ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3171/19 Справа № 179/1570/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні контрольне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000294,,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
його представника ОСОБА_11 ,
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до 03 грудня 2019 року, включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , спливає 08 жовтня 2019 року, судовий розгляд ще не розпочато, а тому жодних підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який на даний час не існує, заявлені ризики, на підставі яких був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, заявлені ризики не зменшились.
Враховуючи, що санкції статей, за якими ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність іншої можливості запобігти ризиків переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, ніж тримання його під вартою, оскільки ОСОБА_6 хоч і є особою, що раніше не судима, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого та тяжкого злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вказує, що він раніше не судимий, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_12 , виховує двох синів, з якими підтримує тісний зв`язок, займається підприємницькою діяльність в сфері столярних виробів, підтримує стосунки з рідною сестрою, яка проживає неподалік.
Звертає увагу на те, що з дитинства займався спортом, наркотичні засоби та алкогольні напої не вживав.
Просить врахувати, що в 2018 року переніс операцію на судинах головного мозку в результаті інсульту, наразі потребує лікування, за останнім місцем роботи характеризується позитивно.
Зазначає, що на момент винесення ухвали, по справі вже було встановлено фактичні обставини справи. Вважає, що обвинувачення щодо нього необґрунтованим.
Крім того вказує, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку триманні під вартою, було порушено його право на захист, оскільки його захиснику не було повідомлено про дату, час та місце судового засідання.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали свої апеляційні вимоги та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.
Потерпілий та його представник підтримали думку прокурора, та зазначили, що в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 висловлював погрози на ім`я потерпілого ОСОБА_13 , що підтверджує наявність ризику впливу на останнього.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, існування обґрунтованих ризиків, а саме того, що обвинувачений може вчинити спробу переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які в ході судового розгляду ще не були допитані, дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця мешкання та міцних соціальних зв`язків, його вік та стан здоров`я, які суд оцінює у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Апеляційні доводи ОСОБА_6 про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.
Посилання обвинуваченого на те, що він проживає у цивільному шлюбі, має двох дорослих синів та рідну сестру, з якими підтримує тісні зв`язки, займається підприємницькою діяльністю, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки вони не були підтверджені належними даними.
Що стосується доводів ОСОБА_6 про те, що на момент винесення ухвали судом першої інстанції вже було встановлено фактичні обставини справи та не було доведено обґрунтованість його обвинувачення, колегія суддів зазначає, що дане питання віднесено до компетенції суду при ухваленні ним судового рішення по суті справи.
Не є слушними і доводи про те, що під час розгляду клопотання прокурора, було порушено право обвинуваченого на захист. Як вбачається з журналу судового засідання, технічного запису та ухвали суду, в судовому засіданні інтереси обвинуваченого ОСОБА_6 представляв адвокат ОСОБА_14 . Таким чином, колегія не знаходить слушними твердження обвинуваченого про порушення його процесуальних прав.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Дослідивши належним чином матеріали провадження, дані, які характеризують особу ОСОБА_6 та інші передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, зокрема і ті на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, суд навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , про які йдеться в його апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до 03 грудня 2019 року, включно, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4