Провадження № 1-кс/592/8606/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року м.Суми Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, громадянки України, українці, з вищою освітою, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий своє клопотання, погоджене з прокурором, мотивує тим, що 27.07.2019 року, близько 10:30 год., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по проїзній частині дороги між будинками №12/1, 14/2 по вул. Прокоф`єва в м. Суми, при виконанні об`їзду перешкоди для руху, не впоралась із керуванням транспортного засобу, виїхала на газон, який розташований ліворуч відносно напрямку руху, де допустила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , 1960 р.н.
Внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №649 від18.09.2019 року, отримала тілесні ушкодження «відкритий уламковий перелом дистальної третини діафізу та дистального епіфізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритий перелом нижньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщення, післятравматичний некроз шкіри нижньої третини лівої гомілки». Відкритий уламковий перелом лівої великогомілкової кістки був небезпечним для життя і за цією ознакою відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

При керуванні автомобілем Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №147 від 20.09.2019 року, порушила вимоги Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.3 (б), п. 10.1., п. 12.1.

Своїми діями, що виразилися в порушенні вимог п. 2.3 б, 12.1 ПДР України, при керуванні автомобілем, що призвело до наїзду на потерпілу ОСОБА_7 , якійзаподіяне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Таким чином, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 та виконання нею процесуальних обов`язків, слідчий просить застосувати до неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.

Слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 та прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу підтримали із зазначених в ньому підстав та просили задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 , разом із своїм адвокатом, заперечувала проти задоволення клопотання слідчого та застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання; в обґрунтування заперечень зазначила, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина, вона працює в туристичному агентстві, у зв`язку з чим часто вимушена виїжджати за межі м. Суми. Крім того, в даному кримінальному провадженні проведено всі необхідні слідчі дії, вона добровільно відшкодувала витрати на лікування потерпілої.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, вважає його необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З наданих суду матеріалів вбачається, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Однак, перевіряючи доводи клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі поданих доказів, оцінюючи в сукупності всі обставини справи, суд вважає, що доводи про наявність ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, в клопотанні вказано, що ОСОБА_5 вчинила тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якої передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, що обґрунтовує ризик переховування останньої від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З матеріалів справи вбачається, що підозрювана ОСОБА_5 має постійне місце роботи, на її утриманні знаходиться малолітня дитина донька ОСОБА_8 , тобто наявні соціальні фактори стримуючого характеру; крім того, підозрювана добровільно відшкодовує витрати на лікування потерпілої

Таким чином, ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування не було підтверджено жодними належними доводами, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної.

Керуючись ст. ст. 176-179, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1