Справа №1-23/2006
Провадження1-в/465/207/19
УХВАЛА
про відмову в зміні медичних заходів
07.08.19 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

представника КЗ «ЛОКПЛ»: ОСОБА_5

особи, стосовно якої подається заява ОСОБА_6

розглянувши матеріали заяви комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про зміну виду примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_6 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене п.1 ч.2 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и в:

заступник генерального директора з експертизи КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 звернувся в суд із заявою про зміну виду примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що останній знаходиться на примусовому лікуванні, котра вчинила суспільно небезпечне діяння передбачене п.1 ч.2 ст. 115 КК України.
В обґрунтування заяви покликається на те, що у КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня з 15.01.2016 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , які були застосовані ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2015 року та ввостанє були продовжені ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.03.2019 року
В судовому засіданні представник КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» заяву про зміну виду примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_6 підтримав, пояснення надала аналогічні викладеним у ній та просить таку задовільнити.
ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні просили заяву КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаної заяви, оскільки ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене п.1 ч.2 ст.115 КК України. Та не в повній мірі розуміє потребу в лікуванні, може продовжити вчиняти суспільно-небезпечні діяння.
Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява до задоволення не підлягає виходячи з наступного.
Згідно із ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно із ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або продовження застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про зміну застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Судом встановлено, що у КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» знаходиться на примусовому лікуванні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене п.1 ч.2 ст. 115 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.07.2006р. до ОСОБА_6 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. З 15.09.2006р. по 02.07.2014р. перебував на лікуванні у ДЗ «УПЛСН МОЗ України».
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2011р. ОСОБА_6 змінено вид примусового заходу медичного характеру з перебування на примусовому лікуванні у лікарні із суворим наглядом на лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом. З 02.07.2014р. по 15.01.2016р. знаходився на примусовому лікуванні у відділенні із посиленим наглядом Волинської обласної психіатричної лікарні №2 смт. Олика.
В подальшому, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2015р. вид примусових заходів медичного характеру із лікування у відділенні з посиленим наглядом змінено на продовження примусового лікування у відділенні з звичайним наглядом за місцем проживання.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.03.2019р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , 1982р.н., були продовжені.
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №33 від 10.05.2019р. ОСОБА_6 оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», яка дійшла висновку, що на даний час ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим емоційно-вольовим дефектом, стан ремісії тип С.
Хвороба ОСОБА_6 носить хронічний характер, а не є тимчасовим розладом психічної діяльності. При цьому стан ремісії це лише тимчасове ослаблення проявів хвороби чи тимчасове зникнення її ознак (симптомів), що не свідчить про їх повне зникнення чи видужання особи.
Крім того, стан ремісії хвороби завжди носить тимчасовий характер, а тому залежно від ступеня зменшення суб`єктивних і обєктивних ознак хвороби розрізняють повні і неповні ремісії. Повні ремісії в одних випадках тривають місяцями, в інших - нестійкі і швидко змінюються новим загостренням (рецидивом) хвороби. У будь-якому випадку стан ремісії є тимчасовим станом і не є синонімом видужання особи.
Так, відповідно до вимог ст.92 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2015 року, метою застосування примусових заходів медичного характеру є не лише лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, а також й запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь.
Вбачається, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжке суспільно небезпечне діяння, а саме, вбивство двох осіб (матері і сестри), надалі страждає хронічним психічним захворюванням, чим може становити загрозу як для оточуючих, так і для себе.
Відтак, на переконання суду такий висновок лікарської комісії є передчасним, оскільки з встановлених ним обставин на переконання суду не вбачається того, що внаслідок здійсненого лікування в процесі у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стан здоров`я ОСОБА_6 настільки змінився, що на даний час відпала потреба в примусовій госпіталізації. На даний час ОСОБА_6 продовжує страждати хронічним психічним захворюванням, а тому суд приходить до висновку про передчасність заяви представника медичного закладу, відтак у її задоволенні слід відмовити.
З наведених міркувань та керуючись ст. 94, ст.95 КК України, ст. ст. 512-514 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене п.1 ч.2 ст.115 КК України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя ОСОБА_1