УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження №0001024 апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Грозне, чеченця, громадянина Російської Федерації, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 раніше несудимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Гойти Урус-Мартановського району Чеченської республіки Російської Федерації, чеченця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше несудимого,

-обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.189, ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.3 ст.146 КК України.

якою відмовлено у задоволенні клопотань захисників про зміну відносно обвинувачених запобіжного заходу на непов`язаний з позбавленням волі та задоволено клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 . Подовжено строк дії запобіжного заходу - до 10.09.2019 року включно.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_12
захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_10

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду в частині відмови в задоволенні його клопотання та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу скасувати. Ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, звільнити його з-під варти та зобов`язати негайно прибути до свого постійного місця проживання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати частково та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні обраного відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнити клопотання про обрання запобіжного захисту у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні обраного відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнити клопотання про обрання запобіжного захисту у вигляді домашнього арешту на певний час доби.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відносно ОСОБА_11 обрати запобіжний захід, непов`язаний із позбавленням волі, та визначити розмір застави.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду в задоволенні клопотань захисників про зміну відносно обвинувачених запобіжного заходу на непов`язаний з позбавленням волі, відмовлено на підставах викладених у мотивувальній частині ухвали.
Клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці задоволено на підставах викладених у мотивувальній частині ухвали.
Продовжено дію обраного відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області строком на два місяці,тобто до 10.09.2019 року.
Продовжено дію обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області, строком на два місяці, тобто до 10.09.2019 року.
Продовжено дію обраного відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області, строком на два місяці, тобто до 10.09.2019 року.
Продовжено дію обраного відносно ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області, строком на два місяці, тобто до 10.09.2019 року.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 зазначає, що суд, продовжуючи ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відмовляючи стороні захисту у її зміні, не прийняв до уваги виключні обставини, які характеризують особу ОСОБА_6 . Так, ОСОБА_6 патріот України і активний учасник бойових дій під час проведення антитерористичної операції, з вересня 2014 року почав свій бойовий шлях у складі добровольчого полку « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з січня 2015 року по 15.08.2016 року продовжив службу в складі батальйону оперативного призначення ОЗСП « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». За місцем служби характеризується виключно з позитивного боку. Нагороджений знаком МВС - медаллю «ЗАХИСНИКУ МАРІУПОЛЯ». Має статус ветерана - учасника АТО.

Після звільнення зі служби ОСОБА_6 продовжив займати активну громадянську позицію, характеризується виключно позитивно як активний викривач корупційних дій в органах влади та місцевого самоврядування.

Після військової служби та у зв`язку з тривалим перебуванням в умовах СІЗО з 15.03.2018 року, стан здоров`я ОСОБА_6 значно погіршився. Належної медичної допомоги в слідчому ізоляторі ОСОБА_6 не отримує.

Стверджує, що стосується матеріалів кримінального провадження, то є достатньо підстав вважати, що в діях ОСОБА_6 відсутні ознаки інкримінованих йому злочинів.

Також, вказує, що ОСОБА_6 від органів досудового розслідування не переховувався та наміру переховуватися в подальшому не має. Крім того, сторона обвинувачення не надала суду жодного доказу того, що перебуваючи на свободі, він зможе знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню або вчиняти кримінальні правопорушення.

Враховуючи викладене, подальше утримування ОСОБА_6 під вартою є неоправданим і недоцільним.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначає, що стороною обвинувачення не було підготовлено та подано до суду клопотання про продовження обраних відносно обвинувачених засобів забезпечення кримінального провадження. При цьому прокурор, який 10.07.2019 року брав участь у судовому засіданні не довівши жодної з наведених у ч.3 ст.132 КПК України обставин, обмежився лише цитуванням ч.1 ст.177 КПК України, без наведення будь-яких конкретних фактів та доказів, які б підтверджували його доводи про існування таких ризиків у даному конкретному випадку. Свою думку щодо необхідності продовження обраних відносно обвинувачених заходів забезпечення кримінального провадження прокурор обґрунтував лише тяжкістю висунутого відносно них обвинувачення.

Жодного обґрунтованого доказу того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам прокурор не навів.

Також, у даній справі, як вбачається з мотивувальної частини ухвали від 10.07.2019 року, встановивши наявність у обвинувачених міцних сімейних зв`язків, постійного місця проживання, захворювань, тощо, суд першої інстанції належної оцінки їм не надав, а при ухваленні судового рішення керувався лише тяжкістю інкримінованих ОСОБА_9 злочинів. На думку сторони захисту, така позиція суду є порушенням права на справедливий суд.

Крім того, ухвалюючи судове рішення від 10.07.2019 року суд першої інстанції порушив вимоги ч.ч.1 та 2 ст.194 КПК України.

Також, отримавши у письмовому вигляді доводи сторони захисту про необґрунтованість висунутого відносно ОСОБА_9 обвинувачення, суд першої інстанції вказані істотні порушення вимог Кримінально-процесуального кодексу України не тільки не перевірив та належної оцінки їм не надав, але й будь-яких належних заходів щодо забезпечення прав обвинуваченого на захист і справедливий суд не вжив та, в порушення вимог ст. 372 КПК України, не навів мотивів відхилення зазначених доводів сторони захисту.

Не надано судом будь-якої оцінки доводам сторони захисту про можливу провокацію співробітниками правоохоронних органів інкримінованих ОСОБА_9 злочинів та фальсифікацію матеріалів досудового розслідування.

Крім того, стороною захисту в суді першої інстанції було спростовано наявність будь-яких підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, проте належної оцінки зазначеним обставинам судом першої інстанції надано не було.

За таких умов, захисник вважає, що застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , викладає аналогічні доводи щодо необґрунтованості продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 вважає, що колегією суддів винесено необґрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам обвинуваченого ОСОБА_11 , при винесенні ухвали було грубо порушено норми матеріального і процесуального права, не проаналізовано та не надано належну правову оцінку доказам, обґрунтованості підозри, відсутність письмового клопотання прокурора, недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належними та допустимими доказами, формальне цитування прокурором норм КПК України, а також не проаналізовано доводи сторони захисту про відсутність доказів, які доводять ризики відносно ОСОБА_11 , не враховано особу обвинуваченого, відсутність судимості, наявність стійких соціальних зв`язків.

Судом першої інстанції ухвалено незаконне рішення, всупереч законним правам та інтересам обвинуваченого, оскільки, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до особи, раніше не судимої, чим порушено вимоги ч.ч.2,4 ст.183 КПК України. Єдиним ризиком на який посилається в своєму рішення колегія суддів є тяжкість покарання.

Судом, не проаналізовано та не надано належну правову оцінку тому, що ризики відповідно до ст.177 КПК України щодо ОСОБА_11 в даному кримінальному провадженні відсутні та не доведені стороною обвинувачення належними та допустимими доказами.

Колегією суддів було проігноровано аргументацію сторони захисту та необґрунтовано відмовлено у клопотанні про зміну запобіжного заходу із визначенням розміру застави, як достатнього запобіжного заходу для гарантування виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_11 .

Сама лише тяжкість ймовірного покарання не може виправдовувати тривалий період тримання під вартою.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
В провадженні колегії суддів Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні клопотань захисників про зміну відносно обвинувачених запобіжного заходу на непов`язаний з позбавленням волі та задоволено клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 до 10.09.2019 року включно.

Ухвалюючи вказане судове рішення щодо необхідності продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу відносно них не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеному прокурором ризику, застосувавши до обвинувачених будь-який більш м`який запобіжний захід.

Відмовляючи захисникам у задоволенні клопотань щодо можливості застосування до обвинувачених запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд вважав, що наявність у обвинувачених міцних сімейних зв`язків, постійного місця проживання, захворювань, тощо, не можливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від суду та можливого покарання, та з огляду на характер інкримінованих злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, та вважав, що ані домашній арешт, ані інші більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не зможуть запобігти наведеним вище ризикам.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційних скаргах, пояснення захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд визнає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0001024 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.189, ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.3 ст.146 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно вказаних обвинувачених.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст.392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються не відпали та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, не працюють, не мають постійного джерела доходів.

Апеляційний суд погоджується із переконанням суду першої інстанції про доведеність обґрунтованих ризиків, а саме той факт, що обвинувачені, усвідомлюючи, що у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм злочинів, їм загрожує покарання до 15 років позбавлення волі, з метою його уникнення, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, знищити або спотворити речі та документи, які мають значення для кримінального провадження.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянтів відносно необґрунтованості висновку суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просять захисники в апеляційних скаргах, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Посилання захисників на те, що обвинувачені раніше не судимі, мають постійне місце проживання, те, що ОСОБА_6 є учасником АТО, має незадовільний стан здоров`я, те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, а саме одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати обвинуваченим запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотань захисників про зміну відносно обвинувачених запобіжного заходу на непов`язаний з позбавленням волі та задоволено клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою продовжено до 10.09.2019 року включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: