ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1868/19 Справа № 176/692/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року про відмову у задоволенні спільного подання ДУ Жовтоводська виправна колонія (№ 26) в Дніпропетровській області та голови спостережної комісії про умовно - дострокове звільнення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні спільного подання ДУ Жовтоводська виправна колонія (№ 26) в Дніпропетровській області та голови спостережної комісії про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 .
Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання мав як посередню так і позитивну поведінку, протягом всього строку відбування покарання отримував незначну кількість заохочень та враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, загальний строк призначеного покарання на строк 3 роки 3 місяці та наявність лише двох заохочень за весь час відбування покарання, посередню характеристику під час перебування в Криворізькому СІ та на початку строку відбування покарання, суд вважає, що засуджений на даний час не довів повністю своє виправлення, а його поведінка свідчить про те, що він лише стає на шлях виправлення та потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що на час проведення комісії у нього стягнень не було, встановлений режим він не порушує, приймає активну участь з благоустрою колонії, працює будівельником житлових приміщень установи, приймає участь у загально-масових заходах, які проводить адміністрація колонії, має 2 заохочення. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги надану адміністрацією колонії характеристику.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду першої інстанції про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування покарання залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
Згідно наданої адміністрацією установи довідки ОСОБА_7 з 15 листопада 2016 року утримувався в ДУ Криворізька УВП (№ 3), характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, був працевлаштований в господарській обслузі установи. Під час утримання в ДУ Дніпровська виправна колонія (№ 89) з 03 липня 2017 року характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, працевлаштований не був. З 16 липня 2017 року відбуває покарання в ДУ Жовтоводська виправна колонія (№ 26), за період відбування покарання в зазначеній установі характеризується як посередньо так і добре, має 2 заохочення в грудні 2017 року та грудні 2018 року у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, мав одне стягнення 06 березня 2018 року у вигляді попередження, яке погашене за плином часу, на виробництві установи не працевлаштований, виконує роботи по благоустрою установи, до суспільно-корисної праці та робіт відноситься позитивно.

Крім того, відповідно до витягу з протоколу №19 від 04 липня 2018 року засіданням комісії по розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, переведення засуджених до ДСР ОСОБА_7 було відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення.

Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, оскільки сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, та така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін, до того ж до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року про відмову у задоволенні спільного подання ДУ Жовтоводська виправна колонія (№ 26) в Дніпропетровській області та голови спостережної комісії про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4