Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/371/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,,
адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_9 вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина 2018 року народження, працює на матрацному заводі, такого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олександрівки Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, із професійно - технічною освітою, неодруженого, безробітного, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років;

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 та з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 з кожного по 100 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 та з ОСОБА_7 з кожного по 245 грн. 52 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими за нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

В ніч з 13 на 14 листопада 2015 року, в період часу з 23 години 00 хвилин до 24 години 00 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проходячи повз місцевий став по вулиці Леніна в селі Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області, побачили на березі ставка ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які здійснювали охорону ставка.

В ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , перебуваючи в нетверезому стані, діючи умисно та маючи на меті нанесення тілесних ушкоджень, розпочали бійку з ОСОБА_13 . В ході бійки ОСОБА_7 наніс один удар правою ногою в обличчя ОСОБА_13 , від якого останній впав на землю та перебував в лежачому положенні. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , нанесли не менше 10 ударів ногами та руками по тулубу та в область голови ОСОБА_13 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження, а саме: садна - лівого коліна, лівої сідниці, кінчику та крил носу; рани - лоба зліва, лоба справа;підшкірні крововиливи - лівого передпліччя, крововиливи у м`які тканини грудної клітини зліва, грудної клітини справа, лобної та правої тім`яної ділянок;синці - лівого вуха, лоба справа з переходом на очницю та вилицю, верхньої губи зліва, грудної клітини справа, правої кисті;правобічної травми грудної клітини - переломи 2-10 ребер по різних лініях, в томплевральною кровотечею; травми грудної клітини зліва - переломи 2-10 ребер по різноманітних лініях без пошкодження престінкової плеври і в своїй сукупності та в комплексі з ознаками шоку відповідно до висновку судово-медичного експерта № 401 від 21.12.2015 року та 401/3 від 29.01.2016 року несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Коли потерпілий ОСОБА_13 після нанесених тілесних ушкоджень, не міг здійснювати опір та рухатися, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припинили наносити тілесні ушкодження та з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, залишивши на місці злочину потерпілого ОСОБА_13 .

Згодом потерпілого ОСОБА_13 доставлено до Олександрійської центральної районної лікарні міста Олександрія Кіровоградській області, де останній помер приблизно о 03 годині 00 хвилин 14 листопада 2015 року, в результаті отриманих тілесних ушкоджень, які в комплексі з ознаками шоку знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції стосовно нього скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх вимог наводить такі доводи.

Під час розгляду кримінального провадження допущені грубі порушення вимог КПК України, а саме: судом взято до уваги та покладено в основу вироку показання з чужих слів, які надавались слідчому та прокурору, що суперечить вимогам ч. 7 ст. 97 КПК України; суд першої інстанції без наведення відповідних мотивів неправомірно відкинув показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які вказали на його непричетність до вчиненого кримінального правопорушення; суд безпідставно не прийняв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 , які він надавав безпосередньо в судовому засіданні з приводу того, що тілесні ушкодження потерпілому він наносив самостійно, без його ( ОСОБА_7 ) допомоги, при цьому судом, в порушення вимог КПК України, покладено в основу вироку показання ОСОБА_8 , які він надавав органу досудового розслідування, що є неприпустимим;

- адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції стосовно її підзахисного скасувати, а провадження по справі закрити через те, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В умотивування своїх вимог зазначає наступні доводи.

Суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення встановивши, що кримінальне порушення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинено в період часу з 23 години 00 хвилин до 24 години 00 хвилин, при цьому згідно з обвинувальним актом обвинуваченим ставилось в провину вчинення кримінального правопорушення приблизно о 24 годині 00 хвилин; судом не взято до уваги показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 і ОСОБА_15 які вказували на те, що на початку 24 години бачили ОСОБА_7 , який направлявся у бік своєї домівки, що в свою чергу ставить під сумнів час вчинення кримінального правопорушення; суд першої інстанції не врахував показання обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні з приводу того, що тілесні ушкодження потерпілому спричиняв він сам, при цьому ОСОБА_7 жодних ударів ОСОБА_13 не наносив, а показання на досудовому слідстві, зокрема під час слідчого експерименту, він надавав під тиском працівників поліції (слідчий експеримент за участі ОСОБА_8 , який суд поклав в основу обвинувального вироку, на переконання апелянта, є недопустимим доказом, адже проведення вказаної процесуальної дії відбувалось без участі адвоката, хоча останній на той час вже був призначений).

З урахуванням наведених вище порушень, сторона захисту переконана, слід дійти до висновку, що всі докази, які були судом оцінені та взяті до уваги, доводять лише факт події, при цьому взагалі не доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, подану його захисником ОСОБА_9 , просив закрити кримінальне провадження щодо нього, оскільки він є невинуватим, щодо поданої ним апеляційної скарги зазначив, що в частині її доводів, мотивувальної частини, її підтримує, думку адвоката ОСОБА_9 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, закрити провадження стосовно ОСОБА_7 , думку прокурора, яка заперечила задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_10 , які підтримали процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

У межах даного кримінального провадження також подано апеляційну скаргу стороною обвинувачення. До початку апеляційного розгляду по суті, прокурор відмовився від апеляційної скарги прокурора.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стороною захисту, а саме обвинуваченим ОСОБА_7 та в його інтересах адвокатом ОСОБА_9 в апеляційних скаргах заперечується доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, за яке його засудженого.

Колегія суддів не погоджується із позицією сторони захисту.

Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за що їх засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі, належно досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, надав наступних показань.

Він, ОСОБА_7 , 13 листопада 2015 року, відпочивав з друзями в центрі села Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області. З ним разом були ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; вони розпивали алкогольні напої, так як він був в нетверезому стані, то попросив провести його додому.

Коли він разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_23 вийшли на міст, то побачили внизу біля річки вогнище, вони спустилися вниз. Біля вогниша сиділо два охоронці: ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . З ОСОБА_12 у нього виник конфлікт, і він вдарив останнього. Пиріг ОСОБА_24 відразу пішов додому. Потім ОСОБА_19 відійшов з ОСОБА_12 , і почав з`ясовувати стосунки з останнім. ОСОБА_19 двічі вдарив ОСОБА_12 в обличчя і в область грудної клітини і останній впав.

ОСОБА_13 всіх заспокоював, але його ніхто не бив.

Вранці його затримали працівники поліції, били в райвідділі поліції.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним судом першої інстанції, надав різних за змістом показань.

Первинно обвинувачений пояснив: 13 листопада 2015 року, він разом з друзями гуляли в центрі села Олександрівка, пили пиво, спілкувалися. Потім він разом з ОСОБА_25 проводили ОСОБА_26 додому, так як останній був в стані алкогольного сп`яніння. Коли переходили міст, то побачили внизу біля ставка вогнище і спустилися до ставка. Біля берега сиділо два охоронця ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . У ОСОБА_27 виник конфлікт з одним з охоронців ОСОБА_12 . ОСОБА_28 відразу пішов. А він з ОСОБА_29 залишилися. ОСОБА_29 вдарив ОСОБА_30 долонею по обличчю, а він штовхнув ОСОБА_30 і останній скотився вниз. Другий охоронець ОСОБА_13 заспокоював їх. Коли він озирнувся, то ОСОБА_27 вже не було. Він також пішов додому і ліг спати. ОСОБА_13 ніхто з них не бив.

У подальшому ОСОБА_8 змінив свої показання, а саме: 13 листопада 2015 року із знайомими відпочивав в центрі села Олександрівка. Пив пиво та коньяк. Крім того, у нього була бійка з ОСОБА_31 . Потім всі розійшлися, і з ним залишилися ОСОБА_32 та ОСОБА_28 . На прохання ОСОБА_26 , він разом з ОСОБА_24 проводили додому ОСОБА_33 . Коли проходили через міст, то побачили внизу вогнище і спустилися вниз. Там були 2 охоронці ставку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . У останніх була горілка і вони випивали. В ході розмови між ними та охоронцями виникла сварка. ОСОБА_32 вдарив ОСОБА_12 і останній впав. Пиріг ОСОБА_24 вирішив відразу йти додому, і кликав з собою ОСОБА_26 . Але він з ОСОБА_34 залишилися на місці. ОСОБА_12 залишився лежати на землі. ОСОБА_29 пішов додому, а він пішов до магазину в центрі села. Там нікого з хлопців не було. Через деякий час він вирішив повертатися додому. Коли проходив мимо ставка, то знову спустився вниз до охоронців. ОСОБА_13 сидів біля вогнища, а ОСОБА_12 не бачив, він лежав. ОСОБА_13 почав йому погрожувати, що приїде його син і розбереться з ними за те, що вони побили ОСОБА_12 . Слова останнього його розізлили. Коли ОСОБА_13 встав з місця, він збив ОСОБА_13 з ніг і почав бити лежачого руками та ногами. ОСОБА_35 лежав на землі, закрившись руками. Він бив його з розгону ногами. Старався бити по обличчю, також бив по ребрах. Кругом нікого не було, ОСОБА_12 лежав внизу біля річки. Коли він потім йшов додому, його також ніхто не бачив. Вранці до нього приїхали працівники поліції і затримали його.

Не зважаючи на не визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, вина підтверджується сукупністю наступних доказів, що їх належно досліджено та правильно оцінено судом першої інстанції.

Згідно із показаннями потерпілого ОСОБА_11 : 14 листопада 2015 року йому зателефонував ОСОБА_36 і повідомив, що його батька ОСОБА_13 побили, і він знаходиться в лікарні. Він приїхав вночі в лікарню. Батько помер в лікарні від нанесених тілесних ушкоджень. Батько постійно проживав в с. Дмитрівка. Останні 2 місяці працював охоронцем на ставку в с. Олександрівка, але офіційно трудові відносини не були оформлені. ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_12 повідомили йому, що батька побили обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Батько був спокійною людиною, неконфліктною.

Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_38 під час судового слідства суду першої інстанції: ОСОБА_13 та ОСОБА_12 працювали охоронцями на ставку. Ввечері, 13 листопада 2015 року , приблизно о 21 годині 30 хвилин, він навідувався до ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , і вони знаходилися на ставку. Потім він з ОСОБА_39 поїхали на інший ставок. Приблизно о 24 годині 00 хвилин приїхали до нього ОСОБА_37 та ОСОБА_12 , які і повідомили, що ОСОБА_7 бив охоронців, а потім втік. Вони приїхали на місце. ОСОБА_13 лежав на землі, був дуже побитий, не міг самостійно пересуватися. Вони занесли його в автомобіль та повезли в лікарню. Від ставка до лікарні потерпілого везли приблизно 30 хв.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_37 в судовому засіданні суду першої інстанції: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 охороняли ставок. Приблизно в 21 годину 30 хвилин ОСОБА_36 їх провідав і останні були на місці. Він знаходився на іншому ставку. В 23 години 30 хвилин він пішов додому по чай. До нього прибіг ОСОБА_12 і сказав, що їх побили ОСОБА_29 і ОСОБА_40 . Сказав, що був ще хтось третій. Разом з ОСОБА_12 вони поїхали до ОСОБА_38 і потім на ставок, де знаходився ОСОБА_13 . Останній був побитий. Коли його відносили до машини, він говорив «Хлопці, не бийте!», був в поганому стані, нікого не впізнавав. До лікарні вони його везли приблизно 30 хвилин.

Наданими в ході судового слідства суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_41 встановлено: він разом з друзями відпочивали в центрі села, пили пиво. ОСОБА_7 попросив їх, щоб вони відвели його додому. Додому він йшов разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приблизно біля 12 години ночі. Коли йшли через міст, то вирішили спуститися вниз до ставка. Внизу біля ставка сиділо двоє охоронців ОСОБА_12 та ШевченкоВ.М. Останній посвітив ліхтариком в обличчя ОСОБА_27 і той вибив ліхтарик з рук ОСОБА_13 . А потім ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_12 , який сидів далі. Він запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 піти додому, але вони не відреагували на його пропозицію. Тоді він сам пішов додому.

Згідно із наданими в судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_42 : 13 листопада 2015 року вона працювала продавцем в магазині. В магазин в вечірній час заходили обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , і купували пиво.

Також, згідно із наданими в судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_17 : 13 листопада 2015 року він знаходився біля двору. Приблизно біля 23 години 00 хвилин бачив, як сусідка ОСОБА_43 йшла додому. А потім бачив як ОСОБА_29 в нетверезому стані йшов до своєї бабусі. На наступний день він дізнався, що ОСОБА_32 когось побив.

У відповідності до показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_18 , яка являється бабусею обвинуваченого ОСОБА_7 : 13 листопада 2015 року її онук ОСОБА_29 прийшов додому в 23 години 15 хвилин та ліг спати. Приблизно о 04 годині ранку приїхали працівники поліції і затримали онука. Коло двору стояли ОСОБА_12 та ОСОБА_37 , і від них вона дізналася, що сталося.

Показаннями свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні суду першої інстанції встановлено: він разом з знайомими 13 листопада 2017 року знаходилися в центрі села. Там були також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вживали алкогольні напої. Відпочивали до 23 години. Арсен ( ОСОБА_44 ) сказав, щоб його почекали. Але він разом з ОСОБА_45 та ОСОБА_46 пішли додому. За ними ніхто не йшов. Коли він разом з ОСОБА_47 стояв біля двору, то бачив, як мимо них пройшов ОСОБА_32 , якого він впізнав по курточці. Додому він прийшов в 23 години 15 хвилин.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_48 : 13 листопада 2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, він прийшов до магазину, який належить ОСОБА_49 , і був біля магазину 15-20 хвилин. Також, біля магазину серед молоді він бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Він помітив, що ОСОБА_7 був в нетверезому стані і він йому сказав, щоб він йшов додому. Вранці від жителів села дізнався, що загинув сторож і що його побили ОСОБА_14 та ОСОБА_8 .

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_50 в суді першої інстанції: він приїхав до свого магазину в центрі села Олександрівка біля 23 години 00 хвилин, зустрів там ОСОБА_51 і розмовляв з ним біля магазину. До них підходили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та віталися з ними. А потім пішли в бік ставка. На наступний день до магазину працівники поліції привозили ОСОБА_7 і питали чи був він напередодні біля магазину. Від жителів села він вже знав про те, що сталося ще до приїзду працівників поліції. ОСОБА_7 на його запитання заперечив свою причетність до злочину.

Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_16 судом першої інстанції: 13 листопада 2015 року вона разом з молоддю відпочивала в центрі села Олександрівка. Там були ОСОБА_14 та ОСОБА_8 .. Всі пили пиво. Приблизно о 23 годині 00 хвилин вона разом з сестрою та ОСОБА_52 пішли додому. Стояли біля двору останнього та розмовляли. Потім вона пішла далі по вулиці до свого будинку. Бачила, як пройшов додому ОСОБА_29 , якого вона впізнала по яскравій куртці. В світлі вона побачила рукав куртки. Від дільничного дізналася, що ОСОБА_53 вбив діда. Після того що сталося, в село приїжджала захисник ОСОБА_7 , збирала всіх свідків, спілкувалася з ними, відбирала пояснення. Це було до того, як пояснення у свідків відбирав слідчий.

Крім наведених доказів, винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджують й наступні докази матеріалів кримінального провадження, досліджені у сукупності судом першої інстанції:
-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.11.2015 року, згідно із змістом якого ОСОБА_11 повідомив про нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень невідомими особами, від яких він помер в приміщенні Олександрійської ЦРЛ ( т.1 а.с. 43);

-протокол огляду місця події від 14.11.2015 року з фототаблицею , згідно зі змістом якого місцем злочину являється ділянка місцевості внизу городів по вул.. Свердлова в с. Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області ( т.1 а.с. 6-10)

-висновок експерта № 401 від 21.12.2015 року з фототаблицею , згідно із змістом якого смерть ОСОБА_13 настала від шоку, який розвинувся внаслідок комплексу виявлених ушкоджень, на що вказують обставини випадку, шокові ознаки в наднирниках, нирках, ознаки швидкої смерті. При судово-медичній експертизі трупу виявлені тілесні ушкодження у вигляді: А) садна обличчя, синці обличчя, лівого вуха, ран обличчя, крововиливи у м`які тканини волосистої частини голови Б) саден лівого коліна, лівої сідниці, підшкірних крововиливів лівого передпліччя, синця правої кисті В) закритої тупої травми грудної клітини: синець грудної клітини, крововиливи у м1які тканини грудної клітини, переломи ребер справа та зліва , в тому числі і з пошкодженням пристінкової плеври, крововилив та розриви тканини правої легені в комплексі з явищами внутрішньо плевральної кровотечі справа. Вказані ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів , в своїй сукупності та в комплексі з ознаками шоку несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. При судово-медичній токсикологічній експертизі в крові від трупу виявлений етиловий спирт в кількості, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню ( т.1 а.с. 20-29);

-висновок експерта № 401/2 від 23.01.2015 року, згідно із змістом якого зазначено, що враховуючи те, що шокова реакція у потерпілого ОСОБА_13 носила комбінований характер, можна казати про те, що дана шокова реакція могла виникнути внаслідок як кожного з виявлених тілесних ушкоджень (перш за все переломів ребер), так і в результаті їх сукупності.( т.1 а.с.31-34);

-висновок експерта № 401/3 від 29.01.2016 року, згідно із змістом якого наявні на трупі ОСОБА_13 тілесні ушкодження могли утворитися в результаті не менш ніж 11-12 травматичних впливів. Наявні тілесні ушкодження на трупі могли виникнути як від ударів кулаком, ногою, так і від ударів іншими предметами з властивостями твердих, тупих. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 були виявлені тілесні ушкодження наступної локалізації: садна - лівого коліна, лівої сідниці, кінчику та крил носу;рани - лоба зліва, лоба справа;підшкірні крововиливи - лівого передпліччя, крововиливи у м`які тканини грудної клітини зліва, грудної клітини справа, лобної та правої тім`яної ділянок;синці - лівого вуха, лоба справа з переходом на очницю та вилицю, верхньої губи зліва, грудної клітини справа, правої кисті;правобічної травми грудної клітини - переломи 2-10 ребер по різних лініях, в томплевральною кровотечею;травми грудної клітини зліва - переломи 2-10 ребер по різноманітних лініях без пошкодження престінкової плеври. Враховуючи комбінований характер шоку у потерпілого ОСОБА_13 можна припускати, що такий шок міг розвинутися і без урахування тілесних ушкоджень, які супроводжувалися пошкодженням пристінкової плеври, легеневої тканини та внутрішньо-плевральною кровотечею( т.1 а.с. 36- 38);

-протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 з доданою фототаблицею, який в присутності понятих на місці вчиненого кримінального правопорушення розповів про обставини злочину. Пояснив, що 13.11.2015 року він разом з ОСОБА_13 сиділи біля вогнища поряд з ставком. Коли ОСОБА_13 навів ліхтариком на міст, то до них підішли троє молодих хлопців. Двох з них він впізнав. Це були ОСОБА_32 та ОСОБА_28 . Потім ОСОБА_32 вдарив його ногою в ліву скроню, від якого він впав на землю. Коли підвівся, ОСОБА_32 наніс йому ще один удар в область правої нирки. Від удару він втратив рівновагу і впав до ями. Чув , як один із хлопців крикнув : «Топи його!». Коли він прийшов до тями, то виліз з ями і почав шукати ОСОБА_13 .. Останнього він виявив на металевій трубі. ОСОБА_13 не міг самостійно пересуватися і тому він побіг за допомогою ( т.1 а.с. 67-70);

-протокол проведення слідчого експерименту від 14.11.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який в присутності понятих та судово-медичного експерта ОСОБА_54 розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення. В ході слідчого експерименту підозрюваний показав, що він з ОСОБА_55 та ОСОБА_24 йшли додому, побачили, що внизу горіло багаття і біля нього сиділо двоє охоронців. Вони підійшли до них, розмовляли. ОСОБА_24 відразу пішов додому, а вони спочатку теж пішли, а потім ОСОБА_29 запропонував повернутися і побити охоронців. Вони повернулися і ОСОБА_53 кулаком вдарив одного охоронця в область голови і він впав та скотився до ями з водою і весь час там знаходився. Потім Арсен вдарив в обличчя іншого охоронця , він впав і вони почали його бити. Охоронець лежав на землі та закривав голову руками. Він та ОСОБА_7 наносили удари охоронцю руками та ногами по різних частинах тіла, нанесли разом більше 10 ударів. ( т.1 а.с. 145-148);

-висновок експерта №401/1 від 15.01.2016 року, згідно із змістом якого тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_13 могли виникнути за різноманітних обставин, в тому числі і за тих, на які вказує ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участю( т.1 а.с. 151-153);

-відеозапис проведення слідчого експерименту від 14.11.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , переглянутого в судовому засіданні (т.1 а.с. 155);

-протокол проведення слідчого експерименту від 09.01.2016 року за участю свідка ОСОБА_16 з фототаблицею, в ході якого свідок показала місце в центрі села Олександрівка напроти магазину, де збиралася молодь і де вона побачила місцевих жителів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вживали алкогольні напої разом з друзями.( т.2 а.с. 22-23);

-висновком судово-психіатричної експертизи № 604 від 15.12.2015 року, яким встановлено, що ОСОБА_8 щодо інкрімінуємого правопорушення повідомив: «Багато вживав слабоалкогольних напоїв та пива, точної кількості не пам`ятає. Пішов проводити товариша додому, побачили охоронця, товариш почав його бити. Він почав йому допомагати. Потім пішли додому. Провину визнає, жалкує про вчинене». Комісія прийшла до висновків, що в момент скоєння правопорушення ОСОБА_8 не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходиться в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відношенні інкрімінуємого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати осудним. (т.1 а.с. 170-171);

-висновок судово-наркологічної експертизи № 5 від 03.12.2015 року, згідно з яким у ОСОБА_8 ознак залежності від алкоголю не встановлено. ( т.1 а.с. 173);

-висновок судово-психіатричної експертизи № 603 від 15.12.2015 року, за яким ОСОБА_7 згідно інкрімінуємого правопорушення повідомив, що був п`яний ,потерпілого не бив, вину не визнає. Комісія прийшла до висновків, що в момент скоєння правопорушення ОСОБА_7 не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходиться в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії свої дії та керувати ними. У відношенні інкрімінуємого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним. ( т.1 а.с. 227-228);

-висновок судово-наркологічної експертизи №5 від 03.12.2015 року, згідно з яким у ОСОБА_7 ознак залежності від алкоголю не встановлено. ( т.1 а.с. 230).

Досліджено також й оцінено судом першої інстанції такі докази як:

-висновок експерта № 522 від 14.11.2015 року, за змістом якого у ОСОБА_12 виявлене тілесне ушкодження у вигляді садна правого зап`ястку, що могло виникнути в результаті не менш ніж одноразового впливу тупим твердим предметом, яким могли виступати кулаки рук, ступні ніг, і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. ( т.1 а.с. 63-64);

-висновок експерта № 910 від 08.12.2015 року, згідно із яким на черевиках-кросівках підозрюваного ОСОБА_8 , які були вилучені 14.11.2015 року в ході затримання підозрюваного ОСОБА_8 , сліди крові не знайдено ( т.1 а.с. 74-75);

-висновок експерта № 911 від 15.12.2015 року, за змістом якого на камуфльованих штанях та на правому кросівці підозрюваного ОСОБА_7 знайдено сліди крові людини , але групову належність крові встановити не вдалося через малу кількість крові в матеріалі об`єктів ( т.1 а.с. 79-81).

На підставі досліджених доказів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обґрунтовано визнано винуватими у вчиненні нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого групою осіб, а дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Сторона захисту вважає, що дане кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 підлягає закриттю, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості обвинуваченого в суді, і вичерпані можливості їх отримання.

Вказані доводи проаналізовано колегією суддів, на підставі чого колегія суддів прийшла до висновку, що ці доводи не знаходять свого підтвердження і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_7 доведена сукупністю досліджених судом першої інстанції під час судового слідства доказів, і, як убачається з матеріалів кримінального провадження, всім доказам надано належної юридичної оцінки, як показанням потерпілого та свідків, так і письмовим доказам у провадженні.

Зокрема, як встановлено доказами у справі: показаннями потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_12 повідомили йому про побиття його батька (загиблого ОСОБА_56 ) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , батько був не конфліктним чоловіком, спокійним; показаннями свідка ОСОБА_38 приблизно о 24 годині 00 хвилин з 13 на 14 листопада 2015 року ОСОБА_37 та ОСОБА_12 йому повідомили про побиття охоронців ставу ОСОБА_7 , після чого останній втік, вони прибули на місце, на землі лежав дуже побитий ОСОБА_13 , який не міг пересуватися самостійно; показаннями свідка ОСОБА_37 в ніч події до нього прибіг ОСОБА_12 та повідомив, що його та іншого охоронця ставу ОСОБА_13 побили ОСОБА_7 та ОСОБА_21 , і хтось третій, виїхали до ставу, там лежав побитий ОСОБА_13 , останній, коли його несли до машини, говорив: «Хлопці, не бийте!»; показаннями свідка ОСОБА_41 після відпочинку разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у селі та розпиття алкогольних напоїв, вони йшли проводжали ОСОБА_7 шляхом через став, біля ставу сиділи охоронці ( ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ), ОСОБА_13 посвітив ліхтарем в обличчя ОСОБА_7 , й останній вибив ліхтар з рук ОСОБА_13 , свідок запропонував обвинуваченим рушати додому, проте вони не пристали на його пропозицію, тож свідок пішов сам.

Показання свідків є послідовними, сталими, узгоджуються між собою та іншими доказами у кримінальному провадженні; піддавати їх сумніву щодо правдивості підстави відсутні.

Щодо встановленого часу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , на що посилається в апеляційних скаргах сторона захисту, вказуючи, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 був вдома, - слід зауважити наступне.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вказані доводи були предметом оцінювання судом першої інстанції, і судом першої інстанції надано належної оцінки означеній обставині.

Зокрема, свідок ОСОБА_48 вказав, що о 23 годині 13 листопада 2015 року він прийшов до магазину, належного ОСОБА_49 , пробув там приблизно 15-20 хвилин, тоді ж там перебував ОСОБА_7 в нетверезому стані; свідок ОСОБА_57 вказав, що приїхав до належного йому магазину о 23 годині 13 листопада 2015 року, там же перебував ОСОБА_7 ; свідок ОСОБА_41 вказав, що він та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повертались додому приблизно о 24 годині 00 хвилин.

Свідки є попередженими судом першої інстанції про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, приведені судом до присяги, причини піддавати сумніву надані показання відсутні.
При цьому, встановлено, що час на шлях від магазину села до ставу, де перебували охоронці, займає 5-7 хвилин, від ставу до дому ОСОБА_7 шлях займає 11 хвилин.

Враховано також, що між обвинуваченими та охоронцями ставу відбулась сутичка, що також займає певний час.

Із урахуванням вказаних доказів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що твердження сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_7 у час вчинення кримінального правопорушення не міг бути у місці його вчинення, - дійсності не відповідають.

У цьому зв`язку, судом першої інстанції надано критичної оцінки показанням свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 з приводу часу, коли вони бачили, як ОСОБА_7 направлявся в бік свого дому, був вдома (о 23 годині 23 годині 15 хвилин).

В іншій частині показання даних свідків судом першої інстанції визнані прийнятними і покладені в основу вироку, у сукупності з іншими доказами.

При цьому, свої висновки судом першої інстанції належно мотивовано у вироку (аркуш провадження 97 зворот-98, том 4, вирок).

Тим самим спростовуються доводи сторони захисту з приводу неврахування судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 щодо часу, коли вони бачили ОСОБА_7 , як він повертався і повернувся додому.

Також, і те правильно враховано судом першої інстанції, винуватість ОСОБА_7 підтверджується рядом письмових доказів у справі, що їх зазначено вище, зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 , де останній показав обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони йому відомі, і що узгоджується з наданими цим свідком показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції; протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_8 , під час якого останній детально розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення, вказав, що ОСОБА_7 запропонував йому побити охоронців ставу, ОСОБА_7 та він били охоронця ОСОБА_13 руками та ногами в різні частини тіла.
Вказані докази узгодженні із висновками експерта щодо наявних тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_13 , їх тяжкості, локації, механізму утворення.
Також, у висновку судово-психіатричної експертизи № 604 від 15.12.2015 року (доказ визнаний прийнятним судом першої інстанції, покладений в основу вироку), міститься зазначення про повідомлення ОСОБА_8 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення про побиття ним та ОСОБА_7 охоронця ставу.
Твердження сторони захисту з приводу того, що судом першої інстанції залишено поза увагою показання ОСОБА_8 про те, тілесні ушкодження ОСОБА_13 , спричиняв він сам, при цьому ОСОБА_7 жодних ударів ОСОБА_13 не наносив, а показання на досудовому слідстві, зокрема під час слідчого експерименту, він надавав під тиском працівників поліції, - також свого підтвердження не знайшли.

Вказане також було предметом оцінювання судом першої інстанції, і про те йдеться безпосередньо у вироку.

Встановлено і враховано, що на взутті обвинуваченого ОСОБА_8 не виявлено слідів крові людини, тоді як на взутті і одягу обвинуваченого ОСОБА_7 такі сліди виявлено експертним шляхом. Дані висновки експерта (№ 910 та № 911) досліджені судом першої інстанції, визнані прийнятними доказами, покладені в основу вироку.

Враховуючи кількість, локалізацію й тяжкість спричинених ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, змінені показання ОСОБА_8 про те, що тільки лише ним наносились удари, зокрема, ногами, лежачому ОСОБА_13 по ребрах, обличчю, в тому числі зі значною силою (як вказав обвинувачений у показаннях: намагався бити по обличчю, удари ногами наносив «з розгону»), - у такому випадку, за умови правдивості вказаних показань, вочевидь, є неможливим факт відсутності слідів крові на взутті обвинуваченого ОСОБА_8 .

При цих обставинах, за наявності сукупності інших доказів у справі, що їх аналізовано та наведено вище, встановлення факту наявності на взутті та одягу обвинуваченого ОСОБА_7 слідів крові людини, - свідчить про неправдивість показань обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його непричетності до спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень.

Відносно доводів сторони захисту на психологічний примус з боку працівників поліції, вчинений на обвинуваченого ОСОБА_8 з метою надання ним показань, що викривають його і обвинуваченого ОСОБА_7 , в тому числі при проведенні слідчого експерименту, - зауважується наступне.

За даною заявою обвинуваченого проведена відповідна перевірка, і факти, викладені в заяві не знайшли свого підтвердження, про що свідчить висновок № 1522/05/15-17 від 17.07.2017 року; на досудовому слідстві обвинувачений ОСОБА_8 не заявляв про здійснення на нього тиску працівниками поліції.

Слід вказати, що зміненим в ході судового розгляду покаранням обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції надано відповідної юридичної оцінки, ці показання оцінено критично, підстави того наведені у вироку, висновки суду належно мотивовані (аркуш провадження 97 97 зворот, том 4 , вирок).
Твердження з приводу того, що слідчий експеримент за участі ОСОБА_8 є недопустимим доказом, адже проведення вказаної процесуальної дії відбувалось без участі адвоката, - приймаються колегією суддів до уваги, при цьому, зазначається наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як убачається зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту, процесуальна дія проведена з дотриманням вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України.

Слідчий експеримент поведений за участі двох понятих.

Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно із ч. 3 ст. 240 КПК України до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Тобто, законодавцем встановлена можливість залучення вказаних осіб до участі в слідчому експерименті, проте не встановлено такого беззаперечного обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваний має право: п.3) на участь захисника при проведенні процесуальної дії; п.10) під час проведення процесуальної дії ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу.

Підозрюваному роз`яснено його права, передбачені ст. ст. 3-7, 42 КПК України.

Підозрюваний вправі відмовитися від проведення слідчої дії за відсутності захисника, у такому випадку для проведення слідчої дії, у разі неможливості прибути залученого захисника, призначається адвокат для проведення окремої процесуальної дії.

Однак, зауважень та скарг щодо проведення вказаної слідчої дії від ОСОБА_8 не надійшло; не подано й заперечень щодо порядку проведення процесуальної дії слідчого експерименту.

Протокол слідчої дії підписаний підозрюваним ОСОБА_8 , понятими, прокурором та слідчим.

Тобто, враховуючи зазначене, такі порушення порядку, встановленого кримінальним процесуальним законом, отримання доказу (слідчого експерименту), що призводять до визнання його недопустимим доказом відсутні.

Відтак, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_9 свого підтвердження не знайшли.
Щодо обґрунтованості та правильності призначеного виду та розміру покарання, як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченим покарання, враховано всі обставини, що їх визначено ст. 65 КК України.
Зокрема, враховано тяжкість вчиненого обвинуваченими злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів, є умисним злочином внаслідок якого завдано тяжких і невиправних наслідків у вигляді такого завдання шкоди здоров`ю особи, внаслідок якого настала її смерть, особи обвинувачених, які негативно характеризуються по місцю проживання, виховувались без батьків, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебувають, ОСОБА_8 безробітний, по місцю навчання характеризується посередньо, ОСОБА_7 , як свідчить характеристика, - по місцю навчання характеризований задовільно, раніше обвинувачені не судимі.
Обставинами, які обтяжують покарання обом обвинуваченим, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинувачених лише за умови ізоляції їх від суспільства, призначив покарання у межах санкції частини статті обвинувачення у виді позбавлення волі на строк вісім років.
Призначене судом першої інстанції покарання, його вид та розмір, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та принципам виваженості і справедливості, за встановлених обставин справи не є надмірним для обвинувачених, у конкретному випадку є достатнім для перевиховання та виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Колегією суддів враховуються також нові дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме, що наразі останній одружений, на утриманні має малолітню дитину.
Проте, вказані обставини не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікацію його дій, і не є тими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; також, за встановлених обставин даного кримінального провадження уособлено не можуть впливати на вид та розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
Тож, при апеляційному перегляді вироку суду першої інстанції, встановлено дотримання судом вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону.
Підстави для скасування вироку суду через істотні порушення вимог кримінального закону не віднайдені.
Разом із тим, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині зарахування обвинуваченим у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення, з наступних підстав.
Відповідно до закону України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року
№ 838-VIII та ч. 5 ст. 72 КК України в редакції цього закону, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
У подальшому прийнято Закон України № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, і ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції.
Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, яка є преюдиціальним рішенням, вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.
104. Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
105. Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Обвинуваченими вчинено кримінальне правопорушення з 13 на 14 листопада 2015 року.
Судом першої інстанції, при ухваленні обвинувального вироку, враховано в строк призначеного обвинуваченим покарання строк їх попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 07 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року, ОСОБА_8 з 07 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченим до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.
У подальшому вирок суду першої інстанції оскаржений в апеляційному порядку, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2018 року змінено вирок суду першої інстанції, внаслідок чого обвинуваченого ОСОБА_7 01 березня 2018 року звільнено з-під варти, а вирок стосовно ОСОБА_8 01 березня 2018 року, фактично, по суті залишено без змін, і вирок набрав законної сили 01 березня 2018 року.
У подальшому судове рішення суду апеляційної інстанції оскаржено в касаційному порядку.
Враховуючи дану обставину, строк зарахування попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання для ОСОБА_7 закінчився датою 01 березня 2018 року, а для ОСОБА_8 з 01 березня 2018 року строк перебування під вартою враховується як строк покарання (один день за один день).
Постановою Верховного Суду від 07 травня 2019 року, за наслідками касаційного перегляду ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2018 року, ухвалено скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції, якою змінено вирок суду першої інстанції, призначити новий апеляційний перегляд.
Обвинувачений ОСОБА_8 протягом часу касаційного оскарження, та після скасування Верховним Судом ухвали суду апеляційної інстанції тримався під вартою.
Період тримання під вартою обвинуваченого на стадії касаційного оскарження, після набрання вироком суду першої інстанції законної сили, не входить до зарахування як попереднє ув`язнення, проте, після скасування 07 травня 2019 року Верховним Судом судового рішення суду апеляційної інстанції та призначення нового апеляційного перегляду, - вирок суду першої інстанції є таким, що не набрав законної сили.
Відтак, з 07 травня 2019 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою слід враховувати у строк призначеного покарання як попереднє ув`язнення.
Тож, враховуючи наведене вище та положення Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, станом на дату постановлення Кропивницьким апеляційним судом ухвали, обвинуваченому ОСОБА_8 у строк призначеного покарання слід також зараховувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 07 травня 2019 року по 20 листопада 2019 року (день ухвалення Кропивницьким апеляційним судом даної ухвали, дата від якої оскаржуваний вирок суду першої інстанції набирає законної сили).

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 07 грудня 2015 року по 01 березня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_8 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 07 лютого 2017 року по 01 березня 2018 року та з 07 травня 2019 року по 20 листопада 2019 року, а з 01 березня 2018 року по 07 травня 2019 року зарахувати у строк призначеного покарання строк ув`язнення з розрахунку один день ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду Кропивницького апеляційного суду.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4