Справа № 308/5234/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000062 - старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000062, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.04.2019 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 11.04.2019 року до Ужгородської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_5 яка повідомила, що на виконання угоди про визнання винуватості нею взято на себе обов`язок повідомляти про відомі їй факти вчинення кримінальних правопорушень, так остання повідомила, що на її мобільний номер зателефонувала невідома жінка на ім`я ОСОБА_6 та запропонувала їй роботу, наступного дня при зустрічі ця невідома жінка повідомила, що знає складний матеріальний стан, який склався у ОСОБА_5 та запропонувала їй високооплачуване зайняття послугами інтимного характеру за кордоном.

Після чого 12.05.2019 року о 15.00 год. гр. ОСОБА_7 завербувавши ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перемістила останніх із міста Ужгород до пункту пропуску Малі Селменці Ужгородського району, для їх передачі за кордон до Словацької Республіки для надання сексуальних послуг в нічному клубі міста Гуменне.

12.05.2019 року під час проведення огляду місця події на території КПП «Малі Селменці» в с. Малі Селменці, по вул. Комлоші, б/н, було виявлено та вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та паспорт громадянина для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які упаковано в спецпакет Національної поліції України №4508742.

З огляду на викладене виникла необхідність у зверненні до слідчого суді із клопотанням про накладення арешту на вилучені в ході огляду речі, так як вони мають значення в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 12.05.2019 року майно.
Слідчий у судове засідання не з`явився та подав заяву, відповідно до якої просив клопотання задовольнити та розглянути у його відсутності.
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду такого повідомлялися належним чином, про що свідчить рапорт слідчого, однак їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Витягом з ЄРДР підтверджено, що слідчим відділенням Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000062 від 12.04.2019 року, попередня правова кваліфікація ч.2 ст.149 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що 12.05.2019 року, в ході огляду місця події на території КПП «Малі Селменці» було виявлено та вилучено: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та паспорт громадянина для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які упаковано в спецпакет Національної поліції України №4508742.

Постановою слідчого від 12.05.2019 року вищевказані вилучені в ході огляду місця події речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 6 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із змісту клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування не доведено, що майно, про арешт якого ставиться питання, має значення доказу в даному кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК України, підлягає конфіскації чи спеціальній конфіскації.

Крім того, клопотання та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання арешту майна, визначеного ст. 170 КПК України, для виконання якого остання звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту.

Крім того, відповідно до узагальненої судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними, слідчим суддею не може бути прийнято ухвалу про арешт майна, навіть якщо у нього є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене, подане клопотання не містить підстав для арешту майна, що встановлені КПК України, з посиланням на відповідні положення процесуального закону та мету накладення арешту, що свідчить про недоведеність необхідності накладення арешту на майно, а клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000062 старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та паспорт громадянина для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на імя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1