Справа № 487/7933/15-к
Провадження № 1-в/487/161/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання по закінченню строку випробування відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2016 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.1 ст.125, ч.2 ст.162 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на три роки. Зазначений вирок залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10.06.2016 року.
01.11.2019 року начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання по закінченню строку випробування ОСОБА_4 , посилаючись на те, що іспитовий строк сплинув, засуджений частково виконав обов`язки, які поклав на нього суд відповідно до ст. 76 КК України. За період випробування ОСОБА_4 пред`явлено підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, проте обвинувальний вирок не винесено. Крім того, з 22.12.2017 року ОСОБА_4 перебуває у розшуку.
У судове засідання представник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти відповідно до вимог закону.
Прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні подання відносно засудженого ОСОБА_4 просив відмовити.
Засуджений ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Неявка в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2016 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10.06.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.162 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на три роки.
Відповідно до повідомлення Заводського РВ м. Миколаєва КВІ УДПтСУ у Миколаївській області, вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2016 року одержаний 01.07.2016 року та прийнятий до виконання. В цей же час засуджений ОСОБА_4 взятий на облік кримінально-виконавчої інспекції Заводського районного відділу м. Миколаєва. Кінець випробувального терміну 08.04.2019 року. З порядком та умовами відбування покарання ОСОБА_4 ознайомлений 05.07.2016 року.
З наданих до суду матеріалів, а саме з листка реєстрації вбачається, що засуджений ОСОБА_4 з грудня 2017 року та до закінчення випробувального строку не з`являвся для реєстрації до Заводського РВ м. Миколаєва КВІ УДПтСУ в Миколаївській області.
Крім того, під час іспитового строку, 22.11.2017 р. у кримінальному провадженні №0004363 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
22.12.2017 року кримінальне провадження №0004363 від 10.11.2017 року зупинено та ОСОБА_4 оголошено у розшук.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Положеннями статті 78 Кримінального Кодексу України встановлено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Згідно вищевикладеного вбачається, що питання про звільнення засудженого від відбування покарання вирішується судом на підставі не самого тільки факту спливу іспитового строку, але також в залежності від інших обставин, зокрема - від того, чи виконав він покладені на нього обов`язки та чи не вчинив нового злочину під час іспитового строку.
Із наданих матеріалів слідує, що засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, не виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду, а саме не з`являвся до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації без поважних причин, починаючи з грудня 2017 року та до закінчення іспитового строку 08.04.2019 року, 22.11.2017 року йому пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, крім того він переховується від органу досудового розслідування та оголошений у розшук 22.12.2017 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що подання про звільнення від відбування покарання в зв`язку із закінченням іспитового строку стосовно ОСОБА_4 є передчасним та неприпустимим, тому у задоволенні подання необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання по закінченню строку випробування відносно ОСОБА_4 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1