ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1006/19 Справа № 188/1695/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року подання заступника начальника Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_8 було задоволено. Скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлене вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року, та направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 протягом іспитового строку не виконав покладений на нього судом обов`язок працевлаштуватися.13.03.2018 року Петропавлівським МРВ ОСОБА_7 на руки було вручене направлення до Петропавлівського районного центру зайнятості населення для сприяння у працевлаштуванні згідно обов`язку,покладеного судом. Про наслідки працевлаштування ОСОБА_7 повинен був повідомити до органу з питань пробації до 16.03.2018 року. ОСОБА_7 був поставлений на облік з 13.03.2018 року. Однак він не працевлаштувався, на прийом до особистого консультанта не з`явився, а вводив в оману орган пробації та державний орган зайнятості щодо свого працевлаштування в ТОВ «Міраж», що підтверджується повідомленнями з Петропавлівського районного центру зайнятості населення від 20.06.2018 року та від 15.08.2019 року.
ОСОБА_7 також протягом іспитового строку вчинив два адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 175-1 КУпАП та ч.1 ст. 127 КУпАП, на підставі чого начальником Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області було винесено постанови, якими на ОСОБА_7 було накладено адміністративні стягнення у виді штрафів, що підтверджується постановою про адміністративні правопорушення та повідомленням.
ОСОБА_7 двічі 10.12.2018 та 14.01.2019 не з`являвся на реєстрацію до Петропавлівського МРВ і причини його неявки, які він повідомив Петропавлівському МРВ і суду, судом визнаються неповажними. На оголошені йому 02.08.2018, 14.12.2018 та 15.01.2019 письмові попередження ОСОБА_7 не реагував, заходи роз`яснювального та виховного характеру, застосовані до нього працівниками Петропавлівського МРВ, позитивних наслідків не дали.
Встановлені судом обставини свідчать про небажання ОСОБА_7 виконувати встановлені йому судом обов`язки та ставати на шлях виправлення, незважаючи на роз`яснення органу пробації та неодноразові усні та письмові попередження, застосовані до нього.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року та відмовити у задоволені подання заступника начальника Петропавлівського відділу, філії Державної установи «Центр пробації» про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком суду.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в судовому засіданні 28.01.2019 року в ході розгляду подання заступника начальника Петропавлівського відділу філії Державної установи «Центр пробації» від 17.01.2019 року він пояснив суду, що дійсно двічі не з`явився на реєстрацію до Петропавлівського МРВ з поважних причин, та вчинив адміністративне правопорушення, яке не є корисливим, або таким, що грубо порушує громадський порядок, чи суттєво порушує норми громадської моралі.
23.03.2018 року він був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.175-1 КУпАП і на нього було накладено штраф в розмірі 170 гривень за те, що він 23.03.2018 року о 14.30 годині курив цигарку на території автобусної зупинки в смт. Петропавлівка, по вул. Соборній, хоча в постанові не вказано за якою адресою знаходиться зупинка, на території якої він курив, оскільки по вул. Соборній в смт. Петропавлівка розташовано декілька автобусних зупинок.
Зазначає, що в поданні вказується, що він не з`явився за викликами на 13.07.2018р.(п`ятниця), 16.07.2018 року (третій понеділок місяця), 20.07.2018 року (п`ятниця) та 25.07.2018 року (середа), хоча в матеріалах його особової справи відсутні повістки чи повідомлення про виклики на ці дати, та не вказано, на який час викликали, а відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 13.03. 2018 року, днем явки на реєстрацію встановлено другий понеділок місяця з 08.00 до 17.00 годин (а.о.с. 19). Вказує, що в цей час він дійсно намагався отримати довідку про працевлаштування в ТОВ «Міраж», йому неодноразово обіцяли надати таку довідку, але тільки в середині серпня 2018 року ФОП ОСОБА_9 надала таку довідку у вигляді службової записки, яку він направив до відділу пробації (а.с.71).
Звертає увагу, що систематично з`являвся для реєстрації до Петропавлівського відділу філії Державної установи «Центр пробації», крім 10.12.2018 року та 14.01.2019 року, коли він не зміг з`явитись до МРВ пробації з поважних причин, що підтверджується листами реєстрації (а.о.с. 20, 97) та вважає, що наведені ним обставини можуть бути взятими до уваги судовою колегією з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду як такі, що свідчать про невідповідність висновків Петропавлівського районного суду при винесені ухвали від 28.01.2019 року фактичним обставинам кримінального провадження через те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, та суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, і ця невідповідність вплинула на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.
В судове засідання апелянт не з`явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, однак, оскільки був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, суд у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка вважала за необхідне апеляцію залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши надані матеріали і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак суд першої інстанції даних вимог Закону дотримався не в повному обсязі.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання , суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Апеляційним переглядом встановлено, що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 року при засудженні ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України та звільненні від відбування призначеного покарання на підставі ст.. 75 КК України, на нього було покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Згідно оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції направив ОСОБА_7 для відбування призначеного вказаним вироком покарання у зв`язку з тим, що встановлені судом обставини свідчать про небажання ОСОБА_7 виконувати встановлені йому судом обов`язки та ставати на шлях виправлення, незважаючи на роз`яснення органу пробації та неодноразові усні та письмові попередження, застосовані до нього.
Але наведені обставини, яким суд не дав належної оцінки і які також були досліджені колегією суддів апеляційного суду, дає підстави вважати, що така поведінка засудженого не може свідчити про те, що він не бажає стати на шлях виправлення, внаслідок чого його необхідно направити для відбування покарання згідно ч.2 ст.78 КК України.
Так, пунктом 5.1 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року №270/1560, визначено, що поважними причинами неявки засудженої особи до інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють її можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Під час апеляційного розгляду було з`ясовано, що ОСОБА_7 з поважних причин не з`явився на відмітку до відділу пробації 10.12.2018 року та 14.01.2019 року, та засудженим надані пояснення відносно цього, що він не з`явився на реєстрацію у ці дати через відсутність транспорту, оскільки автобусне сполучення між віддаленим селом Маломиколаївка та смт. Петропавлівка відсутнє, і він не мав можливості прибути до МРВ, але 14.12.2018 року він на попутному транспорті прибув до МРВ та надав відповідне пояснення (а.о.с.107), що в свою чергу не свідчить про небажання засудженого ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та вказує на відсутність в нього умислу на ухилення від виконання обов`язків.
До того ж, в оскаржуваному рішенні суд посилається на постанову про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП, хоча в матеріалах особової справи відсутня вказана постанова, а на сторінці 115 його особової справи, на яку посилається суд в ухвалі, знаходиться лише повідомлення начальника Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП за № 179 від 15.01.2019 року про начебто притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності відповідно до постанови ДП018№861486 від 15.11.2018 року за ч.1 ст.127, штраф 51 грн., яку направлено до Петропавлівського відділу ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області для примусового стягнення штрафу (а.о.с.115), однак копію постанови ДП018№861486 від 15.11.2018 року за ч.1 ст.127КУпАП до матеріалів подання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням його - ОСОБА_7 для відбування покарання від 17.01.2019 року не приєднано і відповідно судом вона не вивчалась та не оцінювалась.
Крім того, відповідно до характеристик Миколаївської сільської ради ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в домогосподарстві батька, розлучений, на даний час офіційно не працює, скарг та заяв на нього до органу місцевого самоврядування не надходило.
В наданих матеріалах міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідно до якого ОСОБА_7 з 24.05.2007 року займається підприємницькою діяльністю у вигляді: 95.11. Ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування; 47.41. Роздрібна торгівля комп`ютерами та периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у стаціонарних магазинах; 62.09. Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 74.20 Діяльність у сфері фотографії.
Також в матеріалах особової справи ОСОБА_7 знаходиться довідка Петропавліського районного центру зайнятості № 435 від 13.03.2018 року (а.о.с.25), відповідно до якої останній перебуває на обліку, яка в той же день була надана засудженим Петропавлівському МРВ, що підтверджується вхідним № 370/1 від 13.03.2018 року.
Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає необгрунтованим та безпідставним твердження про невиконання засудженим вимоги інспектора Петропавлівського міськрайонного відділу філії ДУ Центр пробації та покладеного на нього Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 року обов`язку про працевлаштування.
Також частиною 3 статті 166 КВК визначено, що систематичним вчиненням правопорушень, що,тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Всупереч даної норми закону, до клопотання про скасування іспитового строку Петропавлівським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області не було долучено належних та допустимих доказів щодо вчинення засудженим трьох і більше правопорушень.
Таким чином, все викладене вище не може свідчити про системне порушення засудженим встановленого органом пробації порядку реєстрації осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, а отже колегія суддів не вбачає і підстав для скасування в даному конкретному випадку іспитового строку засудженому ОСОБА_7 з направленням для відбування призначеного покарання.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції не повно з`ясував всі обставини справи, необгрунтовано погодився з висновком у клопотанні органу пробації від 17 січня 2019 року, про що зазначив у своїй ухвалі, прийнявши незаконне та необґрунтоване рішення стосовно ОСОБА_7 , у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали відповідно до ст.407 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - скасувати.
У задоволенні подання заступника начальника Петропавлівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4