Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

07 листопада 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000163 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08 липня 2019 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ Рівненської області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого Кузнецовським міським судом Рівненської області 26 грудня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.75, 76, 104 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08 липня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1,4 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком 1 місяць за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2017 року, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Вироком стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 785 грн. 05 коп.
Судом вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

ОСОБА_5 визнаний винуватим та засуджений за те, що 24 жовтня 2018 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні роздягальні спортзалу професійно-технічного училища №12 за адресою: Рівненська область, м.Вараш, мікрорайон Перемоги, 28, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав із кишені куртки належний неповнолітньому ОСОБА_7 планшет, марки «Lenovo», моделі «ТАВ 2 А7-30DC», серійний номер НОМЕР_1 , вартістю 1176 грн. 67 коп., в якому містилась карта пам`яті «Kingston», micro SD HC, UHS-I, 45R, 32 GB CLASS», вартістю 110 грн. 35 коп., чим спричинив неповнолітньому потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1287 (одна тисяча двісті вісімдесят сім) грн. 02 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вказаний вирок змінити, звільнивши його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що місцевий суд, призначаючи йому покарання, не врахував, що злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, а також відшкодування збитків потерпілому.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно вимог статей 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його помякшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мают дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону та призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке за своїм видом і розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.
Так, судом було враховано тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та наявність обставин, які пом`якшують його покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину і часткове добровільне усунення майнової шкоди, завданої злочином, тобто відшкодування шкоди потерпілому, а також відсутність обтяжуючих поркання обставин. Також судом було взято до уваги особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, проте протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство) та за ч.1 ст.178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль).
Водночас колегія суддів враховує, що за приписом ст.414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через мякість або через суворість. При цьом апеляційний суд зауважує, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Проте обвинуваченим ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду, не було спростовано висновків суду першої інстанції та не доведено в чому саме проявилась явна несправедливість призначеного йому виду та міри покарання.

Згідно даних досудової доповіді, складеної заступником начальника Володимирецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області від 25 червня 2019 року, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, рівень його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, високу ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Окрім того, місцевим судом було правильно враховано вчинення даного злочину ОСОБА_5 в період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
При цьому, згідно роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.10 Постанови, частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 винив умисний злочин 24 жовтня 2018 року, тобто в період іспитового строку, тому місцевий суд дотримався вказаних вимог закону про кримінальну відповідальність, призначивши обвинуваченому реальну міру покарання та визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів.
Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку місцевого суду про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції від суспільства та обрання йому покарання, наближеного до мінімальної межі санкції частини статті, у вчиненні якого він визнаний винним.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд при ухваленні даного вироку дотримався вимог як закону про кримінальну відповідальність, так і кримінального процесуального закону, призначивши йому вид та міру покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає особі винного та обставинам кримінального правопорушення, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Кузнецовського міського суду Волинської області від 08 липня 2019 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3