Справа № 199/8617/19
УХВАЛА
іменем України

22.10.2019 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця райгоспу Переможець, Якимівського району, Запорізької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого в ТОВ «Будінвест Інжиніринг» на посаді тракториста, вдівець, на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

якому 21 жовтня 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 21.10.2019, погодженого з повноважним прокурором, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який підозрюється в тому, що 20.10.2019 близько 14:30 години знаходився разом із знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні коридору вказаного будинку.

В той час, приблизно о 14:35 годині, в ході спілкування, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, стався конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла бійка, в ході якої ОСОБА_7 звалив ОСОБА_4 на підлогу спиною до землі, а сам знаходився лежачи зверху на останньому.

Далі, в той же час та місці, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме потерпілому ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_4 20.10.2019 приблизно о 14:35 годині, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме потерпілому ОСОБА_7 , знаходячись в положенні лежачи спиною на підлозі, тримаючи за рукоятку в правій руці ніж, який знаходився у нього заздалегідь, наніс останньому не менше одного удару з права на ліво в область грудної клітини з лівої сторони, тобто виконав всі дії направлені на доведення своїх злочинних дій до кінця, а саме на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , згідно довідки КЗ «Міська клінічна лікарня №16» ДМР від 20.10.2019, ОСОБА_7 отримав проникаюче поранення грудної клітини ліворуч, поранення лівого шлуночка, гемоторекс, гемоперикард.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, повідомлено 21.10.2019.

В судовому засіданні прокурор просила задовольнити клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання слідчого, просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Свою провину у навмисному бажанні позбавити потерпілого життя не визнає. Слідчому судді пояснив, що потерпілий є чоловіком доньки його померлої дружини, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. 20.10.2019 він прийшов додому з магазину і попросив ОСОБА_7 закрити двері їх кімнати, оскільки з неї був неприємний запах. Проте ніяких дій не відбулося і він закрив двері сам і пішов на кухню готувати собі їжу. В цей час з кімнати вибіг потерпілий із сапогом або ботинком у руці і почав бити його по голові, потім схватив за груди і повалив на підлогу, а сам впав зверху, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння і не втримався на ногах. Оскільки він готував собі їжу, то ніж при падінні на підлогу залишився у нього в руці і як сталося, що ОСОБА_7 отримав ножове поранення він не розуміє, все вийшло випадково. Під час цих подій в будинку нікого не було, окрім нього та потерпілого. Після цього, ОСОБА_7 вибіг на вулицю. Побачивши на ножі кров, підозрюваний зрозумів що щось сталося. Сварки між ним та потерпілим виникають часто, оскільки останній веде аморальний спосіб життя, було і таке, що останній завдавав тілесні ушкодження, проте підозрюваний у поліцію не звертався. Він вже літня людина, нікому шкоди завдавати не хотів, все сталося випадково. Потерпілий молодше за нього, сильніше і коли повалив його на підлогу, все сталося раптово. Просив врахувати, що нікому не бажав завдати шкоди і просив обрати домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 проти клопотання заперечував, пояснивши, що підозра не обґрунтована, а ризики передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається орган досудового розслідування, не вмотивовані та не доведені. Крім того, прокурором, не доведено, що не є можливим обрати більш м`який запобіжний захід. Також просив врахувати, що ОСОБА_4 раніше не судимий, літня людина, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Так, відповідно до Витягу з ЄРДР за № 0001777 від 20.10.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України внесено відомості про те, що 20.10.2019 приблизно о 15:52 годині, зі служби 102, надійшло повідомленням про те, що до приймального відділення КЗ «Міська клінічна лікарня №16» ДМР потратив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями у вигляді колото-різаного поранення. Виїздом на місце події було встановлено, що 20.10.2019 приблизно о 14:30 годині, за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході сварки з громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останньому удар ножем. Відповідно до довідки Комунального закладу «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради, потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, поранення лівого шлуночка, гемотарокс, гемоперикад.

Про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, повідомлено 21.10.2019.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктом 5 частини першою статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 КПК України).

Вважаю, що клопотання та матеріали, надані слідчим та прокурором доводять про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується: заявою ОСОБА_8 від 20.10.2019; протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України; копією довідки КЗ «Міська клінічна лікарня №16» ДМР; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; поясненнями ОСОБА_4 наданими слідчому судді.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Так, вказана норма забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її волі.

Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року), "Белевицький проти Росії" (п.п.111-112 рішення ЄСПЛ від 1 березня 2007 року) зазначено, що слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слідчому судді, суду при розгляді відповідного питання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним з найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема йдеться про застосування домашнього арешту), у багатьох випадках навіть не розглядається.

Європейським судом з прав людини у справах «Вемгофф проти Німеччини», «Летельєр проти Франції», «Смирнов проти Росії» визначено, що тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушення громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Однак всупереч викладеному, органом обвинувачення не надано жодних вагомих доказів, які би посвідчували факти можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, вчинення дій для перешкод кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, суд згідно вимог ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який не досяг пенсійного віку та не має підтверджених медичними документами тяжких або хронічних захворювань;

4) відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців;

5) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи;

6) відсутність відомостей про негативну репутацію підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного, який не має постійного джерела доходу;

8) відсутність відомостей про недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше.

Європейським судом зазначається, що у всіх випадках, коли ризик ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року).

Під час розгляду клопотання, прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам. Доказів необхідності застосування до підозрюваного саме найсуворішого запобіжного заходу і неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, прокурором не наведено.

Що стосується кваліфікації дій підозрюваного, то дане питання знаходиться поза межами повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Враховуючи характер висунутої підозри, дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , те, що останній має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має доньку, сина, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, а отже має стійкі соціальні зв`язки, а також відсутність даних про наявність з його сторони спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, незаконного впливу на потерпілого, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в його задоволенні та вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 може бути обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житло з 21.00 години до 06.00 години.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити підозрюваному ОСОБА_4 покидати житло з 21.00 до 06.00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду строком до 18 грудня 2019 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок прибувати до слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора або суду за першою вимогою.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом встановити до 18 грудня 2019 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження Амур-Нижньодніпровському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1