У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_7 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000275 від 26.10.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
З поданого клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, що слідчим відділом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000275 від 26.10.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.10.2018 року працівниками управління протидії наркозлочиності ГУНП в Закарпатській області в межах ОРС проведено контроль за вчиненням злочину - оперативну закупку наркотичної речовини "макова солома" в громадянина ОСОБА_8 в кількості приблизно 10 кілограмів. Згідно з висновком експерта №6/616 від 12.11.2018 надана на експертизу речовина рослинного походження світло-коричневого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - маковою соломою загальною масою 9414,9974 г. 06 червня 2019 року у даному кримінальному провадженні змінено кваліфікацію із ч.3 ст.307 КК України на ч.3 ст.309 КК України. 08 червня 2019 року у даному кримінальному провадженні змінено кваліфікацію із ч.3 ст.309 КК України на ч.3 ст.307 КК України.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25 жовтня 2018 року близько 19 години 00 хвилин між населеними пунктами м.Берегово та с.Мочола Берегівського району, ОСОБА_8 , вийшов із керованого ним невстановленого автомобіля до кущів поряд із проїжджою частиною, взяв із собою три поліетиленові пакети, в середині яких знаходився наркотичний засіб та діючи умисно, з метою збуту, незаконно збув ОСОБА_9 наркотичну речовину - макову солому, загальною масою 9414, 9974 грамів.

Зазначає, що дану наркотичну речовину ОСОБА_8 , при не встановлених органом досудового розслідуванням обставинах незаконно придбав, заховав в кущах поряд із проїжджою частиною, між населеними пунктами м.Берегово та с.Мочола Берегівського району та в подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, а також заздалегідь знаючи, що дана речовина є наркотичною речовиною, зберігав її з метою збуту, яку незаконно збув ОСОБА_9 .

Крім цього, зауважує, що 05 квітня 2019 року в період часу із 17 години 00 хвилин по 18 годину 45 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи неподалік від с.Мочола Берегівського району, на території колишніх складів Аграрного Бахтянського інституту, діючи умисно, з метою збуту, незаконно збув ОСОБА_10 наркотичну речовину - макову солому, вагою в перерахунку на суху речовину становить 4108, 6 грамів.

Таким чином, вважає, що дану наркотичну речовину ОСОБА_8 , при не встановлених органом досудового розслідуванням обставинах незаконно придбав та в подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, а також заздалегідь знаючи, що дана речовина є наркотичною речовиною, зберігав її з метою збуту, яку незаконно збув ОСОБА_10 .

Крім цього, зазначає, що 18 травня 2019 року близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в м.Берегово, діючи умисно, з метою збуту, незаконно збув ОСОБА_10 подрібнену речовину рослинного походження, світло коричневого кольору, вагою біля 7 кілограмів.

Стверджує, що дану наркотичну речовину ОСОБА_8 , при не встановлених органом досудового розслідуванням обставинах незаконно придбав та в подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, а також заздалегідь знаючи, що дана речовина є наркотичною речовиною, зберігав її з метою збуту, яку незаконно збув ОСОБА_10 .

Крім цього, зауважує, що 05 червня 2019 року близько в період часу із 16 години 50 хвилин по 17 годину 07 хвилин, на підставі заяви дозволу володільця автомобіля марки Ауді А6, із реєстраційним номерним знаком Угорської Республіки НОМЕР_1 ОСОБА_8 , було проведено огляд вказаного автомобіля, в ході проведення якого, в салоні вказаного автомобіля, на задньому лівому покритті позаду водійського сидіння, було виявлено та вилучено наркотичну речовину макову солому вагою біля 4 кілограмів, та пластикову пляшку об`ємом 2 літри, в середині якої було заповнено концентратом макової соломи, яку ОСОБА_8 , перевозив на керованому ним автомобілі з метою збуту до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції.

Зазначає, що вказану наркотичну речовину ОСОБА_8 придбав у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, яку в подальшому зберігав у вказаному вище автомобілі з метою збуту до виявлення та вилучення працівниками поліції.

На переконання органу досудового розслідування, такими своїми умисними діями, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичних засобів, а також незаконному збуті наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, тобто злочину, передбачений ч.3 ст. 307 КК України.

В зв`язку з цим 05.06.2019 о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , відповідно до ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України., та в подальшому повідомлено пор зміну раніше повідомленої підозри - за ч. 3 ст. 307 КК України.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на автомобіль Фольксваген Джетта, д.н.з. НОМЕР_2 Республіки НОМЕР_3 , слідчий та прокурор зазначають, що злочин передбачений ч.3 ст. 307 КК України є умисним особливо тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.

Крім того, зауважують, що 08.06.2019 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшуку автомобіля марки «Фольксваген Джетта» державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_3 , в ході проведення якого вказаний транспортний засіб було вилучено та поміщено на арешт майданчик відділу поліції. Зауважує, що цього ж дня постановою слідчого вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом, оскільки він використовувався підозрюваним ОСОБА_8 для перевезення наркотичних засобів під час попередніх оперативних закупок.

Враховуючи викладене вище слідчий та прокурор просять в клопотанні накласти арешт на автомобіль марки «Фольксваген Джетта», державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_3 , оскільки такий є речовим доказом в даному провадженні, так як він є знаряддями та засобом вчинення кримінального правопорушення і відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України, окрім цього, вважають, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України санкцією якого передбачено конфіскацію майна у зв`язку із чим виникає необхідність накласти арешт на вилучене майно.

Ураховуючи наведене слідчий просить суд накласти арешт на майно, про яке йдеться у клопотанні.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити в повному обсязі. На запитання слідчого судді, яким критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, відповідає даний автомобіль слідчий вказав, що згідно з матеріалами негласних слідчих розшукових дій встановлено, що ОСОБА_8 користувався зазначеним автомобілем та на місце збуту наркотичної речовини прибув саме на ньому, однак яким саме критеріям відповідає цей автомобіль, визначеним ст. 98 КПК України слідчий пояснити не зміг та які ризики щодо нього існують не назвав. Додатково обґрунтовував необхідність накласти арешт на автомобіль, оскільки санкція статті за якою підозрюється ОСОБА_8 передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Власник майна ОСОБА_11 за участю перекладача заперечував щодо задоволення поданого клопотання, вказала, що даний автомобіль є її особистою власністю, вона ним користується в особистих потребах. Вказала, що ОСОБА_8 є її братом, однак, особисто вона йому автомобіль не передавала, та коли була відсутня за місцем проживання, не знала, що брат користується автомобілем. Просила повернути належне їй майно, вважає неправомірним позбавлення її можливості користуватись належним їй автомобілем, будь-якого відношення вона до подій, описаних в клопотанні не має, відношення до злочину не має.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

06.06.2019 стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України.

08.06.2019 стороною обвинувачення стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, складено повідомлення про підозру раніше повідомленої підозри, а саме, про те що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 ст 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи тільки за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України означає, що воно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України, підстави, мету, обґрунтування необхідності арешту майна, його перелік і види, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, повинно бути зазначено перш за все у клопотанні про арешт майна. При цьому до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу: можливості приховування майна, його пошкодження, псування,знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 132, 170-173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а, отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У наданих слідчому судді матеріалах немає відомостей про докази, які вказували б на протиправне використання зазначеного автомобіля "Фольксваген Джета" державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_3 , або те, що автомобіль здобутий незаконним шляхом, чи використовувався в злочинній діяльності, або зберіг на собі сліди злочину, є знаряддям вчинення злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

З матеріалів клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 в момент затримання за підозрою у вчиненні злочину, керував іншим автомобілем, а саме марки Ауді А-6 на закордонній реєстрації, та про такий автомобіль в межах розгляду даного клопотання питання не вирішується.

Крім того ні в клопотанні, ні в судовому засіданні слідчим необґрунтовано необхідності арешту зазначеного майна, мети такого арешту, та лише перелічено ризики, однак жодним чином не обґрунтовано існування таких ризиків. Як і недоведено, що перелічене майно, на яке просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Посилання сторони обвинувачення на ту обставину, що санкція статті за якою підозрюється ОСОБА_8 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, як на підставу для арешту зазначеного майна, є безпідставним, оскільки в такому випадку арешт може бути накладено, на майно, що належить підозрюваному. Таких відомостей в судовому засіданні не надано, крім того, долучено докази того, що власником майна підозрюваний ОСОБА_8 не являється, а доказів причетності до злочину власника ОСОБА_5 не надано та таких не здобуто слідством.

Отже, слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що автомобіль, зазначений в клопотанні, набутий у власність кримінально- протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також був одержаний внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, або призначався (використовувався) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, чи був предметом злочину або були підшуканий, пристосований чи використаний як засоби або знаряддя вчинення злочину, тобто підпадає під ознаки майна, на яке може бути накладено арешт з метою спеціальної конфіскації. Наявність постанови про визнання майна речовим доказів саме по собі не наділяє таке майно зазначеними критеріями.

Крім того в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий в клопотанні не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності третьої особи, непричетної до події кримінального правопорушення, завданням кримінального провадження та наслідки арешту автомобіля для його власника.

Отже, слідчий суддя доходить висновку що арешт майна при викладених у клопотанні обставинах може порушувати справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

З`ясувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту для потреб кримінального провадження, враховуючи, що слідчим не доведено необхідність накладення арешту на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, не доведено підставу для такого арешту, а також не наведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, не доведено, що вказаний автомобіль підпадає під ознаки ст. 98 КПК та має значення для даного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено о 16 год. 50 хв. 12 червня 2019 року.