22.08.2019
Ленінський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А
Іменем України
22 серпня 2019р. Справа №642/4908/18-к Провадження 1-кп/642/187/19
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ;

За участі сторін: Прокурора ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному правопорушенні за ч.1, ст..190, ч.2, ст..190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190, ч.1 ст.353 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м.Харкова знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1, ст..190, ч.2, ст..190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190, ч.1 ст.353 КК України.

Прокурор в судовому засіданні надав клопотання про застосування запобіжний заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту. Підставою обрання запобіжного заходу є дії обвинуваченого щодо ухилення від явки до суду, що створює перешкоди в розгляд справи в розумні строки.

Враховуючи правову позицію сторін, щодо заявленого клопотання, суд вважає:

Статтею 331 КПК України визначено:

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Під час суду знайшло підтвердження наявність ризику, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Враховуючи зазначені обставини, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання домашнього арешту, не може бути достатнім для запобігання зазначеного ризику.

Тому суд вважає доцільно застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання в визначений час.

Керуючись ст. 331 КПК України, -

ПОСТАНВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу задовольнити часткова.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 год. до 07.00год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати до Ленінського районного суду м. Харкова за першою вимогою;

-не залишати житло по місцю проживання цілодобово.

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала суду оскарженню до Апеляційного суду Харківської області не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1