Провадження № 1-кс/643/6389/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2019 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова
ОСОБА_1 , вивчивши клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 погоджено прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна,
встановив :
До Московського районного суду м. Харкова 01.10.2019 поштою зазначене клопотання в якому слідчий просить накласти арешт на вилучені об`єкти 30.09.2019 під час огляду місця події у період часу з 10.13 до 13:54, за адресою: АДРЕСА_1 біля гаражу №150 виявлено автомобіль ВАЗ 2102 білого кольору, з номерним знаком в багажнику НОМЕР_1 , кофту х/б чорного кольору, повістку до Харківського районного суду Харківської області обвинуваченому на ім`я ОСОБА_4 , які слідчий СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області, вилучив та яка згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст. 170 КПК України підлягає арешту
Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, доходить висновку про необхідність повернути клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Вказуючи на необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, до клопотання про арешт майна стороною обвинувачення не додано оригіналу або копії такої постанови слідчого про визнання речей та документів речовими доказами.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
До матеріалів клопотання не надано жодного документа, що підтверджує право власності на майно, що належить арештувати, та не надано жодних доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження зазначеним майном.
Однак, в разі задоволення слідчим суддею клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя, в порушення вимог абз. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, позбавлений можливості визначити місце зберігання вказаного вище майна, оскільки в клопотанні прокурора відсутні дані щодо можливого місця зберігання вказаного майна.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 372 КПК України-
постановив:
Клопотання про арешт майна повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1