ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2355/18 Номер провадження 11-кп/814/728/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000745 за апеляційною скаргою прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.03.2019 ,-

ВСТАНОВИЛА:
14.03.2019 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області клопотання захисника-адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 - задоволено.
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000745 від 23.05.2017 щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору.
Приймаюче таке рішення, суд зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 191 та ч.1 ст. 366 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Так, як пред`являючи обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, стороною обвинувачення не вказано потерпілу сторону, чуже майно чи кошти якої було привласнено, обвинувальний акт містить посилання лише на підозру, а не на конкретне обвинувачення, яке було пред`явлено ОСОБА_7 , стороною обвинувачення не надо підтверджуючих документів (статут, установчий договір та таке інше), яким визначено права та обов`язки службової особи ОСОБА_7 , який є директором, засновником, кінцевим бенефіціарним власником товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СвітАгро».
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що місцевому бюджету територіальної громади завдано збитків на загальну суму 66243,09 грн., одночасно сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_7 завдав виконавчому комітету Лубенської міської ради матеріальних збитків у тому ж розмірі, тобто не є зрозумілим, якому саме суб`єкту було завдано шкоди чи збитків внаслідок вчинених злочинів.
Відповідно до змісту обвинувального акту вказано, що до суду направлено кримінальне провадження № 0000745 від 23.05.2017, але постанова про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні від 25.06.2018, постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 25.06.2018, постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 03.07.2018 містить посилання на остаточний номер кримінального провадження №00000784, що є відмінним від того, провадження яке скеровано до суду. Підозра, що пред`являлась ОСОБА_7 також містить посилання на інший номер кримінального провадження, який є відмінним направленому до суду (витяги з ЄРДР містять відомості про інші номери кримінальних проваджень).
Прокурор у апеляційній скарзі просить ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.03.2019 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить усі необхідні відомості, передбачені КПК України.
Крім того, апелянт зазначає, що набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється виключно на підставі вільного волевиявлення особи. Органи досудового розслідування не мають права без заяви особи залучити як потерпілого до кримінального провадження, наявна пряма заборона КПК до визнання потерпілого особи, яка не надала на це згоду.
Також, апелянт зазначає, що судом взято до уваги пояснення прокурора, що у кримінальному провадженню № 0000784 від 25.06.2018, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, проте в подальшому, вказане кримінальне провадження до вимог ст. 217 КПК України було об`єднано із кримінальним провадженням №0000745 від 23.05.2017, отже об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно №0000745 від 23.05.2017, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 скерований для розгляду до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.
На думку апелянта, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин вчинення злочинів на стадії підготовчого судового засідання, що не передбачено на вказаній стадії судового провадження та є порушенням вимог ст. 314 КІІК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Крім того, згідно з положеннями даної Конвенції, кожен кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» ч.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47)
В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Формулювання обвинувачення має бути викладене так, щоб чітко були зазначені основні обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України, зокрема, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, при цьому в обвинувальному акті мотиви інкримінованих кримінальних правопорушень не зазначені, що в свою чергу унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і, безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.
Колегія суддів, погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Із положень п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити анкетні відомості кожного потерпілого.
Частиною 1 статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право:
1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду;
2) брати участь у судовому провадженні;
3) брати участь у безпосередній перевірці доказів;
4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення;
5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді;
7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції незаконно виніс ухвалу про повернення прокурору обвинувального акта спростовуються матеріалами провадження, оскільки обвинувальний акт повинен містити відомості про потерпілого, як цього вимагає п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, тобто у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем стороною обвинувачення не вказано потерпілу сторону, чуже майно чи кошти якої було привласнено.
В обвинувальному акті маються посилання на те, що місцевому бюджету територіальної громади (якої саме територіальної громади посилання відсутні) завдано збитків на загальну суму 66243,09 грн. (4 абзац сторінки 4 обвинувального акту), а також зазначаено, що ОСОБА_7 завдав виконавчому комітету Лубенської міської ради матеріальних збитків у тому ж розмірі, колегія суддів погоджується з судом першої інстанці, що вказані суб`єкти є різними по своїм функціям і мають різний юридичний статус, тобто є не зрозуміло, якому саме суб`єкту було завдано шкоди чи збитків внаслідок вчинених злочинів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 є директором, засновником та кінцевим бенефіціарним власником товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СвітАгро», але сторона обвинувачення не посилається на відповідний документ (статут, установчий договір та таке інше), яким визначено права та обов`язки такої службової особи.
Крім того, апеляційний суд вважає доречним зауваження суду в оскаржуваному рішенні, що згідно матеріалів кримінального провадження, не можливо зрозуміти за яким кримінальним провадження скеровано матеріали обвинувального акту, так як відповідно до змісту обвинувального акту вказано, що до суду направлено кримінальне провадження №0000745 від 23.05.2017, але постанова про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні від 25.06.2018, постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 25.06.2018, постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 03.07.2018 містить посилання на остаточний номер кримінального провадження №00000784, що є відмінним від того, яке ж провадження скеровано до суду, підозра пред`явлена ОСОБА_7 містить інший номер кримінального провадження. Постанова від 10.07.2018 містить посилання на групу прокурорів за кримінальним провадженням № 0000745 від 23.05.2017 ( витяги з ЄРДР містять відомості про інші номери кримінальних проваджень), хоча воно стосується обвинувачення щодо посадових осіб виконавчого комітету Лубенської міської ради щодо придбання електролебідки автомобільної та триноги на 99850 грн.
Під час апеляційного перегляду прокурор пояснив, що вказане питання має бути з`ясовано під час розгляду справи по суті обвинувачення
Таким чином, на думку колегії, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано встановив порушення вимог ст. 291 КПК України, за наявності яких ухвалив правильне рішення про повернення обвинувального акту прокурору відповідно до вимог ст. 314 КПК України.
За таких обставин, ухвала суду є законною та обґрунтованою і скасуванню не підлягає. Інших порушень закону, які б тягли за собою зміну чи скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.03.2019, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000745 від 23.05.2017 щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України повернуто прокурору - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4