Справа №: 400/321/18
провадження №: 1-кп/398/178/19
ВИРОК
Іменем України

"05" червня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 20 грудня 2018 року за №0000548 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину, працюючого підсобним робітником ПСП «Райпольське», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 вчинив незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за таких обставин

19.12.2017 року в період між 22 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв. ОСОБА_10 перебував в квартирі АДРЕСА_3 в стані алкогольного сп`яніння, де також перебували ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . В цей час в спальній кімнаті між обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виникла розмова, до якої долучився потерпілий ОСОБА_11 , яка переросла в бійку та штовханину між обвинуваченим та потерпілим. В той же період часу між потерпілим і обвинуваченим виникла ще одна бійка, після якої потерпілий пішов до ванної кімнати, а обвинувачений пішов на кухню, де в нього виник умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з прямим умислом, обвинувачений із дерев`яної шухлядки дістав кухонний ніж із ручкою білого кольору та тримаючи його у правій руці пішов до ванної кімнати, де перебував потерпілий. Зайшовши до ванної кімнати обвинувачений наблизився до потерпілого, який перебував із останнім стоячи обличчям до обличчя, та ножем, який тримав у правій руці, завдав потерпілому один удар в ділянку шиї та три удари у ділянку спини справа, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді рани задньої поверхні грудної клітини справа, розташованої паравертибрально, яка проникає у плевральну порожнину, рани задньої поверхні грудної клітини справа, розташованої «ближче до кута лопатки», яка не проникає у плевральну порожнину; рани задньої поверхні шиї, рани правого плечового суглобу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Від останнього удару рукоятка ножа зламалася, обвинувачений перестав наносити удари, потерпілий відштовхнув обвинуваченого та вийшов із квартири на вулицю, а ОСОБА_10 залишився у приміщенні ванної кімнати, що не дало змоги обвинуваченому з причин, що не залежали від його волі, вчинити усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Таким чином, своїми активними фізичними діями ОСОБА_11 не дав змогу ОСОБА_10 довести свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення його життя, до кінця.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину в інкримінованому злочині не визнав, надав показання, відповідно до яких в грудні 2017 року він разом зі своїм знайомим вживали спиртні напої, потім викликали таксі та вирішили поїхати до смт. Петрово. Він зателефонував бабусі, запитав чи зможе вона оплатити таксі, оскільки його банківська картка знаходилась в бабусі. Приїхавши до бабусі, він зайшов до квартири, вдома був його брат, ОСОБА_14 та бабуся. Він попросив грошові кошти в сумі 120 грн. у бабусі, але що вона відповіла, він не пам`ятає. Брат зробив йому зауваження і в них почалася словесна сварка, яка переросла у штовханину, він пам`ятає лише, що брат почав його душити. Потім він пішов до кухні, де у верхній шухляді взяв кухонний ніж та пішов з ним до ванної кімнати, де знаходився його брат, що відбувалось далі він не пам`ятає, пам`ятає лише як бабуся з кімнати кричала «що ти робиш», як наносив удари і куди він не пам`ятає. Першим з кімнати вийшов його брат, потім він вийшов, одягнув пальто і пішов у сусідній будинок до тітки. Вийшовши від неї на двір його почали кликати, на місці були працівники поліції, він сів до них в машину та поїхав з ними до лікарні. До цього часу в нього з братом були гарні відносини, ніколи не сварились. Перед братом він неодноразово вибачався, в скоєному щиро каявся, просив його суворо не карати, зазначив, що наміру вбивати брата в нього не було.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України також підтверджується дослідженими і перевіреними судом фактичними даними, що містяться у наступних джерелах доказів:
- показаннях потерпілого ОСОБА_11 , відповідно до яких обвинувачений є його рідним братом, 19.12.2017 року він перебував в гостях у свого двоюрідного дядька ОСОБА_13 , де випив 150 грамів вина, приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_13 зателефонувала бабуся обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_12 та попросила прийти та викликати швидку медичну допомогу. Вони прийшли до неї, через деякий час приїхав обвинувачений, який був в стані алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно, та почав кричати на бабусю та вимагати від неї дати гроші розрахуватися з таксистом. Він зробив братові зауваження, після чого вони почали штовхатися, він зажав обвинуваченого та трохи потримав за шию, щоб той заспокоївся, після чого відпустив, обвинувачений сів на диван, а він пішов до ванної кімнати умиватися. В ванній кімнаті став спиною до дверей, та не встиг відкрити кран, як почув, що бабуся сказала « ОСОБА_15 , що ти робиш», він зрозумів, що щось не так та намагався закрити двері в ванну кімнату, але обвинувачений їх відчинив та одразу вдарив ножем ззаду, потерпілий впав навколішки, потім обвинувачений наніс удар в район правового плеча, потім два чи три удари в правий бік, останній удар наніс в спину, після чого зламалася рукоятка ножа, все відбувалося дуже швидко, удари наносилися на протязі приблизно 1-2 хв. та наносив їх обвинувачений мовчки. Після припинення нанесення ударів він встав, обвинуваченого вже поруч не було, спустився на вулицю та ліг під під`їздом на землю, потім приїхала швидка допомога. Поки лежав на вулиці, бачив як обвинувачений проходив повз нього та намагався сісти в таксі. Обвинувачений телефонував йому, намагався вибачитися, потерпілий просив обвинуваченого суворо не карати, просив задовольнити цивільний позов про відшкодування моральної шкоди;
- показаннях свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких вона є бабусею потерпілого та обвинуваченого, 19.12.2017 року близько 22 години їй стало погано, піднявся тиск, вона зателефонувала ОСОБА_13 та попросила прийти, щоб викликав швидку допомогу. Прийшов ОСОБА_16 та за ним слідом потерпілий, зробили їй чаю. Через декілька хвилин прийшов обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння та попросив грошей, щоб розрахуватися за таксі, на якому він приїхав. Потерпілий зробив йому зауваження, що він просить гроші у бабусі, той відповів, що потерпілий також просить у бабусі гроші, між ними почалася бійка. Все відбувалося швидко, вона не встигла зрозуміти, що сталося, бачила, як потерпілий схопив обвинуваченого за шию, а потім відпустив та пішов до ванної кімнати, а обвинувачений до кухні. Свідок перебувала в кімнаті та їй стало гірше та вона попросила ОСОБА_13 викликати швидку допомогу. Свідок бачила, як обвинувачений забіг до ванної кімнати з ножем в руці, почула як потерпілий застогнав та сказав «Що ти робиш» та вийшла до коридору, де побачила в ванній обвинуваченого, ОСОБА_13 стояв в коридорі та не пускав її до ванної, як наносилися удари вона не бачила, ОСОБА_13 побіг до сусіда, з ванни вийшов обвинувачений, вона зайшла, в ванній лежав потерпілий, свідок намагалася його підняти, але той її відштовхнув та побіг з квартири, свідок пішла за ним на вулицю, той лежав на землі в лезом в спині та вже приїхала швидка, його погрузили до машини та повезли до лікарні, потім в ванній кімнаті біля унітазу вона знайшла рукоятку ножа, це був її кухонний ніж. Між братами до цього випадку були дружні стосунки, конфліктів не було;
- показаннях свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких обвинувачений та потерпілий є племінниками його дружини. 19.12.2017 року він разом з потерпілим були в нього вдома, йому зателефонувала ОСОБА_12 бабуся обвинуваченого та потерпілого, якійстало погано та попросила прийти. Свідок пішов до неї, через декілька хвилин прийшов й потерпілий. Приблизно через 10 хвилин прийшов обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння та почав розмовляти на підвищених тонах. Потерпілий зробив йому зауваження, обвинувачений почав чіплятися до останнього, в результаті чого між ними в кімнаті розпочалася бійка. Згодом вони заспокоїлися та обвинувачений продовжив вимагати у бабусі гроші, щоб оплатити проїзд в таксі, однак в бабусі грошей не було, вона погано себе почувала, потерпілий почав словесно захищати бабусю та між ними знову почалася бійка, під час якої обвинувачений душив потерпілого та пропонував потерпілому вийти на вулицю, щоб побитись. Свідок заспокоїв їх. В цей час стало гірше бабусі, та він викликав швидку медичну допомогу. Поки він телефонував до швидкої потерпілий пішов до кухні, а за ним пішов обвинувачений та між хлопцями розпочалася третя бійка. Свідок бачив, як обвинувачений з кухні з ножем гнався до ванної кімнати за потерпілим. Свідок в свою чергу між кімнатою та коридором тримав бабусю, щоб вона не влазила у бійку. Свідок бачив, як обвинувачений замахнувся ножем, який був у нього в правій руці, однак як наносились удари він не бачив, бачив три удари, після чого йому стало зле та він побіг до сусіда ОСОБА_17 на третій поверх просити допомоги, а коли спускався назад, то бачив, як ОСОБА_18 побіг на вулицю. Свідок вийшов за ним на побачив як потерпілий повільно упав на землю, ніж був у ОСОБА_18 у спині біля хребта, зі спини виглядало лезо приблизно на 5 см. Приблизно через 5 хвилин вийшов обвинувачений, намагався сісти в таксі, свідок підійшов до таксиста та сказав, що ніхто нікуди не поїде, після чого обвинувачений пішов з місця події в напрямку будинку №5, до потерпілого не підходив, допомоги не надавав;
- показаннях свідка ОСОБА_19 , відповідно до яких він проживає в одному під`їзді з ОСОБА_12 , 19.12.2017 року на початку 23 години йому в двері постукав ОСОБА_13 та попросив про допомогу, вони вийшли на вулицю, де навпроти під`їзду на землі лежав потерпілий, біля правої ключиці був встромлений ніж, лезо виглядало зі спини приблизно на 5 см, ручки не було. На відстані приблизно п`ять метрів від потерпілого свідок побачив обвинуваченого, який вже розвернувся та пішов з місця події. Приблизно через 15 хвилин приїхала швидка медична допомога, він з ОСОБА_13 допомогли погрузити потерпілого в машину;
- показаннях свідка ОСОБА_20 , відповідно до яких він працював водієм таксі, 19.12.2017 року в проміжку часу з 22 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. з с. Іванівка в смт. Петрове на вул. Літвінова , будинок 6 привіз обвинуваченого та ще одного хлопця, які були в стані легкого алкогольного сп`яніння. Обвинувачений пішов в під`їзд будинку, який саме свідок не пам`ятає, взяти кошти, щоб розрахуватись, а свідок з іншим хлопцем залишилися чекати в автомобілі. Приблизно через 10-15 хв. свідок запропонував другому пасажиру піти поквапити обвинуваченого, він пішов в під`їзд та через 3- 4 хв. вийшов та повідомив, що обвинувачений скоро вийде, вони сиділи в автомобілі, курили, коли через декілька хвилин в під`їзді почули крики, потім вибіг потерпілий та впав біля під`їзду, свідок з хлопцем підійшли до нього, потерпілий намагався витягнути ніж, який був в спині посередині, ближче до голови. Вони йому сказали, щоб він лежав спокійно, не рухався та чекав на приїзд швидкої медичної допомоги, зібралось багато людей, хто викликав швидку медичну допомогу свідок не знає. Через 3-5 хв. після того, як вибіг потерпілий, з під`їзду вийшов обвинувачений, подивився та потерпілого, який лежав на землі та пройшов мимо в бік будинку АДРЕСА_4 , до потерпілого не підходив, його станом не поцікавився, допомоги не надав. Обвинуваеного намагались зупинити, однак він пішов, майже одразу після обвинуваченого з під`їзду вибігла бабуся потерпілого та кричала;
- показаннях свідка ОСОБА_21 , відповідно до яких 19.12.2017 року він зустрівся з обвинувачений, який запропонував поїхати до його бабусі в смт. Петрове, взяти грошей, щоб погуляти, вони були в стані алкогольного сп`яніння. Вони приїхали на таксі до будинку АДРЕСА_5 , свідок залишився з водієм таксі в автомобілі, а обвинувачений пішов до бабусі за грошима. Обвинуваченого не було приблизно 15 хв., свідок пішов його поквапити, підходив до під`їзду, почув, що хтось спускається, подумав, що це обвинувачений та пішов назад. Майже одразу з під`їзду вийшов потерпілий та впав біля бровки на правий бік та просив викликати швидку медичну допомогу, свідок сів в таксі та чекав на приїзд швидкої допомоги. В цей час потерпілий підвівся, пройшов ще 3-4 метри та ліг на землю на живіт, на футболці була кров, однак самих ушкоджень свідок не бачив, про події потерпілий не розповідав. Через півтори дві хвилини з під`їзду вийшов обвинувачений, побачив потерпілого та свідка, розвернувся та пішов в іншому напрямку. Свідок намагався його зупинити, однак обвинувачений не реагував. Також бачив поруч з потерпілим його бабусю, потім приїхала швидка та забрала потерпілого;
- протоколі огляду місця події від 20.12.2017 року з відеозаписом та фототаблицями, проведеного за адресою: АДРЕСА_6 , під час якого на сходах до другого поверху виявлено групу слідів у формі крапель червоного кольору, при вході до квартири будь-яких видимих слідів не виявлено, обстановка в квартирі не порушена, з лівої сторони вхід до спальної кімнати, де обстановка не порушена. прямо по коридору (рух прямо від вхідних дверей) розміщено приміщення кухні, де видимих слідів не знайдено, із правої сторони від вхідних дверей розміщено приміщення ванної кімнати (двері зачиняються і відчиняються із лівої сторони у праву сторону), на підлозі лінолеум світло-коричневого кольору, на якому виявлені сліди у формі крапель червоного кольору рівні, схожі на кров. Сліди розміщенні лінією у напрямку до ванної, що знаходиться з правої сторони під стіною, аналогічного характеру сліди виявлені на килимі, що знаходиться у напівзастеленому стані біля унітазу, що розміщений прямо від входу, на підлозі виявлено аналогічного змісту сліди, одна із стінок біля ванної, до рівня ванної по горизонталі є пластиковою та на ній виявлені сліди червоного кольору у формі крапель та мазків зовні схожі на кров Під час огляду місця події вилучено: сліди червоного кольору зовні схожі на кров із сходів до 2-го поверху на марлю, сліди червоного кольору, зовні схожі на кров із підлоги ванної кімнати на марлю, контрольний змив поверхні ванної кімнати на марлю, сліди червоного кольору, зовні схожі на кров із пластикової бічної поверхні ванни із ванної кімнати на марлю, контрольний змив пластикової бічної поверхні ванни із ванної кімнати на марлю, один кухонний ніж із шухляди столу приміщення кухні до спеціального пакету, килим із ванної кімнати із слідами червоного кольору, зовні схожі на кров до білого поліетиленового пакету;
- протоколі огляду місця події від 20.12.2017 з фототаблицями, проведеного в приміщенні приймального покою Петрівської ЦРЛ за адресою: Кіровоградська область, Петрівський район, смт. Петрове, вулиця Центральна,1 де вилучений светр чорного кольору, штани із джинсової тканини синього кольору, футболку білого кольору, лезо ножа, рукоятка білого кольору; на светрі, штанах, лезі ножа, рукоятці білого кольору виявлені сліди червоного кольору, зовні схожі на кров, на светрі пошкодження у формі порізів у кількості трьох штук, на футболці - пошкодження у формі порізів у кількості двох штук;
- висновку експерта №110 від 07.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0;
- висновку експерта №26 від 16.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого група крові потерпілого ОСОБА_11 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» № 110 від 07.02.2018 року, проведеному в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ А(?) ізосерологічної системи АВ0. Зразок крові підозрюваного ОСОБА_10 для дослідження не доставлений. При судово-медичній експертизі змивів з відламаного клинка ножа кухонного (об№1) знайдена кров людини, статеву належність крові встановити не вдалося через недостатню кількість клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку. При серологічному дослідженні виявленої крові знайдений антиген А ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати і групу крові потерпілого, можна зробити висновок про належність виявленої крові особі або особам, в крові якої або яких міститься антиген А ізосерологічної системи АВ0, від потерпілого ОСОБА_11 не виключається;
- висновку експерта №27 від 16.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого група крові потерпілого ОСОБА_11 згідно «Висновку судово-медичного дослідження» № 110 від 07.02.2018 року, проведеному в відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ А(?) ізосерологічної системи АВ0. Зразок крові підозрюваного ОСОБА_10 для дослідження не доставлений. При судово-медичній експертизі змивів з відламаної ручки ножа кухонного (об№1) знайдена кров людини, статеву належність крові встановити не вдалося через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку. При серологічному досліджені виявленої крові знайдений антиген А ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати і групу крові потерпілого, можна зробити висновок про належність виявленої крові особі або особам, в крові якої або яких міститься антиген А ізосерологічної системи АВО, від потерпілого ОСОБА_11 не виключається;
- протоколі проведення слідчого експерименту від 17.02.2018 року з відеозаписом, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого потерпілий показав, що 19.12.2017 року він з ОСОБА_22 близько 21 години прийшли до нього додому, потім приїхав його брат ОСОБА_17 , який почав вимагати у бабусі гроші. Він зробив йому зауваження, після чого в них виникла штовханина, він його зажав та трохи потримав, після чого відпустив та пішов до ванної кімнати. Почувши, що бабуся сказала « ОСОБА_15 , що ти робиш», він зрозумів, що щось не так та закрив двері у ванну, його брат їх відчинив та одразу ж ударив ножем в голову, потім наніс 2 удар в правий бік та 1 удар у праву сторони спини. Він вибіг на вулицю, приліг там, поклавши на бордюр голову. Поки він лежав на вулиці він бачив, як його брат виходив та хотів поїхати на таксі, яке стояло під під`їздом, одна таксист його не повіз; - протоколі проведення слідчого експерименту від 17.02.2018 року з відеозаписом, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , під час якого свідок ОСОБА_12 показала, що 19.12.2017 року близько 22 год. їй стало погано, піднявся тиск, вона зателефонувала ОСОБА_18 та попросила прийти, щоб викликав швидку медичну допомогу. ОСОБА_18 прийшов з ОСОБА_14 . Через декілька хвилин прийшов ОСОБА_17 в стані алкогольного сп`яніння, та попросив грошей, щоб розрахуватися за таксі, на якому він приїхав. Діма зробив зауваження ОСОБА_17 , у них почалась суперечка, яка переросла в бійку. Хлопці поштовхались трохи і ОСОБА_18 пішов до ванної кімнати, а ОСОБА_17 до кухні. ОСОБА_14 вийшов в коридор. З кухні ОСОБА_17 зайшов до ванної кімнати. Вона почула, як ОСОБА_18 почав кричати та вийшла до коридору та побачила ОСОБА_17 , який в ванній стояв позаду ОСОБА_18 , а ОСОБА_18 стояв на колінах біля ванни з ножем в спині. Вона почала кричати і побігла одягатись. ОСОБА_18 з ОСОБА_17 вийшли на двір, а ОСОБА_14 в квартирі не було, так як він пішов до сусіда. Коли вона вийшла на подвір`я ОСОБА_17 вже не було, біля під`їзду стояло таксі, ОСОБА_18 лежав на дорозі обличчям вниз, лезо ножа було у ОСОБА_18 в спині;
- протоколі проведення слідчого експерименту від 17.02.2018 року з відеозаписом, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , під час якого показав, що 19.12.2017 року вони з ОСОБА_18 були у нього вдома. Після дзвінка ОСОБА_12 , він пішов до неї додому, щоб допомогти, слідом прийшов ОСОБА_18 . Хвилин через 10 з`явився ОСОБА_17 в стані алкогольного сп`яніння, та почав влаштовувати безлад, чіплятися до ОСОБА_18 , до нього. В результаті у ОСОБА_18 та ОСОБА_17 в кімнаті почалася бійка. Він їх трохи заспокоїв, після чого ОСОБА_17 почав вимагати у бабусі гроші заплатити за таксі, на якому приїхав. ОСОБА_18 почав захищати бабу та в нього з ОСОБА_17 знову розпочалася бійка. В цей час стало гірше бабусі, та він викликав швидку медичну допомогу. Поки він телефонував до швидкої потерпілий пішов до кухні, а за ним пішов обвинувачений та між хлопцями розпочалася третя бійка. Він почав викликати поліцію. З кухні ОСОБА_18 забіг в ванну, а ОСОБА_17 з ножем слідом за ним. Він в свою чергу між кімнатою та коридором тримав бабусю, щоб вона не влазила у бійку. Він бачив, як ОСОБА_17 замахнувся ножем, який був у нього в правій руці, однак бачив тільки один удар в голову, а потім удар ногою по тулубу ОСОБА_18 . Інші удари він не бачив. Побачивши таке, він побіг до сусіда ОСОБА_17 на третій поверх просити допомоги, а коли спускався назад бачив, як ОСОБА_18 побіг на вулицю. Він побіг за ним, та метрів за 10 побачив, як ОСОБА_18 , повільно упав на землю. Ніж у ОСОБА_18 був у спині біля хребта, зі спини виглядало лезо приблизно на 5 см. Приблизно через 5 хвилин вийшов ОСОБА_17 та сів у таксі, яке стояло приблизно за 5 метрів від ОСОБА_18 , однак він підійшов до таксиста і сказав, що вони нікуди не поїдуть, після чого ОСОБА_17 вийшов з авто і пішов в напрямку будинку №5, покинувши місце злочину. ОСОБА_18 погрузили в карету швидкої допомоги, а вони з сусідом пішли до нього додому, так як зателефонувала дружина і сказала, що обвинувачений виламує їм двері. Прийшовши додому ОСОБА_23 вже не було і він з сусідом побіг його шукати. Коли вони його знайшли і сказали, що він порізав брата, той не повірив і вів себе нібито такого і не було. Зателефонувавши в поліцію він повідомив, що вони знайшли ОСОБА_23 , однак останній почав тікати. Сусід його наздогнав і ми передали його поліції;
- висновку експерта №111 від 27.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. На марлевому тампоні зі змивом речовини, схожої на кров, з бічної пластикової поверхні ванни, знайдено кров людини (об`єкт №1). При визначені групової належності цієї крові за системою АВ0 виявлено лише антиген А, що передбачає групу крові Ав. Таким чином, кров в об`єкті №1 може належати потерпілому ОСОБА_11 ;
- висновку експерта №112 від 27.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосеролічною системою АВ0. На марлевому тампоні зі змивом речовини, схожої на кров, зі сходів на 2-й поверх, знайдено кров людини (об`єкт №1). При визначені групової належності цієї крові за системою АВ0 виявлено лише антиген А, що передбачає групу крові Ав. Таким чином, кров в об`єкті №1 може належати потерпілому ОСОБА_11 ;
- висновку експерта №113 від 27.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. На марлевому тампоні зі змивом речовини, схожої на кров, з підлоги ванної кімнати, знайдено кров людини (об`єкт №1). При визначені групової належності цієї крові за системою АВ0 виявлено лише антиген А, що передбачає групу крові Ав. Таким чином, кров в об`єкті №1 може належати потерпілому ОСОБА_11 ;
- висновку експерта №114 від 27.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. В одній пошуковій вирізці з поверхні штанів, що належать підозрюваному ОСОБА_10 , знайдено сліди крові людини (об`єкт №6). При визначенні групової належності цієї крові за системою АВ0 отримано результати, які дозволяють лише стверджувати про не виявлення в об`єкті антигену В та аглютинін б і в; відносно ж антигену А (його присутності чи відсутності) висловитись неможливо в зв`язку з неусувним неспецифічним впливом предмето-носія вказаного об`єкту на діагностичну сироватку б. В решті пошукових вирізок з поверхні штанів, що належать підозрюваному ОСОБА_10 , слідів крові не знайдено (об`єкти №1-5);
- висновку експерта №115 від 27.02.2018 року, відповідно до якого на футболці, що належить підозрюваному ОСОБА_10 сліди крові не знайдено (об`єкти №№1-37);
- висновку експерта №116 від 27.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. Великі бурі просочування на светрі, що належать потерпілому, являються кров`ю людини (об`єкти №№1-5). При визначенні групової належності цієї крові за системою АВ0 в об`єктах №№3 і 4 встановлена група Ав, в решті об`єктів виявлено лише антиген А, що також передбачає групу крові Ав. Таким чином, кров в об`єктах №№1-5 на светрі потерпілого ОСОБА_11 може належати самому потерпілому;
- висновку експерта №117 від 27.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. Великі бурі просочування на футболці, що належать потерпілому являються кров`ю людини (об`єкти №№1-7). При визначенні групової належності цієї крові за системою АВ0 в об`єкті №4 встановлена група Ав, в решті об`єктів виявлено лише антиген А, що також передбачає групу крові Ав. Таким чином, кров в об`єктах №№1-7 на футболці потерпілого ОСОБА_11 може належати самому потерпілому;
- висновку експерта №118 від 27.02.2018 року з таблицею, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. Плями бурого кольору майже по всій поверхні джинсових штанів, що належать потерпілому, являються кров`ю (об`єкти №№1-5). При визначенні групової належності цієї крові за системою АВ0 в об`єктах №1 і 5 встановлена група Ав, в решті об`єктів виявлено лише антиген А, що також передбачає групу крові Ав. Таким чином, кров в об`єктах №№1-5 на джинсових штанях потерпілого ОСОБА_11 може належати самому потерпілому;
- висновку експерта №83 від 16.03.2018 року, відповідно до якого згідно наданих медичних документів у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце наступні тілесні ушкодження: А) рана задньої поверхні грудної клітини справа, розташована паравертибрально (згідно наданих медичних документів), яка проникає у плевральну порожнину. Враховуючи проникаючий характер рани, її довжину, експерт вважає, що дана рана найбільш ймовірна могла утворитися від дії гострого предмету, що має колючо-ріжучі властивості. Направлення раневого каналу, опис морфології рани у наданих медичних документах не зазначені. Б) рана задньої поверхні грудної клітини справа, розташована «ближче до кута лопатки» (за даними наданих медичних документів), яка не проникає у плевральну порожнину. Враховуючи наявність раневого каналу, переважання глибини над довжиною, експерт вважає, що дана рана найбільш ймовірно утворилася від дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості. Направлення раневого каналу, краї та кінці рани, наявність чи відсутність осадження у наданих медичних документах не вказані. В) Рана задньої поверхні шиї. Категорично судити про механізм утворення даної рани не представляється можливим через відсутність у наданих медичних документах опису її морфології. Г) рана правого плечового суглобу. Категорично судити про механізм утворення даної рани не представляється можливим через відсутність у наданих медичних документах опису її морфології. Вказані тілесні ушкодження, враховуючи наявність кровотечі, відсутність ознак запалення, за своєю давністю не суперечать даті ймовірного спричинення, зазначеній у описовій частині постанови про призначення даної експертизи, тобто 19.12.2017 року. Рана задньої поверхні грудної клітини, зазначена під п. А), яка проникає у плевральну порожнину, згідно п. 2.1.3. й) Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» №6 від 17 січня 1995 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Останні рани, зазначені під пп. А), Б), Г) самі по собі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я до 21 дня. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від не менш як 4-х травматичних дій. Рани зазначені під пп. А), Б) ймовірно утворилися від дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості. Категорично судити про механізм утворення ран зазначених під пп. В), Г) не представляється можливим через відсутність у наданих медичних документах опису їх морфології (краї, кінці, наявність та довжина раневого каналу, наявність осадження та ін.), не виключена можливість їх утворення і від дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні на площині (з висоти власного зросту).
За висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, проведеного 20.12.2017 року о 00 год. 50 хв. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував в стані алкогольного сп`яніння.
За висновком судово-психіатричної експертизи №172 від 14.05.2019 року у ОСОБА_10 виявлено середній рівень фізичної та косвеної агресивності. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_10 впливали на його дії під час інкримінованого правопорушення. Виявлений середній рівень розвитку особистості та індивідуально-психологічні особливості дозволяють ОСОБА_10 усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо керувати ними та передбачати їх наслідки. Досліджуваний ОСОБА_10 під час інкримінованого правопорушення в стані фізіологічного афекту не знаходився та в іншому емоційному чи афективному стані, який би впливав на поведінку досліджуваного. Під час дослідження не виявлено відхилень у психічному розвитку, які не виявами психічного захворювання. ОСОБА_10 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_10 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Твердження обвинуваченого про відсутність в нього умислу на вбивство брата та твердження захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України спростовуються наступним. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Обвинувачений зазначає, що в нього не було умислу на вбивство брата, хоча в судовому засіданні показав, що взагалі не пам`ятає обставин нанесення тілесних ушкоджень та мотивів його дій. Але відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи під час інкримінованого правопорушення в стані фізіологічного афекту не знаходився та в іншому емоційному чи афективному стані, який би впливав на поведінку досліджуваного не знаходився, в тимчасовому хворобливому стані також не знаходився, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Крім того, суд враховує той факт, що фактично дії обвинуваченого були припинені активними діями самого потерпілого, який після того, як в обвинуваченого зламався ніж, а лезо залишилося в спині потерпілого, зміг підвестися, та вибігти на вулицю. Про направленість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого свідчить також й поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, який не надав допомогу потерпілому, байдуже поставився до наслідків вчинення.
Також судом було досліджено: витяг з ЄРДР від 20.12.2017 року № 0000548, постанова про визнання речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 20.12.2017 року, постанови про призначення судово-медичної експертизи від 02.01.2018 року, постанова про зміну місця зберігання речових доказів та повернення вилученого майна від 18.03.2018 року, клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів від 16.02.2018 року, ухвала Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28.02.2018 року про надання тимчасового доступу до оригіналу медичної карти потерпілого, протокол тимчасового доступу до речей ї документів від 05.03.2018 року з описом, відповідно до якого було здійснено ознайомлення з медичною карткою стаціонарного хворого №21574 відділення грудної хірургії на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постанова про призначення судово-медичної експертизи від 06.03.2018 року, повідомлення про підозру від 21.12.2017 року, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 19.03.2018 року, постанова про призначення групи прокурорів від 20.12.2017 року, які підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

Суд зазначає, що досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, показання потерпілого та свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами, дослідженими судом.

Наданий як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого злочину рапорт ст. інспектор-чергового Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській обл. майора поліції ОСОБА_24 від 19.12.2017 року про те, що 19.12.2017 року о 22-50 год. надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 19.12.2017 року о 22-50 год. за адресою: АДРЕСА_5 , в дворі будинку хлопцю нанесли ножове поранення суд визнає недопустимим доказом, оскільки рапорт є внутрішнім документом, яким працівник поліції повідомляє начальника про певну подію та не є процесуальним джерелом доказів в розумінні вимог КПК України, зокрема, ст.84 КПК України.
Також, суд зазначає, що висновок експерта №29 від 16.02.2018 року, в якому зазначено, що при судово-медичній експертизі змивів з ручки та клинка ножа кухонного (об.№1, 2) крові не знайдено, суд не приймає до уваги як доказ вини обвинуваченого, оскільки він не містить фактичних даних щодо обставин, які підлягають доказуванню під час кримінального провадження.
Також судом допитаний свідок ОСОБА_25 , яка є дружиною обвинуваченого та не була очевидцем подій. Свідок надала показання, відповідно до яких 19.12.2017 року їй зателефонувала мати обвинуваченого та повідомила, що він порізав потерпілого, який є його рідним братом та останній знаходиться у лікарні. Свого чоловіка вона може охарактеризувати як спокійну, неагресивну людину, з братом у них були добрі відносини, вони часто спілкувалися, ходили разом гуляти, потерпілий часто приходив до них додому в гості. З бабусею у обвинуваченого також добрі відносини, вони можуть дзвонити один одному по 5-6 разів на день, вони часто їздили до бабусі у гості. 19.12.2017 року вони з чоловіком були в гостях у хрещеної мати, там її чоловік випив домашнього вина, після чого вийшов на подвір`я, сказав, що пішов додому, а вона залишилась. Про те, що він поїхав в смт. Петрове вона дізналась тільки коли їй зателефонувала мати чоловіка та розповіла про події. Показання даного свідка суд не приймає до уваги, оскільки вони не містять фактичних даних щодо обставин події кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину суд виходить із практики Європейського суду з прав людини, зокрема з правової позиції, викладеної у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Заява N 16437/04), відповідно до якої при оцінці доказів Суд керується критерієм доведення "поза

розумним сумнівом", яке повинно випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, оцінюючи всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого злочину доведена поза розумним сумнівом та його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України за ознаками незакінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинений обвинуваченим злочин відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким умисним злочином.
Обставинами, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Суд не визнає щирим каяттям жалкування з приводу вчиненого, оскільки щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнання особою своєї вини в скоєнні злочину, який їй інкримінується, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Обвинувачений в судовому засіданні вину у незакінченому замаху на вбивство не визнав, тому суд не вбачає підстав для визнання щирого каяття обставиною, що пом`якшує покарання.

Обставиною що обтяжують покарання, судом визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, його вік та стан здоров`я, керуючись ч. 2 ст. 50 КК України, суд, враховуючи особу обвинуваченого, який працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимий, частково відшкодував потерпілому моральну шкоду, та думку потерпілого щодо міри покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч.1 ст.115 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України щодо межі покарання за вчинення замаху на злочин, оскільки, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Оскільки мінімальний строк покарання, передбачений ч.1 ст.115 КК України з урахуванням приписів ст.68 КК України становить більше п`яти років, то підстав для застосування судом положень ст.75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання суд не вбачає.

Під час кримінального провадження потерпілим заявлений уточнений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 30000 гривень моральної шкоди. Обвинувачений в судовому засіданні надав розписки потерпілого про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. Дослідивши цивільний позов, матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом враховано, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_11 було завдано тяжких тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, він не може вести повноцінний спосіб життя, що в сукупності спричинило йому моральні страждання. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, позбавлення можливості їх реалізації, тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах, часу і зусиль, необхідних для відновлення попереднього фізичного стану здоров`я потерпілого, одночасно суд також враховує матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_10 .. Тому, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, беручи до уваги зазначені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково, та з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню 5 000 грн., в іншій частині позов не підлягає задоволенню в зв`язку з добровільним відшкодуванням обвинуваченим.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З урахуванням належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження, відсутності клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання обвинуваченого з метою направлення для відбування покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_11 5 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині відмовити.
Речові докази: лезо ножа, рукоятку білого кольору знищити; светр чорногокольору, футболку білого кольору, штани із джинсової тканини синього кольору повернути потерпілому ОСОБА_11 ; джинсові штани синього кольору повернути ОСОБА_10 ; змив на ватному тампоні зі сходів до другого поверху під`їзду №2 будинку по вул. Літвінова в смт. Петрове, змив на ватному тампоні з підлоги ванної кімнати квартири АДРЕСА_3 , змив на ватному тампоні з білого пластикового покриття ванни в квартирі АДРЕСА_3 , змив з правої руки ОСОБА_10 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суду Кіровоградської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3