ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1397/19 Справа № 210/614/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року, якою залишено без задоволення подання про умовно-дострокове звільнення,

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року подання ДУ Криворізька виправна колонія (№80) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була негативною, він не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення. При цьому, ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин, перерахований строк відбування покарання за ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, становить з 12 березня 2015 року по 08 червня 2015 року, а строк, який залишився до відбуття, є більшим, ніж півтора роки, тому на думку суду така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою задовольнити подання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене ст. 81 КК України.
Вимоги скарги обґрунтовує тим, що у його щоденнику індивідуальної роботи із засудженим, зазначено про доведеність його виправлення. Окрім того, вказує, що за час відбування покарання працював різноробочим, має заохочення за сумлінне ставлення до праці на виробництві, стягнення погашені у встановленому законом порядку, більш ніж рік тому, здобув повну середню освіту, підтримує соціальні зв`язки з рідними.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_5 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом враховано, що ОСОБА_5 відбуває покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року, за яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, зі штрафом 850 грн., який виконується самостійно. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12 березня 2015 року по 08 червня 2015 року включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом також взято до уваги, що згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 05 грудня 2018 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Разом із цим, згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_5 за час відбування покарання мав 5 стягнень за період з 09 червня 2015 року по 26 червня 2017 року, які на даний час є погашеними, та має 3 подяки за сумлінне ставлення до праці на виробництві.

Надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженої та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для її умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи ОСОБА_5 про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні. Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання установи виконання покарань.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року, якою залишено без задоволення подання Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4