Провадження №1-кс/369/4296/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003995,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області, в рамках кримінального провадження № 0003995 від 18.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, згідно якого просить скасувати арешт на нерухоме майно підозрюваної ОСОБА_4 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що арешт, на його думку, підлягає скасуванню як необґрунтований, оскільки під час розгляду клопотання про накладення арешту не досліджено належним чином доказів фактів завдання шкоди, розміру такої шкоди. Крім того не враховано спів розмірності накладеного арешту позовним вимогам.
В судове засіданні заявник не з`явилась, надавши заяву, згідно якої просить розглянути клопотання без його участі, вимоги за клопотанням підтримує.
Прокурор в судове засідання не з`явився, причину суду не сповістив.
Дослідивши матеріали додані в обґрунтування клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наданих матеріалів вбачається, що в рамках кримінального провадження №0003995 від 18.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області 10.10.2019 року накладено арешт, на нерухоме майно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме приватний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у якості забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні за № 0003995 від 18.10.2016 року .
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
Тому суд вважає, що при зазначених обставинах, під час подачі до суду адвокатом ОСОБА_3 клопотання про зняття арешту відповідно до ст. 170,174 КПК України, майно зазначено у зазначеному клопотанні, не є належним об`єктом заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того з поданих заявником доказів вбачається, що цивільний позов взагалі відсутній в матеріалах кримінального провадження в рамках якого накладено арешт.
З огляду на приписи п.18 ч.1ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободта прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
З огляду на викладене та враховуючи той факт, що арешт було накладено необґрунтовано, слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна, зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права ОСОБА_4 , оскільки призводить до надмірного обмеження її прав, тому арешт підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003995 - задовольнити.
Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської обласі від 10.10.2019 року, в рамках кримінального провадження №0003995 від 18.10.2016 року, на нерухоме майно підозрюваної ОСОБА_4 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1