Справа № 590/826/18
Провадження № 1-кп/590/18/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ямпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 29.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Шосткинського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта базова середня, неодруженого, непрацюючого, не маючого реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12.04.2018 року Ямпільським районним судом Сумської області до покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.02.2018 року близько 20:00 год. ОСОБА_4 перебував на законних підставах в домогосподарстві ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в зазначеному домоволодінні, ОСОБА_4 помітив у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «BQ 2831 STEP XL+», яким вирішив незаконно заволодіти шляхом обману. В той момент ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_4 взяти в магазині продукти харчування та спиртні напої в борг, записавши борг на ім`я ОСОБА_6 .. В свою чергу ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , скориставшись тривалими товариськими стосунками між собою, повідомив останньому заздалегідь неправдиву інформацію з приводу того, що в магазині в борг нічого не дадуть без залишення майна, як застави, при цьому, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, запропонував ОСОБА_6 залишити його мобільний телефон в магазині в якості застави, в результаті чого ОСОБА_6 , довіряючи та непідозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки «BQ 2831 STEP XL+», вартість якого згідно висновку експерта №19/119/11-1/1574е від 27.04.2018 року складає 895 гр. 63 коп. (вісімсот дев`яносто п`ять грн. 63 коп.).

Після отримання мобільного телефону від ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , не маючи на меті залишати отримане шляхом обману та зловживання довірою майно в магазині як заставу, вийшов з будинку, після чого розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 895,63 грн..

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним в судовому засіданні, вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази, а саме, що 01.02.2018 року близько 20:00 год., він перебував в домогосподарстві ОСОБА_6 .. Перебуваючи в зазначеному домоволодінні, він помітив у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «BQ 2831 STEP XL+», яким вирішив заволодіти шляхом обману. В той момент ОСОБА_6 запропонував йому взяти в магазині продукти харчування та спиртні напої в борг, записавши борг на ім`я ОСОБА_6 .. В свою чергу, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , скориставшись тривалими товариськими стосунками між собою, повідомив останньому заздалегідь неправдиву інформацію з приводу того, що в магазині в борг нічого не дадуть без залишення майна як застави, запропонував ОСОБА_6 залишити його мобільний телефон в магазині в якості застави, в результаті чого ОСОБА_6 , довіряючи та непідозрюючи про його злочинні наміри, добровільно передав йому свій мобільний телефон марки «BQ 2831 STEP XL+». Після отримання мобільного телефону від ОСОБА_6 , він немаючи на меті залишати отримане майно в магазині як заставу, вийшов з будинку, після чого розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011року «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, що виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману і зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно.
Захисник ОСОБА_5 не заперечував факту скоєння його підзахисним інкримінованого йому злочину.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив злочин середньої тяжкості, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, в період часу з 2001 року по 2012 року перебував на обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом: легка розумова відсталість, в 2012 році знятий з обліку (а.с.33); відповідно до висновку судово-психіатричного експерта КЗ СОР «Сумський наркологічний диспансер» №267 від 21.05.2018 року (а.с.52-54) встановлено, що на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 виявляв ознаки Легкої розумової відсталості (легка дебільність), не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на обліку в лікаря-нарколога не перебуває (а.с.32); раніше судимий (а.с.35); посередньо характеризується за місцем мешкання (а.с.25), не працює. Відповідно до довідки Ямпільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області від 23.05.2019 року №26/20/475-19 ОСОБА_4 повністю відбув призначене судом покарання,призначене вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 12.04.2018 року, у виді громадських робіт та 10.07.2018 року знятий з обліку Ямпільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, з урахуванням думки потерпілого, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченому слід визначити покарання, без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу.

При обранні остаточного покарання ОСОБА_4 слід визначити його за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України, зарахувавши до покарання за цим вироком повністю відбуте покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 12.04.2018 року у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, за правилами передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судової товарознавчої експертизи на загальну суму 429,00 грн. (чотириста двадцять дев`ять грн. 00 коп.), згідно наданих довідок про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні, покласти на обвинуваченого.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись п.1, п.2, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.368, ст.370, ст.371, ст.373, ст.374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Згідно вимог ч.4 ст. 70 КК України зарахувати в строк покарання повністю відбуте покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 12.04.2018 року у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, за правилами передбаченими в ч.3 ст.72 цього Кодексу, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.

Речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «BQ 2831 STEP XL+», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , вважати повернутим останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/1574е від 27.04.2018 року в сумі 429 грн. (чотириста двадцять дев`ять грн. 00 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні

Суддя ОСОБА_1