Справа № 466/8481/16-к
У Х В А Л А

іменем України

«21» травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 28 грудня 2017 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч.1 ст. 286 КК України,

про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році»,

у с т а н о в и в :

05 квітня 2019 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

В обгрунтування своєї заяви зіслався на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2017 року він був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановленням іспитового строку терміном на 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

При ухваленні вироку амністія до нього не застосовувалась та він підпадає під дію Закону України «Про амністію 2016 року», оскільки має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вчинений ним злочин відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 в підтримання заяви, думку прокурора, який у задоволенні заяви просить відмовити, посилаючись на те, що минули строки для застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» та щодо ОСОБА_4 в даний час скеровано до суду обвинувальний акт про вчинення кримінального правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України,, суд приходить до наступних висновків.

При розгляді заяви встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходились матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (єдиний унікальний номер справи 466/8481/16-к).

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2017 року він був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановленням іспитового строку терміном на 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про амністію в 2016 року» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнавав частково, не зазначав про наявність в нього малолітнього сина та не подавав в ході судового розгляду справи заяви про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, як і не подавав такої заяви протягом трьох місяців після ухвалення вироку чи протягом трьох місяців після набрання вироком законної сили.

Крім цього, судом встановлено, що в даний час стосовно до ОСОБА_4 скеровано до суду обвинувальний акт про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію в 2016 році» слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1-5, 9, 10, 11, 13 Закону України «Про амністію в 2016 році», ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити у зв`язку з її безпідставністю.

На ухвалу протягом семи діб з дня її проголошення прокурором та засудженим ОСОБА_4 може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Повний текст ухвали оголошений 24 травня 2019 року о 09.15 год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів. вул. Січових Стрільців, 12).

Суддя ОСОБА_1