Справа № 487/7103/19
Провадження № 1-кп/487/732/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003517 від 06.09.19 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, інваліда 1 групи, офіційно не працюючому, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 310 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 почав незаконно вирощувати рослини роду конопель у кількості не менше 11 кущів до моменту вилучення співробітниками поліції.

Так, 11.09.19 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено рослини роду конопель у кількості не менше 11 кущів, які ОСОБА_5 незаконно вирощував за вищевказаною адресою.

Таким чином, суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, тобто у незаконному вирощуванні конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти кущів.

На підставі ч.1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про визнання винуватості від 16.09.19 року, укладена між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до даної угоди прокурор і обвинувачений ОСОБА_5 за участю захисника дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700,00 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 310 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Заводського відділу Миколаївської прокуратури №1 ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700,00 грн.

Долю речових доказів суд визначає у відповідності до ст.100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне, керуючись ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. ст.100,124, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 16.09.19 укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003517.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 16.09.19 покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи № 1416 від 13.09.19 в розмірі 628,04 грн.

Речовий доказ, а саме п`ять упакувань (мішки) в яких зберігається 11 рослин роду конопель знищити, флеш носій на якому знаходиться відеозапис проведення обшуку зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбчаених ч.4 ст. 394 КПК України, до Миколаївської апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя ОСОБА_1