Справа № 755/6503/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2929/19 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
07.08.2019 року під час судового засідання прокурором міста Києва ОСОБА_13 заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з тяжкості злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва обвинуваченому ОСОБА_14 продовжено тримання під вартою до 05.10.2019 року включно та визначено розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у виді 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 576 300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив скасувати вказану ухвалу в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативою застави в розмірі 576300 грн. та визначити розмір застави в межах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що існують достатні та обґрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшення розміру застави. Вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, крім того, розмір застави судом визначено без врахування обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного та доведеності всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані в копіях матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_15 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
За таких обставин захисник обвинуваченого має право на оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.
Проте, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
На підставі наведеного, ухвалою Київського апеляційного суду від 13.09.2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , та ухвалою апеляційного суду від 23.09.2019 року провадження призначено до розгляду.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Як вбачається з ухвали, суд першої інстанції при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК.

Так, під час вирішення клопотання прокурора суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а тому суд прийшов до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
Із врахуванням зазначеної норми, судом першої інстанції, враховано обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , дані про особу обвинуваченого та визначено розмір застави у виді 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 576 300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень.
Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, а також суспільну небезпечність злочинів, в яких підозрюються ОСОБА_7 , конкретні обставини справи та особи обвинувачених, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування, зокрема, у обвинуваченого ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який не має зареєстрованого місця проживання на території України, його сімейний стан, соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними даними, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі достатньому для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів, за наслідками їх розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Керуючись ст. ст. 331,404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , - без зміни.

Головуючий:

Судді: