Справа № 562/2993/17
УХВАЛА

25 жовтня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського міського суду під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000325 від 08.05.2017 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні колегії суддів Рівненського міського суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000325 від 08.05.2017 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор подав до суду письмове клопотання, яке підтримав у судовому засіданні, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, мотивуючи тим, що з урахуванням обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, майнового стану, характеризуючих даних обвинуваченого а також те, що на даний момент не всі допитані свідки, і останній може на них впливати для уникнення кримінальної відповідальності, а тому більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просять відмовити у задоволенні клопотання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати цілодобовий домашній арешт, мотивуючи тим, що немає доказів щодо підозри обвинуваченого у вчиненні даного злочину, він має постійне місце проживання, де проживає з співмешканкою, являється пенсіонером та підстав для тиску на свідків немає.

Колегія суддів, заслухавши клопотання прокурора, пояснення обвинуваченого та думку адвоката, приходить до наступного висновку.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10.05.2017 обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, і на даний момент вказаний запобіжний захід продовжено ухвалами Рівненського міського суду до 14.04.2019.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Оцінюючи позицію учасників судового провадження, зокрема думку прокурора, який вказав, що більш м"який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, то колегія суддів вважає доцільним продовжити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою

При цьому колегія суддів виходить з наступного, що злочинні дії останнього являють підвищену суспільну небезпеку, і злочин вчинений проти життя та здоров"я людини. ОСОБА_7 може продовжувати займатись злочинною діяльністю, хоча раніше не судимий, однак немає істотних матеріальних засобів для проживання. На даний момент кримінальне провадження не розглянуте, а тому він може впливати свідків, які ще не допитані в судовому засіданні. Крім того, у останнього відсутні сталі соціальні зв"язки за місцем його постійного проживання та відсутня родина, утриманці. Обвинувачений підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років, а тому він може скритись від суду, у зв"язку з суворістю покарання. Твердження обвинуваченого, що він готовий перебувати під домашнім арештом цілодобово, не заслуговують на увагу.

Крім того, колегія приходить до переконання про розумність підозри за ч. 1 ст. 115 КК України, і вважає, що "розумність підозри, на якій грунтується арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції. Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо, вчинила злочин". "Для розумної підозри у значенні статті 5 параграфу 1 (с) потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей Кримінального Кодексу які визначають злочинну поведінку".

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

За таких умов, з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи слід зазначити, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Окрім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Також колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_7 має задовільний стан здоров"я, і може утримуватись в СІЗО.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331, 369, 372 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000325 від 08.05.2017 обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України попередній запобіжний захід - у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з 15 год 00 хв 25.10.2019 по 15 год 00 хв 24.12.2019.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , його захиснику, прокурору та направити для виконання по місцю утримання обвинуваченого ДУ "Рівненський слідчий ізолятор".

Ухвала може бути оскаржена у відповідності до рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3