Провадження №1-кп/761/617/2019
В И Р О К
іменем України
31 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007953 від 03.07.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, одруженого, працюючого в.о. директора департаменту інформаційних технологій Державної фіскальної служби України, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 01 липня 2017 року приблизно о 16.30 год., керуючи технічно справним автомобілем «Шкода» д.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Михайлівській зі сторони вул. Хрещатик в напрямку пл. Михайлівської та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будинку №7 по вул. Михайлівській в м. Києві.
Грубо порушуючи вимоги п.2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_7 проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, вчасно не зреагував та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка рухалась зправа наліво відносно напрямку руху автомобіля по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, та допустив наїзд на пішохода передньою правою частиною керованого ним автомобіля «Шкода» д.н. НОМЕР_1 .
Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_7 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, визначених ПДР України, пішохід ОСОБА_5 в результаті наїзду автомобілем отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток правої гомілки, що згідно висновку експерта № 116/Е відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «Шкода» д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водійзобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;п. 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та заявлений потерпілою цивільний позов не визнав, суду пояснив, що 01 липня 2017 року він дійсно керував автомобілем Шкода Октавія по вул. Михайлівській в м. Києві. Рухаючись зі сторони вулиці Хрещатик в напрямку Михайлівської площі у лівому ряді та наближаючись до пішохідного переходу зі швидкістю приблизно 50-60 км/год він впевнився, що на пішохідному переході нікого не було. Раптово, за 1-2 секунди на перехід вибігла потерпіла, у зв`язку із чим він вимушено вжив екстрене гальмування, проте через раптовість виходу пішохода на пішохідний перехід у нього не було технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, про що він жалкує. Після наїзду на потерпілу він зупинився, викликав швидку медичну допомогу та очікував на допомогу. Крім того, з потерпілою вони досягли домовленості про відшкодування ним витрат на лікування у сумі еквівалентній 4500 доларів США, на теперішній час, ним відшкодовано потерпілій 52 000 грн.

Наголосив на тому, що досудове слідство у справі проведено не ефективно, не оспорює, що дійсно причетний до цієї події як власник джерела підвищеної небезпеки і вважає, що якби пішохід ОСОБА_5 дотрималася ПДР щодо поводження пішоходу на нерегульованому пішохідному переході, то вона своїми діями могла би не допустити виникнення цієї ДТП.

Рухаючись у напрямку площі Михайлівської, він бачив, що проїжджа частина і пішохідний перехід були вільні від пішоходів. Наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу на нього протягом 1-2 секунд миттєво вибігла потерпіла, через що і була травмована. Оскільки ОСОБА_5 миттєво з`явилася в полі його зору, запобігти контакту постраждалої з автомобілем ні в часі, ні у відстані до нього, коли вона з`явилася, він не мав технічної можливості.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 01.07.2017 року вона рухалася по вулиці Михайлівській в місті Києві, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу вона впевнилася, що автомобілів поблизу не було, вступаючи на пішохідний перехід автомобіль, який рухався від площі Михайлівської та перебував праворуч від неї, зупинився, а обвинувачений, що рухався зліва знизу в напрямку Михайлівської площі, скоїв на неї наїзд. Після наїзду вона залишилася лежати на переході, а обвинувачений викликав швидку, в лікарні їй наклали шину, встановили, що в неї закритий перелом берцевої кістки ноги. Для покращення стану їй необхідна була операція, обвинувачений запропонував матеріальну допомогу, яка відразу нею прийнята не була. Коли вона перебувала у лікарні з обвинуваченим зустрічалася її сестра, вони досягли домовленості про відшкодування матеріальної шкоди, обвинувачений фактично сплатив їй 2000 доларів США, залишок мав сплатити пізніше, проте коли вона відмовилася підписувати на прохання обвинуваченого пояснення, що вона вибігла на пішохідний перехід раптово, зі сторони останнього їй було відмовлено у виплаті другої частини грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди. Вважає, що внаслідок дій обвинуваченого їй завдано моральних страждань, які пов`язані як зреабілітацією після операції так із суттєвими змінами у її житті, а саме, їй потрібна буде ще додатково операція, ДТП зашкодило вступити їй до університету та поїхати до Польщі, де вона мала здавати вступні іспити. Наголосила на тому, що пішохідний перехід переходила у звичайному темпі, впевнилася, що машин поруч не було, погода була в той день ясна, дорожнє покриття сухим, вважає, що обвинувачений мав можливість уникнути наїзду на неї.

Суд, вислухавши показання обвинуваченого, потерпілої, дослідивши надані сторонами докази, які уважає належними та допустимими, дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину повністю підтверджена сукупністю безпосередньо досліджених судом доказів. Невизнання ним своєї вини суд розцінює як спробу пом`якшити відповідальність.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджується фактичними даними в досліджених доказах:

протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.07.2017 року та схеми пригоди по вулиці Михайлівська, 7 з фототаблицями, в якому зафіксовано обстановку на місці пригоди, а саме: місце розташування транспортного засобу на нерегульованому пішохідному переході на проїзній частині дороги, асфальтобетонне покриття дороги було сухе та чисте, місце події знаходиться в зоні дії дорожніх знаків 5.35.1-5.35.2 «пішохідний перехід», транспортний засіб «Шкода Октавия» д.н.з. НОМЕР_1 мало пошкодження правового дзеркала, сліди шин та гальмування на місці були відсутні. Схема складена повноважною особою, підписана нею, схема підписана також обвинуваченим та понятими без зауважень,

відповіді на запит слідчого КП «Київдорсервіс» від 28.07.2017, відповідно до якої станом на 01.07.2017 за адресою вул. Михайлівська, 7 в м.Києві розташовані дорожні знаки «Пішохідний перехід», ділянка позначена горизонтальною дорожньою розміткою,

висновку експерта № 116/Е0 від 20.08.2017 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_5 мали місце пошкодження у вигляді закритого перелому кісток правої гомілки, а також садна тіла. Такі пошкодження утворилися від дії тупого предмета та по давності можуть відповідати строку та обставинам, вказаним у постанові про призначення судово-медичної експертизи і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості,

дослідженому в ході судового розгляду відеофайлі та протоколі огляду від 04.07.2017 року, відповідно до яких чітко та детально зображено обставини дорожньо-транспортної пригоди а саме: що від будівельного переходу на пішохідний перехід виходить потерпіла та рухається в темпі кроку, в цей же час до пішохідного переходу наближається автомобіль під керуванням обвинуваченого та передньою правою частиною здійснює наїзд на пішохода,

висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи від 12.03.2019 року № 3619/19-52, яким встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_7 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 ПДР, визначити чи знаходяться його дії в причинному зв`язку з наїздом на пішохода не можливо з технічної точки зору. Пішохід ОСОБА_5 повинна була діяти у відповідності до вимог р. 4, п.п. 4.10, 4.14 а, б ПДР та з технічної точки зору потерпіла ОСОБА_5 мала технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 4.14 а,б ПДР.

висновку експерта від 24.09.2019 № 23-3/201/12-1/1714 за результатами проведення автотехнічної та фототехнічної експертизи, відповідно до якого автомобіль «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 з моменту виникнення небезпеки для його руху до моменту наїзду на пішохода ОСОБА_5 подолав відстань не менше ніж 28 метрів.В заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 повинен був діяти згідно з вимогами п. 18.1. Правил дорожнього руху України:п.18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.Встановити наявність чи відсутність у водія автомобіля «Шкода» д.н. НОМЕР_1 технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, не виявляється можливим.
Доводи обвинуваченого, що потерпіла вибігла раптово на пішохідний перехід, спростовуються дослідженим судом записами відеофайлів, з яких убачається, що потерпіла не вибігала на пішохідний перехід, а виходила в темпі швидкого кроку, що узгоджується з висновками, викладеними експертом в автотехнічній експертизі та поясненнями самої потерпілої ОСОБА_8 в суді. Також суд не приймає до уваги показання обвинуваченого щодо неправильності визначення його вини внаслідок непроведення органом досудового розслідування відтворення обстановки і обставин події, оскільки порушення п.18.1 ПДР ОСОБА_7 є очевидне з досліджених судом фактичних даних, наданих сторонами.

Так, доводи обвинуваченого, що відсутні докази його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, спростовуються дослідженими даними в протоколі огляду місця ДТП зі схемою, на якій зафіксоване місце розташування транспортного засобу в другій лівій смузі руху, передня частина автомобіля, зупиненого після події ДТП на місці, розташована поза межами пішохідного переходу, позначеного горизонтальною розміткою, сліди шин, гальмування відсутні; даних перегляду відеозапису, на якому зафіксовано момент зіткнення передньої частини автомобіля з пішоходом в той час, як пішохід знаходилася вже на пішохідному переході, показаннях потерпілої в суді.

Також суд враховує фактичні дані про місце зіткнення, яке відбулося на пішохідному переході, пішохід ОСОБА_5 рухалася справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, досліджені дані в протоколі огляду, відеозаписі, показаннях потерпілої ОСОБА_5 свідчить, що на момент зіткнення пішохід вже пройшла певну частину ділянки пішохідного переходу і перебувала на пішохідному переході, при цьому зіткнення пішохода відбулося з передньою частиною автомобіля. В цій обстановці автомобіль під керуванням ОСОБА_7 вже створював перешкоду та небезпеку для пішохода, проте наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, водій автомобіля ОСОБА_7 не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 . Також водій автомобіля ОСОБА_7 повинен був під час руху враховувати дорожню обстановку, те, що одна зі смуг руху праворуч була зайнята припаркованими автомобілями, а також як убачається зі схеми з місця ДТП, частково перекрита дерев*яною будівельною огорожею.

Як убачається з протоколу огляду, даних відеозапису, водій ОСОБА_7 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, при цьому зіткнення транспортного засобу з пішоходом відбулося в ділянці проїжджій частині дороги, коли пішохід ОСОБА_5 вже перебувала на пішохідному переході.

Оцінюючи зібрані та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, належними, допустимими та достатніми, такими, що узгоджуються між собою, приймає їх в основу вироку та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджена сукупністю досліджених судом доказів. Непроведення слідчим певних слідчих дій, зокрема, відтворення обстановки і обставин події, не є такою обставиною, яка виключає вину обвинуваченого. Те, що експерт у своєму висновку від 24.09.2019 за результатами дослідження відеозапису не зміг вирішити питання про можливість чи відсутність у водія ОСОБА_7 уникнути наїзду на пішохода не спростовують висновки суду про порушення водієм п.18.1, 2.3 «б» ПДР та наявність в його діях вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Відповідно до ч.2 ст.94 КПК України в ході оцінки доказів жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Враховуючи зазначене, дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Інкримінована ознака у кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України - порушення правил експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, не знайшла підтвердження в досліджених судом доказах є зайвою у кваліфікації дій особи в обвинувальному акті.
Обставинами, що пом*якшують покарання, суд вважає вжиття обвинуваченим заходів, направлених на відшкодування завданої шкоди, добровільне надання матеріальної допомоги потерпілій у зв*язку з лікуванням.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму та ступінь вини обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує не тільки негативні наслідки, що настали для потерпілої у вигляді розладу стану її здоров`я, характер та мотиви допущеного особою порушення правил безпеки дорожнього руху, ставлення обвинуваченого до цих порушень, а також враховує дії потерпілої ОСОБА_5 , а саме: необхідно врахувати поведінку потерпілої ОСОБА_5 , яка при виході на пішохідний перехід не впевнилася у відсутності транспортних засобів, що наближаються, вийшла на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе. При належному виконанні останньою вимог ПДР а саме п. 4.14а, з технічної точки зору у неї була можливість уникнути ДТП і вказана обставина визнається судом як пом`якшуюча покарання ОСОБА_7 .

Проте така поведінка пішохода ОСОБА_5 на пішохідному переході не звільняє водія від виконання ним вимог п.18.1 Правил дорожнього руху зменшити швидкість при наближенні до пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу, для якого створюється перешкода чи небезпека.

Таким чином, у зв`язку із встановленими наведеними обставинами, поведінкою обвинуваченого після вчинення ним правопорушення, направленою на усунення негативних наслідків, даними про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має позитивну характеристику за місцем роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце роботи, суд приходить до висновку, що достатнім для виправлення та запобігання вчинення ним нових правопорушень буде призначення покарання у вигляді штрафу в межах, установлених у санкції ч.1 ст. 286 КК України.

При цьому з урахуванням невизнання вини у вчиненні вказаного злочину, обставин події ДТП, наслідків, які сталися після дорожньо-транспортної пригоди, існують підстави для застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 статті 23 ЦК передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд вважає, що потерпіла ОСОБА_5 внаслідок ушкодження її здоров`я зазнала суттєвих фізичних та душевних страждань, Враховуючи характер правопорушення та обсяг цих страждань, було порушено звичайний уклад її життя, у зв*язку з необхідністю лікування суттєво змінився її спосіб життя, керуючись правилами ст. 1167 ЦК України, вимогами розумності та справедливості, суд вважає, що достатнім для компенсації завданої моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої коштів у сумі 50 000 грн.
Речові докази: компакт - диск із зафіксованими обставинами ДТП залишити в матеріалах справи в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов*язані з проведенням експертиз, в розмірі 9420 грн.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов*язані з проведенням експертиз, в розмірі 9 420 грн.

Речові докази: компакт - диск із зафіксованими обставинами ДТП залишити в матеріалах справи в порядку ст.100 КПК України.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1