Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальні провадження № 0004584, № 0006022 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Солом`янського районного суду м. Києва

від 25.05.2010 року за ч.2 ст.187 КК України на 7 років 6 місяців

позбавлення волі з конфіскацією майна,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.3 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26.12.2018 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.3 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України 2 місяці арешту;

- за ч.4 ст.358 КК України 4 місяці арешту;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України 1 рік обмеження волі;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

________________________________

Справа № 11-кп/824/1131/2019
Категорія: ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.3 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1 .
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання: за ч.1 ст.358 КК України 2 місяці арешту; за ч.4 ст.358 КК України 4 місяці арешту; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України 1 рік обмеження волі; за ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі; за ч.2 ст.190 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, однак вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, положення ст.75 КК України, внаслідок чого призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість. При цьому вказує, що суд першої інстанції не врахував особу винного, який після відбуття покарання за попереднім вироком вчинив низку кримінальних правопорушень, не відшкодував завдану його діями шкоду, не займається суспільно корисною роботою і не має джерела доходів, характеризується посередньо, що свідчить про неможливість виправлення без ізоляції від суспільства. Також у вироку не зазначено, а відтак і не встановлено, в чому виразилося щире каяття обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; доводи обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

У невстановлені досудовим розслідуванням день та час ОСОБА_8 , знаходячись на вул. Декабристів, 5 у м. Києві, знайшов паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий 06.10.2006 року Голованівським РВ УМВС. В подальшому ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою використання паспорта для заволодіння грошовими коштами фінансових установ підробив його, вклеївши на другу та третю сторінки власні фотокартки.
Крім того, 30 квітня 2018 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_8 , знаходячись за місцем проживання за вказаною раніше адресою, з метою повторного заволодіння шляхом обману грошовими коштами ТОВ Фінансова компанія Воллєт в сумі 3 000 гривень, використовуючи мережу Інтернет, на сайті товариства mywallet.net.ua заповнив заявку № 0041-01 на отримання кредиту в сумі 3 000 гривень. Також ОСОБА_8 зазначив номер кредитної картки, на яку мають бути перераховані кошти, та використав завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , пред`явивши працівникам ТОВ Фінансова компанія Воллєт через мережу Інтернет, і таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки в наданні кредиту йому було відмовлено.
Крім того, 12 травня 2018 року ОСОБА_9 , знаходячись за місцем проживання, з метою повторного заволодіння шляхом обману грошовими коштами ТОВ Авентус Україна, використовуючи мережу Інтернет, для отримання кредиту на сайті товариства https://creditplus.ua заповнив анкету клієнта, використавши анкетні дані ОСОБА_12 . Ввівши в оману працівників даної установи, які перерахували грошові кошти в сумі 1 000 гривень, ОСОБА_8 розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ТОВ Авентус Україна матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 16 травня 2018 року об 11 годині 7 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись за місцем проживання, з метою повторного заволодіння шляхом обману грошовими коштами ПАТ Універсал Банк, для отримання кредитної картки даної установи, після активації якої встановлюється сума кредиту від 500 до 100 000 гривень, за допомогою мобільного додатку monobank заповнив заявку на отримання кредитної картки та використав завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , пред`явивши працівникам ПАТ Універсал Банк через мережу Інтернет. Після цього 22 травня 2018 року о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_13 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 42, зустрівся зі спеціалістом з обслуговування клієнтів ПАТ Універсал Банк ОСОБА_14 , підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг та надав завідомо підроблений паспорт громадянина України. Однак з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_8 не вчинити усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, зокрема, отримати та активувати кредитну картку, оскільки його злочинні дії були викриті працівниками ПАТ Універсал Банк.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.358 КК України підроблення офіційного документа, який видається установою і який надає права, з метою використання його підроблювачем; за ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документа; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; за ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; та за ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого обвинуваченого безпідставно звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, а так само невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу винного, який є судимим, працює і утримує батьків пенсійного віку, відсутність негативних характеристик, а також обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, та обставину, що його обтяжує, за ч.4 ст.358 КК України вчинення злочину особою повторно, і правильно призначив ОСОБА_8 покарання в межах відповідних санкцій закону України про кримінальну відповідальність та остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про призначення ОСОБА_8 покарання за кожний злочин окремо та за сукупністю злочинів такого ж виду і на такий же строк, яке призначив суд першої інстанції, доводи про призначення явно несправедливого через м`якість покарання є надуманими.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, враховуючи викладені раніше обставини, його відношення до вчиненого, молодий вік та відсутність тяжких наслідків.

З досліджених судом апеляційної інстанції документів вбачається, що ОСОБА_8 надає послуги з перевезення пасажирів, що спростовує доводи прокурора про те, що він не займається суспільно корисною роботою і не має джерела доходу, відшкодував потерпілому ТОВ Авентус Україна завдані збитки в повному обсязі, в той час як іншим потерпілим матеріальної шкоди його діями завдано не було, і сплатив процесуальні витрати.

Вину у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_8 визнав повністю, що в сукупності з іншими діями свідчить про його щире каяття, і вказана обставина, яка пом`якшує покарання, була встановлена і під час досудового розслідування, про що зазначено в обвинувальних актах.

Крім того, колегія суддів зауважує, що з моменту вчинення ОСОБА_8 злочинів, які не є тяжкими, минув більше ніж рік, протягом цього часу поведінка обвинуваченого є такою, що відповідає прийнятим у суспільстві нормам. І наявність у нього судимості, а так само відбування покарання у виді позбавлення волі в минулому, не може бути в даному випадку перешкодою для такого рішення суду першої інстанції.

Таким чином судом першої інстанції дотримані загальні засади призначення покарання, передбачені ст.65 КК України, і наведені ґрунтовні мотиви застосування ст.75 КК України, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Заставу в розмірі 10 /десяти/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 18 530 /вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять/ гривень, внесену 13 червня 2019 року на рахунок Київського апеляційного суду на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року, повернути заставодавцю ОСОБА_15 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3