н/п 1-кп/490/164/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

16 жовтня 2019 року м.Миколаїв

Колегія Центрального районного суду м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

під час розгляду у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002886 від 20.06.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про призначення молекулярно-генетичної експертизи, яке обґрунтоване тим, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинах визнавав у повному обсязі, щиро каявся та співпрацював зі слідством шляхом надання відповідних показів в частині вчинення ним кримінальних правопорушень, які також останній підтвердив під час проведення з ним слідчого експерименту, який судом долучено до матеріалів судового розгляду та вивчено. Крім того, в ході проведення досудового розслідування, 28.10.2016 року на підставі відповідного направлення слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області судово-медичним експертом взято мазки із піхви потерпілої, зрізи з її нігтів та змиви з обличчя. У подальшому, в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, заперечив, пояснивши, що лише заволодів майном потерпілої шляхом застосування погроз. У зв`язку із викладеним, з метою встановлення усіх суттєвих обставин справи, просить призначити по кримінальному провадженню №0002886 молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити ряд питань.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора про призначення молекулярно-генетичної експертизи заперечували, посилаючись на те, що вказана експертиза мала бути проведена під час проведення досудового розслідування.

Вислухавши дуку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Частиною 1 статті 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Так, під час проведення судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, не визнав, а тому станом на теперішній час виникла необхідність у проведенні експертизи з питань, зазначених у клопотанні прокурора, з метою з`ясування обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження та встановлення обставин, які підлягають доказуванню.

Крім цього, слід зазначити, що під час розгляду вказаного кримінального провадження іншим складом суду, 02.11.2017 року було постановлено ухвалу про призначення молекулярно-генетичної експертизи. 07.07.2018 року судовим експертом на адресу суду було направлено клопотання про надання дозволу на застосування руйнівних методів дослідження, надання біологічних зразків (крові чи букального епітелію) потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (у зв`язку з тривалим та неналежним зберіганням зразка крові в рідкому стані - відібраний 07.02.2018 року) та про уточнення завдання, поставленого на вирішення експерта.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, будь-якого рішення за наслідками звернення експерта, судом не приймалося, та висновку молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 02.11.2017 року, в матеріалах кримінального провадження не міститься.

Про вказану обставину наголошував і Миколаївський апеляційний суд в своїй ухвалі від 02.04.2019 року, якою вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.11.2018 року по кримінальному провадженню №0002886 було скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

З метою забезпечення проведення молекулярно-генетичної експертизи, суд вважає за необхідне на підставі ч.ч.1, 3 ст.245 КПК України, доручити прокурору ОСОБА_6 відібрання біологічних зразків крові обвинуваченого ОСОБА_5 , 1986 року народження, та потерпілої ОСОБА_8 , 1998 року народження, залучити як спеціалістів для відібрання зразків крові обвинуваченого ОСОБА_5 , 1986 року народження, відповідного (повноважного) працівника санітарно-медичної частини Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор", та крові потерпілої ОСОБА_8 , 1998 року народження - експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Миколаївської облдержадміністрації.

Крім того, в судовому засіданні прокурором було подано клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .. В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, а обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та не дасть можливості запобігти ризикам. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_5 є раніше судимим за вчинення корисливих злочинів та не має законних джерел доходів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечував та просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного.

Під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 31.10.2016 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.08.2019 року до 25 жовтня 2019 року включно.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.

Так, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 і щодо яких останньому органом досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, зможе вплинути на потерпілу, яка ще не допитувалась під час судового розгляду, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), продовжити вчиняти нові злочини, оскільки є раніше судимим за скоєння корисливих злочинів.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, що вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Доводи захисника в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідних для продовження тримання під вартою, та зводяться лише до незгоди з клопотанням прокурора, а тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 183, 194, 197, 242, 245, 331, 332, 372 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про призначення молекулярно-генетичної експертизи - задовольнити.

Призначити у кримінальному провадженні №0002886 від 20.06.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити Миколаївському НДЕКЦ МВС України (м.Миколаїв, вул.1 Воєнна, 2 а).

На вирішення експерта поставити наступні питання:

- який ДНК - профіль наданої на дослідження крові потерпілої ОСОБА_8 , 1998 року народження?

- який ДНК - профіль наданої на дослідження крові обвинуваченого ОСОБА_5 , 1986 року народження?

- чи є на наданих на дослідженнях змивах з піхви та обличчя потерпілої кров людини, клітини з ядрами чи сперматозоїди? Якщо є, то чи можливо встановити їх ДНК - профіль? Якщо так, то який він?

- чи належить виявлений ДНК - профіль на змивах з піхви та обличчя потерпілої обвинуваченому ОСОБА_5 чи іншій особі?

Для дослідження експертам надати марлеві тампони з мазками з піхви потерпілої ОСОБА_8 , зрізи нігтів та змиви з її обличчя, відібрані експертом Миколаївського бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Миколаївської облдержадміністрації 28 жовтня 2016 року при проведенні судово-медичної експертизи (висновок від 28.10.2016 року №1831), а також зразки крові обвинуваченого ОСОБА_5 , 1986 року народження, та потерпілої ОСОБА_8 , 1998 року народження.

З метою забезпечення проведення вказаної експертизи доручити прокурору ОСОБА_6 відібрання біологічних зразків крові обвинуваченого ОСОБА_5 , 1986 року народження, та потерпілої ОСОБА_8 , 1998 року народження.

Залучити як спеціаліста для проведення відібрання зразків крові обвинуваченого ОСОБА_5 , 1986 року народження, відповідного (повноважного) працівника санітарно-медичної частини Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор".

Залучити як спеціаліста для проведення відібрання зразків крові потерпілої ОСОБА_8 , 1998 року народження, експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Миколаївської облдержадміністрації.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст.384 КК України та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків експертів за ст.385 КК України.

Клопотання прокурора про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 14 грудня 2019 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3