Справа № 494/325/19
УХВАЛА
19.06.2019 року смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Березівським районним судом Одеської області скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області щодо не розгляду клопотання в порядку ст.220 КПК України та на постанову слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 13.03.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області щодо не розгляду клопотання в порядку ст.220 КПК України та на постанову слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала скаргу в повному обсязі, з підстав, викладених у ній.
Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області та слідчий СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися, однак відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши подану скаргу, вислухавши думку ОСОБА_3 , вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить наступного.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст.110 КПК України всі рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Відповідно до змісту даної постанови слідчій зобов`язаний повідомити всіх учасників кримінального провадження, щодо процесуального рішення.
Згідно ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
На підставі п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
В судовому засіданні встановлено, що СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000049 від 01.02.2019р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 31.01.2019р. надійшла заява від ОСОБА_3 про те, що 29.01.2019р. невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами в сумі 150 грн. 04 коп., в якій вона зазначила, що просить визнати її потерпілою по кримінальному провадженню.
01.02.2019 року відомості по даному факту на підставі ст.214 КПК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
08.02.2019р. в ході допиту ОСОБА_3 показала, що 29.01.2019р. вона звернулася до Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеські області з приводу отримання свідоцтва про смерть своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .. У відділенні Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області їй видали реквізитний лист про оплату послуг Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області на суму 150 грн. 04 коп. з зазначенням на ньому розрахункового рахунку Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, з яким вона пішла до банку, де мала оплатити послуги Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області та, крім того, сплатила банківські послуги в сумі 10 грн. Вважає, що працівники Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області повинні безкоштовно видавати довідки про смерть, що вона не повинна була сплачувати за надане їй свідоцтво про смерть її матері. Вважає, що в діях працівників Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області містяться ознаки шахрайства, що вони обманним шляхом заволоділи її грошима в сумі 150 грн. 04 коп.
Допитана начальник відділу Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 показала, що до Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області звернулась ОСОБА_3 з приводу отримання свідоцтва про смерть її матері. Так як послуги Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеські області не є безоплатними, ОСОБА_3 було надано реквізитний лист із зазначенням на ньому розрахункових рахунків на оплату послуг Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеські області та зазначена сума послуг 150 грн. 04 коп. Після оплати послуг ОСОБА_3 було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 05.02.2019р., бланк якого був зареєстрований в книзі обліків бланків свідоцтв про смерть за №57-64. Про отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 поставила підпис в його отриманні. Коли ОСОБА_3 принесла банківський чек про оплату послуг Березівського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, він був зареєстрований в Реєстрі обліку наданих відділом платних послуг за №49 від 31.01.2019р. на суму 150 грн. 04 коп. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04.06.2018р. №275/03-05 «Про затвердження розміру плати за надання платних послуг відділами державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області» Розмір плати за надання платних послуг відділами державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області за надання послуг становить 150 грн. 04 коп.
Крім того, під час проведення досудового розслідування слідчим було досліджено та долучено до матеріалів кримінального провадження: наказ №275/03-05 від 04.06.2018р. «Про затвердження розміру плати за надання платних послуг відділами державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області», з Розміром плати за надання платних послуг відділами ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області в додатку, посадову інструкцію головного спеціаліста Березівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області від 03.08.2018р., копію книги обліку бланків свідоцтв про смерть, реєстру обліку наданих відділом платних послуг, заяви ОСОБА_3 від 05.02.2019р.
На підставі досліджених доказів слідчий не встановив ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, на підставі чого 13.03.2019р. ухвалив постанову про закриття кримінального провадження.
Вимоги своєї скарги ОСОБА_3 в судовому засіданні обґрунтувала тим, що слідчий не повинен був закривати кримінальне провадження, не визнавши її потерпілою, а врахувати всі її доводи. Вважає, що видача свідоцтва про смерть відноситься до безкоштовних послуг, а слідчий не взяв до уваги те, що посадова особа ВДРАЦС все це зробила з корисливих мотивів, тому що дохід від сплачених послуг є складовою заробітної плати. Саму постанову про закриття провадження вона отримала вже тоді, коли скарга перебувала в суді.
Відповідно до вимог ст.110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 10 частини 1 цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Як вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження, слідчим під час прийняття постанови про закриття кримінального провадження дані вимоги закону були дотримані.

Під час проведення перевірки обставин, на які посилається особа яка подала скаргу, встановлено, що слідчим, у відповідності до вимог ч.2 ст.9 КПК України всебічно, повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, був наданий аналіз тих обставин, проведено достатній обсяг слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, проаналізовано відповідні зібрані матеріали, надано їм належну правову оцінку.

Відповідно до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом із тим, ОСОБА_3 будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених доводів надано не було, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні. Остання пояснює лише те, що вона не згодна з постановою слідчого про закриття провадження, оскільки це є порушенням її прав, однак в чому саме дане порушення виражається обґрунтувати не може.

Слідчий суддя, оцінюючи доводи ОСОБА_3 стосовно того, що слідчий всупереч ст.220 КПК України не визнав її потерпілою у кримінальному провадженні, зазначає наступне.

Відповідно до ст.55 КПК України у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.
Разом із тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
В матеріалах кримінального провадження постанова про відмову у визнанні потерпілою відсутня, отже ОСОБА_3 автоматично набула статусу потерпілої з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення
У зв`язку з вищевикладеним скарга не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 9, 22, 26, 91, 110, 214, 303, 304, 305, 306, 307, 308, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області щодо не розгляду клопотання в порядку ст.220 КПК України та на постанову слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 13.03.2019р. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1