженні щодо інших підозрюваних осіб. Проте, відповідно до ч. 4 ст. 184 КПК України застосування запобіжного заходу щодо кожної особи потребує внесення окремого клопотання.
Як вказує апелянт, стороною обвинувачення не надано розрахунків застави, а судом не встановлено з якої суми був визначений розмір застави - 8 000 000 грн., в зв`язку з чим порушено положення ч.4 ст. 182 КПК України.
Захисник також посилається на відсутність обґрунтованої підозри та будь-яких ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
Стверджує, що в ухвалі слідчого судді тільки вказується про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обґрунтовуючи їх лише підозрою у вчиненні особливо тяжких злочинів, а також встановленням обставини щодо причетності підозрюваного до насильницьких злочинів. В той же час, на думку захисника, посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 має відношення до нанесення тілесних ушкоджень іншим особам є виключно ще одним припущенням сторони обвинувачення.
Звертає увагу суду на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ігнатов проти України" від 15.12.2016 року, в якому вказано, що небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинна бути оцінена з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою (Строган проти України, № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 р.).
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважав, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що підозра змінена та з ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що захисник ОСОБА_5 , не був присутній в засіданні, по причині перебування у відпустці, копію ухвали отримав 08 листопада 2019 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2018 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України (створення злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також керівництво такою організацією та участь у злочинах, вчинюваних такою організацією); ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 122 КК України (організація умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, вчинені з метою залякування потерпілого та примусу до певних дій); ч.3 ст.27 ч.2 ст.127 КК України (організація катування, тобто умисного заподіяння сильного фізичного болю та фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою покарати його за дії, скоєні ним та у скоєнні яких він підозрюється, а також з метою залякування його, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб); ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України (організація незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів вчинені організованою групою); ч. 3 ст. 209 КК України (вчинення правочинів з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів та набуття, володіння та використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинені організованою групою). Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, від трьох до п`яти років та від п`яти до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, незаконно впливати на свідків, які на даний час не допитані, а також на інших підозрюваних, продовжити вчинювати кримінальне правопорушення, знищити та приховати докази, які викривають його у вчиненні злочину, виникла необхідність у продовженні відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Печерського суду міста Києва задоволено клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 27 овтня 2019 року.
Внаслідок складності даного провадження та необхідності проведення слідчих та процесуальних дій Генеральною прокуратурою України продовжено строк досудового розслідування до 12 місяців, а саме до 21 березня 2020 року.
20 жовтня 2019 року прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року задоволено вказане клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , до 19 грудня 2019 року включно, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками, визначеними ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року у справі № 757/45141/19-к, з визначенням строку дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави до 22 грудня 2019 року включно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюперевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 , у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що вірогідність причетності ОСОБА_10 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапіпровадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя також врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та наявність обставин які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії, направлені на встановлення фактичних обставин справи.
Зокрема необхідно: провести за участю підозрюваних необхідні слідчі та процесуальні дії, отримати відповіді від компетентних органів Російської Федерації на запит про надання міжнародно-правової допомоги, отримати відповіді від Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, отримати висновки призначених у даному кримінальному провадженні експертиз, завершити проведення огляду речей та документів, вилучених під час обшуків, провести слідчі експерименти за участю учасників кримінального провадження, виконати інші слідчі дії, направлені на повне та всебічне дослідження обставин вчинених злочинів, в тому числі на встановлення співучасників та їх ролей, виконати вимоги ст. 290 КПК України, відкрити матеріали кримінального провадження стороні захисту, надати їм достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення в справі «Харченко проти України») на тому, що п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення "законності". Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою. Зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення особи свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, повідомлені прокурором дані про зміну підозри та укладення угоди про визнання винуватості, колегія суддів вважає, що на даний час висновки слідчого судді про необхідність подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою не відповідають завданням кримінального провадження.

З огляду на обгрунтованість підозри у причетності ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів, існуючі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_6 може сховати або спотворити будь яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування забезпечити його дієвість зможе застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
Відповідно до повноважень, визначених ч. 3 ст. 407 КПК України, та з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки саме такий запобіжний захід, на переконання колегії суддів, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року, якою частково задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваногоОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 19 грудня 2019 року включно, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками, визначеними ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27серпня 2019 року у справі № 757/45141/19-к, з визначенням строку дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави до 22 грудня 2019 року включно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому до 22 грудня 2019 року включноцілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти.
Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Крім того, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки:
- прибувати на першу вимогу до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду;
- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 22 грудня 2019 року включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_11 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , а її безпосереднє виконання - на орган Національної поліції України за місцем перебування ОСОБА_11 , під домашнім арештом.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6456/2019
Категорія: ст. 199 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1