№ 207/2359/19
№ 1-кп/207/493/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

особи щодо якої вирішується

питання про застосування

заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська, громадянина України, не працюючого, перебуває на соціальному забезпеченні інвалід другої групи, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000459 від 28.03.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2019 року, приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем мешкання потерпілого, ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , побачив у ОСОБА_8 мобільний телефон «Nomi i 4510», що належить потерпілому. В цей час ОСОБА_5 прийняв рішення заволодіти вказаним телефоном.

Перебуваючи в неосудному стані, ОСОБА_6 , шляхом ривку з руки ОСОБА_8 , вирвав, належне ОСОБА_7 майно, а саме: мобільний телефон «Nomi i 4510» imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/359 від 12.04.2019 року, станом на 27.03.2019 року становить 761 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 заклав вказаний мобільний телефон до ломбарду, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вищевказану суму.

Прокурор, захисник ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом стосовно ОСОБА_6 , просили його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні не з`явився, надав суду заяву, в якій просив клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 розглядати без його участі, матеріальних претензій до ОСОБА_6 не має, клопотання просив задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що з обставинами викладеними в обвинувальному акті він не згодний, так як дійсно телефон він заклав у ломбард, але ж потім викупив та повернув, проти клопотання заперечує, так як не вважає себе хворим.

Вчинення ОСОБА_6 діяння, передбачене ч.1 ст. 186 КК України, а саме відкрите викраденя чужого майна (грабіж) підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що вона проживає разом з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . 27.03.2019 року до них прийшов її син ОСОБА_9 та почав просити у неї гроші, вона відмовила, потім між ними почалася сварка, після чого ОСОБА_9 вихопив з її рук мобільний телефон «Nomi i 4510», який належить її співмешканцю ОСОБА_7 та втік з квартири. Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно її сина ОСОБА_9 просила задовольнити.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що воно підлягає задоволенню.

Ч. 1 ст. 513 КПК України, передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів, що були отримані з документів, наданих суду стороною обвинувачення, а саме: висновком судової товарознавчої експертизи № 19/12.1/359 від 12.04.2019 року про незалежну оцінку ринкової вартості об`єкту оцінки (ар.с.27-29), відповідно до якого вартість викраденого майна склала 761,00 грн., копією договору № 6 від 30.03.2019 року, відповідно до якого 30.03.2019 року ОСОБА_6 отримав фінансовий кредит під заставу телефону «Nomi i 4510» imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 , за що отримав гроші в сумі 250 грн. (ар.с.39), заявою ОСОБА_6 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону «Nomi i 4510» imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 (ар.с.61), протоколом проведення слідчого експерименту від 08.05.2019 року та фототаблицею до протоколу, який є в матеріалах кримінального провадження (ар.с.51-55), з якого вбачається, що свідок ОСОБА_8 розказала та показала, як відбувалися події 27.03.2019 року, коли в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , її син ОСОБА_6 вихопив з її рук мобільний телефон «Nomi i 4510», який належить її співмешканцю ОСОБА_7 та втік з квартири; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.05.2019 року та фототаблицею до протоколу, який є в матеріалах кримінального провадження (ар.с.56-60), з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 розказав та показав, як відбувалися події 27.03.2019 року, за адресою: м. Кам`янське, вул. Матросова, 17-10, коли ОСОБА_6 вихопив з рук ОСОБА_8 мобільний телефон «Nomi i 4510» та втік з квартири.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 129 від 04.07.2019 року (ар.с.106-109), встановлено, що в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_6 страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Враховуючи досліджені судом обставини справи та докази, а також наявність у ОСОБА_6 хронічного психічного захворювання, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 129 від 04.07.2019 року (ар.с.106-109), суд прийшов до висновку, що обвинувачений на момент вчинення ним суспільно-небезпечного діяння 27.03.2019 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже ОСОБА_6 перебував у стані неосудності, тому згідно статті 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визначаючи відповідно до ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України), суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на викладене та з метою досягнення мети застосування примусових заходів медичного характеру, якою є вилікування чи поліпшення стану здоров`я ОСОБА_6 , що можливо шляхом створення найбільш оптимальних умов для одужання, а також враховуючи те, що таке лікування може бути надано на умовах госпіталізації з урахуванням висновків лікарів - експертів, при цьому, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки діяння, яке вчинив ОСОБА_6 , що має вираз у конкретних обставинах вчинення суспільно - небезпечного діяння, ознаки якого відповідають ознакам складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а також ті обставини, що викрадене майно повернуто потерпілому на зберігання, цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений, характер і тяжкість психічного захворювання ОСОБА_6 , що має вираз у хронічному психічному захворюванні у формі шизофренії параноїдної, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання стороною обвинувачення, в зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у зв`язку з наявним в нього хронічним психічним захворюванням.

До повноважень суду в даній категорії справ, входять лише визначення виду психіатричного закладу, проте не конкретного закладу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню № 0000459 відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ст.186 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/359 від 12.04.2019 року, загальною сумою 628 грн. 04 коп. віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 15.05.2019 року на: мобільний телефон «Nomi і 4510» іmеі 1: НОМЕР_1 ; іmеі 2: НОМЕР_2 та на сім карту мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 .

Речові докази: мобільний телефон марки «Nomi i 4510» imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 , що знаходиться на зберіганні у потерпілого повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду

Суддя ОСОБА_1