УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження №0000441 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 липня 2019 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого в силу ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст. 115 КК України,

якою клопотання прокурора - задоволено. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 31 серпня 2019 року включно. У задоволенні клопотання захисту відмовлено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати, обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду клопотання прокурора - задоволено. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 31 серпня 2019 року включно. У задоволенні клопотання захисту відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що має позитивні характеристики з місця роботи та проживання за певний проміжок часу, що на його думку характеризує його тільки з позитивної сторони. Зауважує, що хворіє на тяжку хворобу і не може перебувати в умовах СІЗО.

Зазначає, що на стадії досудового розслідування до нього застосувався запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі і він не порушував його умови, а тому запевняє, що не має на меті й цього разу переховуватися від суду. Звертає увагу, що має міцні соціальні зв`язки, а саме цивільну дружину, сестру та матір.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

03 травня 2019 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 Кримінального Кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08 лютого 2019 року відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 07 квітня 2019 року включно.

Подальшими ухвалами слідчого судді та суду строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - до 05 липня 2019 року включно. Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя та суд виходили з того, що існують ризики, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та продовжити вчиняти злочини.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000441 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст. 115 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_5 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 5 липня 2019 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, не зник та продовжує існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавлення волі. До затримання офіційного місця роботи, чи інших законних джерел доходу не мав. Не одружений, офіційно не працює, не має стабільного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, зловживає алкогольними напоями.

Також, ОСОБА_5 раніше був засуджений в 2005 році Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, на шлях виправлення не спав та знову вчинив особливо тяжкий злочин, а саме умисне вбивство ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, спосіб та характер вчинення даного тяжкого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого свідчать про очевидну схильність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних з посяганням на життя та здоров`я особи, є підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочинів, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просить апелянт в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Посилання обвинуваченого на те, що він хворіє на тяжку хворобу та не може перебувати в умовах СІЗО нічим не підтверджені та не заслуговує на увагу виходячи з наступного.

Медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.

Будь яких доказів того, що працівники ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» відмовлять ОСОБА_5 у наданні спеціалізованого лікування в умовах ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 липня 2019 року, якою клопотання прокурора - задоволено. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 31 серпня 2019 року включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: