КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/486/2019 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

перекладача Мохамед ОСОБА_8

особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 про скасування наказу Міністерства юстиції України за № 4342/5 від 28.11.2018 року про видачу (екстрадицію) громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_9 до Латвійської Республіки для виконання покарання за вироком суду.

Рішення суду про відсутність підстав для скасування наказу Міністерства юстиції України від 28.11.2018 року мотивовано відсутністю доказів на підтвердження наявності перешкод видачі ОСОБА_9 до Латвійської Республіки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді змінити, в частині прийнятого рішення на скаргу про видачу (екстрадицію) громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_11 до Латвійської Республіки для виконання покарання задовольнити. Висновок Департаменту міжнародного права від 14.12.2017 про результати розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_11 в Латвійську Республіку скасувати.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що рішення Міністерства юстиції України щодо видачі (екстрадиції) ОСОБА_11 є передчасним. Вказує, що Наказ Міністерства юстиції України видано безпідставно та незаконно, оскільки станом на 28.11.2017 не було Висновку Департаменту Міжнародного права, який з`явився 14.12.2017. Додає, що матеріали справи не містять документів на підтвердження приналежності ОСОБА_9 до громадянства Латвійської Республіки.

Також апелянт вказує, що ОСОБА_9 звернувся до Державної міграційної служби України про надання йому громадянства України.

У підсумку зазначає, що рішення суду є неправомірним, оскільки судом першої інстанції поверхнево перевірені факти по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, 21.06.2017 затримано громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Латвійської Республіки для виконання вироку судової колегії з кримінальних справ Ризького окружного суду від 30.04.2014, яким останній визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 253 Кримінального Закону Латвії та якому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років без конфіскації майна, з контролем поліції на 3 роки.

За результатами екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою м. Києва, прийнято наказ Міністерства юстиції України за №4342/5 від 28.12.2017 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 , громадянина Латвійської Республіки до Латвійської Республіки для виконання покарання у виді 8 років позбавлення волі, призначеного вироком Ризького окружного суду від 30.04.2014.

23 травня 2018 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва стосовно ОСОБА_11 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання та звільнено останнього з-під варти.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову про видачу (екстрадицію) іноземній державі.

Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або скористалася згідно законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, в порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, яка направила запит.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті рішення Міністерства юстиції України володіло достовірними даними компетентного органу про відсутність у ОСОБА_9 громадянства України та наявність громадянства іноземної країни.

Кримінальним процесуальним Кодексом України передбачена можливість відстрочити фактичну передачу особи до іноземної держави в разі, якщо:

1) особа, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію), притягується до кримінальної відповідальності або відбуває покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі за інший злочин на території України - до закінчення досудового розслідування або судового провадження, відбуття покарання або звільнення від покарання з будь-яких законних підстав;

2) особа, щодо якої надійшов запит про видачу, тяжко хворіє і за станом здоров`я не може бути видана без шкоди її здоров`ю - до її одужання.

Разом з тим, колегія суддів, за результатами розгляду апеляційної скарги захисника, не встановила причин, які могли б послужити підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є громадянином України, статусу біженця не має, із заявами про отримання такого статусу до ДМС України не звертався, за станом здоров`я протипоказань для його етапування немає, строки давності виконання вироку не сплинули, інкриміновані діяння є екстрадиційними, запити інших держав щодо видачі особи не надходили, до кримінальної відповідальності на території України ОСОБА_9 не притягується та не судимий.

Твердження захисника з приводу того, що матеріали справи не містять документів на підтвердження приналежності ОСОБА_9 до громадянства Латвійської Республіки, слід визнати недостатніми для скасування ухвали слідчого судді, з урахування даних про те, що ОСОБА_9 містить особистий код в Реєстрі населення Латвійської Республіка 7, у відповідності до листа в.о. головного прокурора Департаменту курівництва та аналізу дій Генеральної прокуратури Латвійської Республіки (а.с. 61-62), та у відповідності до даних відділу по контролю статусу осіб (а.с 109-110), 13.12.1999 ОСОБА_9 вручено перший паспорт негромадянина Латвії, дані актуалізовані до Реєстру населення, що і є його правовим статусом в Латвійській Республіці.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_9 звернувся до Державної міграційної служби України про надання йому громадянства України, спростовуються листом Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства, відповідно до якого за обліковими даними ДМС громадянин ОСОБА_12 до територіальних органів ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не отримував (а.с. 120).

Доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно того, що наказ Міністерства юстиції України датований 28.11.2017, тоді як висновок Департаменту Міжнародного права, на який є посилання у наказі датовано 14.12.2017, не знайшли свого підтвердження, з огляду на копію наказу МЮУ №4342/5 від 28.12.2017 (а.с. 128 т. 1).

Зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, а саме посилання адвоката на те, що рішення Міністерства юстиції України щодо видачі (екстрадиції) ОСОБА_9 є передчасним, безпідставним та незаконним, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 про скасування наказу Міністерства юстиції України за № 4342/5 від 28.11.2018 року про видачу (екстрадицію) громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_9 до Латвійської Республіки для виконання покарання за вироком суду, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у справі не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог КПК України, положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підстав для її скасування або зміни не вбачається, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404- 405, 407, 422, 376, 583, 584, 585 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 про скасування наказу Міністерства юстиції України за № 4342/5 від 28.11.2018 року про видачу (екстрадицію) громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_9 до Латвійської Республіки для виконання покарання за вироком суду, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4