Справа № 140/1360/17
УХВАЛА
Іменем України

01 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_4 про відвід судді Літинського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 140/1360/17 по обвинувальному акту №0000522 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні судді Літинського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 140/1360/17 по обвинувальному акту №0000522 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 заявив відвід головуючому ОСОБА_5

25.09.2019 року до Вінницького районного суду Вінницької області, згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 20.09.2019 року, надійшла вищевказана заява ОСОБА_4 та після автоматичного розподілу справ передана судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 і ухвалою судді від 26.09.2019 року прийнята до свого провадження та призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Подана заява мотивована тим, що на думку потерпілого суддя ОСОБА_5 , прийнявши до розгляду вказане кримінальне провадження ще в листопаді 2017 року, на протязі всього його розгляду - більше ніж півтора року тому, під час прийняття ряду процесуальних рішень, виявляв упередженість та лояльність сторону захисту обвинуваченого ОСОБА_7 , порушив ряд інших процесуальних норм, що стосуються процесуального порядку розгляду даного кримінального провадження.

Так, суддя ОСОБА_5 призначив до розгляду по суті обвинувальний акт ухвалою від 04.12.2017 року на 09.01.2018 року, порушивши норми кримінального процесуального закону, зокрема, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, згідно якої у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, в тому числі повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У зазначеному вище обвинувальному акті не було вказано взагалі анкетні відомості потерпілого, тобто дані про ОСОБА_4 .

Згідно ч.2 ст. 316 КПК України судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

В даному випадку справа була призначена до розгляду з дня підготовчого судового засідання більше, ніж через місяць.

В порушення ч 1 ст. 349 КПК України, без з`ясування думки учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, що здійснюється після відкриття судового розгляду по суті, а саме: в підготовчому судовому засіданні, суддя ОСОБА_5 приймає рішення про допит свідків по справі, а особливо, без дослідження висновків експертів, прийняв рішення щодо допиту у справі двох експертів, наперед поставивши під сумнів висновки експертиз, які ще не досліджувались у судовому засіданні.

За клопотанням потерпілого ухвалою суду від 03.04.2018 року було призначено по справі автотоварознавчу експертизу, однак, в порушення вимог ч. 2 ст. 122 КПК України, якою передбачено, що витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому кабінетом Міністрів України, витрати на її проведення було покладено на потерпілого, що він і зробив, повністю проплативши її вартість.

Ухвалою суду від 23.07.2019 року за клопотанням сторони захисту було необґрунтовано та незаконно виключено із числа доказів у даному кримінальному провадженні подану стороною обвинувачення медичну картку стаціонарного хворого № 5236, виписану на ім`я потерпілого.

Так, дійсно, у даній медичній картці було помилково зазначено відомості про рік народження потерпілого, а саме: невірно вказано - « ІНФОРМАЦІЯ_1 », замість « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вказану помилку було здійснено механічно невідповідальними працівникам Немирівської ЦРЛ.

На думку потерпілого зазначена обставина аж ніяк не вказує на те, що зазначена медична карта, яка знаходиться в матеріалах справи, не належить потерпілому ОСОБА_4 , тим більше що на титульній сторінки даної медичної карти правильно значено паспортні дані.

Незважаючи на те, що прокурором було заявлено клопотання про здійснення виклику судове засідання працівників Немирівської ЦРЛ для надання можливості усунення даної розбіжності, суддя ОСОБА_5 , явно бачучи, що здійснена механічна помилка у даті народження потерпілого в історії хвороби, поставив під сумнів взагалі наявність у нього будь - яких тілесних пошкоджень під час ДТП, ніби то не ОСОБА_4 лежав у лікарні, а інша особа. В копії довідки із Немирівської ЦРЛ, що підписана головним лікарем, чітко зазначено, що була допущена помилка у написанні дати народження потерпілого у медичній картці. Фактично своєю ухвалою суддя вказану медичну карту визнав як доказ недопустимим, хоча у відповідності до вимог ст. ст. 86, 89 КПК України питання допустимості доказів вирішується судом в нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення по справі.

Згідно ч.1 ст. 318 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Майже два роки кримінальне провадження за злочин невеликої тяжкості знаходиться в провадженні судді ОСОБА_5

06.09.2019 року взагалі минає строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у відповідності до вимог ст. 49 КК України.

Принцип розумного строку в даному випадку просто відсутній взагалі.

Таким чином, потерпілий вважає, що головуючий надає перевагу стороні захисту обвинуваченого, що викликає обгрунтовані сумніви в його неупередженості.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 подану заяву про відвід судді ОСОБА_5 підтримав, мотивуючи її обставинами в ній, просив заяву задоволити, надавши при цьому довідку Немирівської ЦРЛ, рахунок до висновку спеціаліста № 237 від 05.05.2018 року; судове засідання просив не фіксувати технічними засобами.

Представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся про дату, час та місце розгляду заяви про відвід.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід судді ОСОБА_5 підтримав, просив її задоволити; судове засідання просив не фіксувати технічними засобами.

Суд роз`яснив судді ОСОБА_5 положення ч.3 ст. 81 КПК України, в свою чергу, суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, судом повідомлялися про дату, час та місце розгляду заяви про відвід.

На думку суду, з урахуванням того, що розглядається заява про відвід, а не проводиться судове слідство, де надається оцінка доказам, неявка належним чином повідомленого учасника кримінального провадження, не перешкоджає розгляду заяви потерпілого ОСОБА_4 , оскільки не порушує права на захист.
Оглянувши заяву про відвід та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 75 КПК України, законом передбачено вичерпний перелік обставин, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч.3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Також, у складі суду, що здійснює провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року передбачено, що суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.
Суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено (ст.10 Кодексу суддівської етики).
Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10 грудня 2009 року, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року, п. 38). У п. 97 рішення по справі «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.
Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.
Заява потерпілого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 та висловлені ним доводи у ній ґрунтуються на вимогах ст. 80 КПК України та узгоджуються із правовими висновками, викладеними в рішеннях ЄСПЛ.

Таким чином, оцінивши мотиви заявленого відводу та приймаючи до уваги практику розгляду справ Європейським судом з прав людини з зазначених питань, з метою виключення будь - яких сумнівів у безсторонності суду та дотримання права на справедливий суд в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку, що наведені підстави відводу є об`єктивно обґрунтованими, відповідно заява потерпілого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з підстав, вказаних у п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України,
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_4 про відвід судді Літинського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 140/1360/17 по обвинувальному акту №0000522 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задоволити.

Відвести головуючого суддю Літинського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 140/1360/17 по обвинувальному акту №0000522 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження № 140/1360/17 по обвинувальному акту № 0000522 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України повернути до канцелярії Літинського районного суду Вінницької області для визначення іншого судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1