Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/601/19
номер провадження 1-кп/368/132/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2019 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000130 від 30.03.2019 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лобачів Володарського району Київської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, освіта середньо - спеціальна, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
?30.04.2015 р. вироком Кагарлицького районного суду за ч. 1 ст. 289 КК України, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
?26.11.2015 р. вироком Апеляційного суду Київської області від 10.02.2016 р. скасовано вирок Кагарлицького районного суду від 26.11.2015 р. та ухвалено новий вирок і призначено покарання за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України у вигляді 1 року 7 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання 10.04.2017 р. із Бучанської ВК № 85,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 29.03.2019 р. близько о 20 год. 30 хв., проходячи повз домоволодіння ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 помітив, що присадибна ділянка вказаного домоволодіння огороджена металевою сіткою, в нижній частині якої, зі сторони вулиці, знаходяться металеві алюмінієві листи, які закривають отвір між нижнім краєм сітки та землею. Маючи потребу в грошах, ОСОБА_3 вирішив викрасти ці металеві листи та здати їх на металобрухт. З метою реалізації свого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна, 29.03.2019 р. близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_3 упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до паркану, яким огороджено домоволодіння по АДРЕСА_2 та від`єднавши руками від огорожі таємно викрав 8 алюмінієвих листів, розмірами одного листа 195 х 44 см., загальна вага яких становить 19,2 кілограма. В подальшому ОСОБА_3 здав викрадені алюмінієві листи на металобрухт, а отримані грошові кошти витратив на власні погреби.
Згідно висновку експерта № 1453/19 від 25.04.2019 р. вартість 1 кг брухту кольорового металу - алюмінію складає 33,60 грн. Таким чином, ОСОБА_3 завдав майнової шкоди ОСОБА_5 на загальну суму 645 грн. 12 копійок.

Дії ОСОБА_3 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час досудового розслідування 17 травня 2019 року укладено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст. ст.. 468, 469, 471 КПК України.
Відповідно до цієї угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість за ч. 2 ст.185 КК України. Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 75 КК України, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. При цьому, сторони із врахуванням вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 75 КК України розуміють, що іспитовий строк встановлюється судом і пропонують суду встановити іспитовий строк ОСОБА_3 тривалістю не менше ніж два роки, на що сторони також не мають заперечень та погоджуються.
В угоді сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, права та обов`язки сторін угоди.
Суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 473 КПК України роз`яснив обвинуваченому та потерпілій їх права, наслідки укладення угоди, наслідки затвердження та невиконання угоди про примирення.
Суд роз`яснив, що відповідно до ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Згідно з ч. 3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:
1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; не роз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди;
3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для обвинуваченого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, тобто відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.
Згідно з ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:
1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевірив, що угода відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства. При цьому, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам законодавства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладення угоди було добровільним, сторони примирилися. Відсутні підстави вважати, що виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є неможливим.
Потерпілій роз`яснено, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення вона має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Обвинуваченому та потерпілому суд роз`яснив, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом і відповідно до ст. 389-1 КК України умисне невиконання засудженим угоди про примирення карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України суд роз`яснив потерпілому, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для потерпілого є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Згідно з ч. 5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд з`ясував у потерпілого, чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти укладеної угоди між обвинуваченим та потерпілою, оскільки вона відповідає інтересам суспільства та не порушує права третіх осіб, так як вони досягли згоди щодо угоди, а також щодо міри покарання, з яким він також погоджується та не заперечує проти узгодженого між сторонами покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, просив застосувати узгоджений вид та міру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених в ст. 65 КК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.
Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.
На думку суду, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Умови укладеної угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси її сторін або інших осіб. У суду немає сумнівів у наявності добровільної згоди на укладення та затвердження угоди.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченим, та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду покарання.

Цивільного позову по справі не заявлено.
Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 473, 474, 476 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 17 травня 2019 р. між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.03.2019 р. за № 0000130.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової товарознавчої експертизи в сумі 300 (триста) грн. 00 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: металеві пластини, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , - після набрання вироком законної сили, - залишити потерпілій ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення:
?обвинуваченим, його захисником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;
?потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;
?прокурором - виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Роз`яснити потерпілій ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про примирення, потерпіла має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Крім того, роз`яснити, що умисне невиконання угоди, є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1