УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/11436/19

Провадження №: 1-кс/755/6714/19

"13" вересня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк, встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження, що розслідується за фактом завідомо неправдиві покази (ст. 384 КК України), яке мало місце 13.04.2019, а саме під час допиту в якості свідка колишня дружина ОСОБА_5 , на думку ОСОБА_3 , надала завідомо неправдиві покази.

Скаргу мотивовано тим, що 02.09.2019 ОСОБА_3 , подав до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві клопотання про проведення слідчих дій, у порядку ст. 93 КПК України, та клопотання про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та ознайомлення з провадженням, у порядку ст.ст. 55-58, 220-221 того ж Кодексу.

Дані про розгляд клопотання про проведення слідчих дій та про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та щодо ознайомлення з провадженням у межах строків визначених ст. 220 КПК у автора скарги, на час її подання, були відсутні, з огляду на що він уважає, що у межах цього кримінального провадження, з такого моменту виникла бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом України строк.

Встановлені обставини із посиланням на докази

Сторони у судове засідання не з`явилися, разом з цим, скаржник подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, скаргу підтримав, просив задовольнити. Тож слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

З урахуванням того, що під час цього розгляду є установленим, що 02.09.2019 за вх. № Ф-4451 до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві було подано клопотання про проведення слідчих дій, у порядку ст. 93 КПК України та від 02.09.2019 за вх. № Ф-4452 про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та ознайомлення з провадженням, у порядку ст.ст. 55-58, 220-221 того ж Кодексу.

Дані про розгляд цього звернення за вх. № Ф-4451 та Ф-4452, на час розгляду скарги слідчим суддю, не установлені.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

На цей час, встановлений у КПК порядок свідчить, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч. 1 ст. 220 КПК України).

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч. 2 ст. 220 КПК України).

Також, у контексті наведеного, з урахуванням даних відображених в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» ВССУ, та думки суду апеляційної інстанції (Апеляційний суд м. Києва справа № 755/1246/17, ухвала від 29.05.2017), які беруться слідчим суддею до уваги з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слід зазначити, що КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті.

З урахуванням того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, у тому числі, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Питання здійснення інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, стосується строків регламентованих вказаним Кодексом щодо розгляду клопотань, заяв сторін, у ракурсі норм ст. 220 того ж Кодексу, в їх системному зв`язку, у строк не більше трьох днів з моменту подання того чи іншого звернення, бо у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України).

Також слід урахувати, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає, що її застосування перебуватиме у справедливому балансі з обставинами самої справи.

А тому, у світлі наведених засад кримінального провадження, визначених частиною першою статті 7 указаного Кодексу, слідчий суддя уважає за можливе розглянути указане питання по суті, так як таке застосування норм права перебуватиме у справедливому балансі з обставинами самої справи, тобто буде справедливим.

Тим паче, що справедливість, дійсно, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні певного питання для регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

При розгляді звернення по суті, слідчий суддя акцентує увагу на тому, що в силу положень чинного кримінального процесуального законодавства України, звернення щодо ознайомлення з провадежнням не розгянуто з дотриманням вимог ст. 220 КПК України.

Суб`єкт оскарження будучи вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, правом на надання письмових заперечень до суду, з зазначенням належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, які б в той чи інший спосіб спростовували або ж підтверджували доводи особи, що подала скаргу, не скористався.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання вчинити дію за клопотанням згідно ст. 220 КПК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.

З цих підстав слідчий суддя, керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, постановив:

скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005638, вчинити одну з дій передбачених ст. 220 КПК України (клопотання задовольнити або відмовити у його задоволенні шляхом постановлення умотивованої постанови) за клопотаннями ОСОБА_3 від 02.09.2019 про проведення слідчих дій (надійшло до УП 02.09.2019 за вх. № Ф-4451) та про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування (надійшло до УП 02.09.2019 за вх. № Ф-4452) в строки визначені ст. 220 даного Кодексу та з урахуванням положень ст.ст. 28, 159-163 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя : ОСОБА_1