"17" жовтня 2019 р. Справа № 363/3837/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання захисників підозрюваного ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей і документів в кримінальному провадженні № 0000262 щодо ОСОБА_4 за ч. 3 і ч. 4 ст. 190 КК України,
встановив:
у клопотанні порушується питання про надання адвокатам ОСОБА_5 та ОСОБА_3 тимчасового доступу до документів, а саме до інформації, що міститься в Єдиному реєстрі досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000262, яка знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю зняття копії інформації на паперовому та електронному носіях.

Клопотання сторони захисту обґрунтовано необхідністю доступу до вказаної інформації з метою з`ясування реального переліку процесуальних дій та процесуальних рішень, що були вчинені та прийняті у кримінальному провадженні № 0000262, зокрема щодо строків досудового розслідування, кола суб`єктів, уповноважених на здійснення процесуальних дій, а також встановлення законності здобуття доказів стосовно ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_3 в суді клопотання підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду не прибув, та про причини своєї неявки суд не повідомив, що відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання без участі особи, у володінні якої знаходяться речі і документи.

Заслухавши захисника та дослідивши матеріали клопотання суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що слідчим відділом Вишгородського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000262, розпочатому 13.12.2012 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Захисники підозрюваного ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 звернулися до суду із клопотанням про надання тимчасового доступу до інформації, що міститься в Єдиному реєстрі досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000262, посилаючись на можливість таким чином з`ясувати реальний перелік процесуальних дій та рішень, що були прийняті у кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні неодноразово зупинялося та підозрюваний ОСОБА_4 оголошувався в розшук. На думку захисників відомості ЄРДР про які йде мова у їх клопотанні, мають значення для визначення належності та допустимості доказів у кримінальному провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), затвердженого Наказом ГПУ №139 від 06.04.2016 року, визначено, що Реєстр це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог КПК України з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Держателем Реєстру є Генеральна прокуратура України.

Згідно п.п. 1-6 глави 4 розділу І Положення, визначено, що відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою, наведеною у додатку 6 до цього Положення.

Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування.

До витягу з Реєстру включається інформація про: номер та дату реєстрації кримінального провадження (виділення матеріалів досудового розслідування); дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, наслідок розслідування кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі ЄДР)); короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові та дату народження особи, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї; найменування, код ЄДР, юридичну адресу, розрахунковий рахунок, місце та дату державної реєстрації юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а також анкетні дані її представника; орган досудового розслідування; прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, працівника (працівників) підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

Реєстратори самостійно формують (отримують) витяг з Реєстру у межах унесеної інформації та посвідчують його своїм підписом.

Надання витягу з Реєстру на всіх стадіях кримінального провадження, а також копії інформації, яка міститься у Реєстрі, у конкретному кримінальному провадженні до закінчення досудового розслідування здійснюється Реєстраторами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування та нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у ньому.

Держатель надає відомості з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до п. 8 глави 1 розділу І Положення, 8. Реєстраторами Реєстру (далі Реєстратор) є: прокурори, у тому числі керівники прокуратур; керівники органів досудового розслідування; слідчі органів прокуратури, поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Наведене свідчить про те, що Реєстр, це електронна база даних, яка використовується для формування звітності тощо, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру у вигляді витягу, що представляє собою документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, та видається в порядку, встановленому КПК України, коли чинним КПК України надання такого витягу передбачено лише заявнику та лише за результатами розгляду заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, в розумінні вимог ст.ст. 60, 214 цього Кодексу. Інші випадки надання витягів з ЄРДР чинним КПК України не передбачено.

Ознайомлення стороною захисту з процесуальними діями та рішеннями слідчого і прокурора, на підставі яких встановлюються обставини, які мають значення для визначення належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні, здійснюється в порядку передбаченому ст.ст. 110, 220-222 КПК України.

Разом з тим, на підставі викладених норм КПК України та Положення судом встановлено, що надання витягу з Реєстру на всіх стадіях кримінального провадження, а також копії інформації, яка міститься у Реєстрі, у конкретному кримінальному провадженні до закінчення його розслідування здійснюється Реєстраторами, тобто слідчим або прокурором у конкретному провадженні, що вимогам ст.ст. 221 та 222 КПК України не суперечить.

Виходячи із завдань кримінального провадження, обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, події кримінального правопорушення, що розслідується, спрямованості заходів забезпечення на отримання доказів стосовно фактів та обставин кримінального правопорушення (ст.ст. 2, 84, 91, 99, 132, 159-166 КПК України), слід дійти висновку, що за правилами ст.ст. 159-166 КПК України слідчим суддею може бути надано тимчасовий доступ лише до тих речей і документів, які можуть бути використані, як докази у справі.

Однак, доказами в розумінні вказаних вимог Закону можуть бути лише ті документи, що містять дані про факти і обставини кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню (ст. 91 КПК України) і спрямовані на виявлення обставин, що викривають або виправдовують підозрюваного (обвинуваченого).

Суд вважає, що з огляду на обставини розслідуваних кримінальних правопорушень за ч. 3 і ч. 4 ст. 190 КК України документи, про які йдеться в клопотанні, не є документами (доказами) в розумінні вимог ст. 99 КПК України, до яких може бути надано доступ в порядку ст.ст. 159-165 КПК України.

Суд наголошує, що кримінальне провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону формується з документів, які мають доказове значення.

Зазначене узгоджується з вимогами ст. 99 КПК України у якій визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Неналежне ведення реєстру не може спростовувати або підтверджувати належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні.

Вказане ґрунтується на правових висновках Верховного Суду викладених у постанові від 11.04.2019 року у справі № 642/5974/13-к.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Однією з підстав для задоволення клопотання згідно ч. 5 ст. 163 КПК України є доведення наявності підстав вважати, що ці речі або документи (до яких планується отримати тимчасовий доступ) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Проте у клопотанні не обґрунтовано та в суді захисником не доведено, яким чином згадані вище документи стосуються обставин, що підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України та які саме обставини розслідуваних кримінальних правопорушень за ч. 3 і ч. 4 ст. 190 КК України передбачається довести за їх допомогою.

Перевірка стороною захисту порядку ведення ЄРДР стороною обвинувачення на виконання завдань кримінального провадження не спрямована.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей та документів зазнаються, зокрема, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах та документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Разом з тим подане клопотання не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 160 КПК України, яке не містить короткого викладу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким воно подається.

Таким чином клопотання вимогам Закону не відповідає, є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 159-166, 371-372 КПК України;

ухвалив:
у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала згідно вимог ст. 309 та ч. 5 ст. 532 КПК України не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя