ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/203/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв!язку в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 21 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2019 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 відмовлено; задоволено клопотання ст. слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області погодженого прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою без визначення розміру застави.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 00 год. 00 хв. 17 листопада 2019 р.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ст. слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000309 від 19 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У клопотанні зазначено, що 19.09.2019 року о 18 год. 30 хв. водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем HYUNDAI Accent, н.з. НОМЕР_1 , чим грубо порушив вимоги п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), згідно яких водіям категорично заборонено керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Вказаним автомобілем ОСОБА_7 рухався з двома пасажирами автодорогою Т-20-02 «Тернопіль-Скалат Жванець» зі сторони м. Жванець в бік м. Скалат.

Під час керування автомобілем водій ОСОБА_7 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.3. (б) ПДР України.

Проїжджаючи 142 км + 850 м вказаної автодороги, що в межах с. Гермаківка Борщівського району, ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п. 12.1. ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним. Унаслідок цього, проявленої неуважності та під впливом вживаних спиртних напоїв ОСОБА_7 втратив контроль над керованістю автомобілем HYUNDAI Accent н.з. НОМЕР_1 , допустив виникнення його заносу, в процесі якого виїхав праворуч за межі проїзної частини та в`їхав в дерево.

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3. (б, д); 2.9 (а) та 12.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_9

19 вересня 2019 р. о 23:20 год. ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

20 вересня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Задовольняючи клопотання ст. слідчого, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням особи підозрюваного, який є не судимим, не одруженим, таким, що не працює, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також того, що підозрюваний згідно даних у його біометричному та закордонному паспортах, часто перетинає кордон та може перебувати за межами України, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Окрім того, як зазначено в рішенні місцевого суду, ОСОБА_7 користується посвідченням на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 , яке йому видане 30.07.2011 р. з відкритими категоріями «А, В, СІ та С» і має практичні навички керування автомобілями, що дає підстави вважати, що останній при обрані йому більш м`якшого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в умовах безвізового режиму України з країнами Європейського Союзу та з метою уникнути покарання за вчинений тяжкий злочин, зможе швидко та безперешкодно виїхати за межі України. Загалом вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має можливість безперешкодно та швидко виїхати за межі України і тривалий період часу перебувати за кордоном (наприклад, працювати водієм вантажних автомобілів за межами України, в країнах Європейського Союзу) і таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду та уникнути кримінальної відповідальності за вчинений тяжкий злочин.

Вказана дорожньо-транспортна пригода набула великого суспільного резонансу, оскільки унаслідок неї загинула одна особа, ще одна - травмована, тому, враховуючи вказану обставину, підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи такі наслідки, спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

З урахуванням існування зазначених ризиків та з метою їх запобігання, а також оцінюючи сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вважає її незаконною, та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Зокрема вказує, що слідчий суддя не обґрунтував неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не мотивував можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати своє житло, та не у повній мірі дотримався положень ст. 178 КПК України, яка визначає обставини, які враховуються слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Вказує, що посилання слідчого судді лише на факт вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину (при цьому він відноситься до злочину, вчиненого з необережності), не може бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стверджує, що ОСОБА_7 не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати проведенню слідчих дій, має постійне місце проживання, позитивно характеризується. Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просять замінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який, в тому числі на домашній арешт, що підтверджується їхньою письмовою заявою, завіреною належним чином.

Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що підозрюваний будь-яким чином буде ухилятися від органів досудового розслідування чи суду та перешкоджати у здійсненні слідчих дій, переховуватись від слідства та незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, ст. слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Тернопільській обл. капітаном поліції ОСОБА_12 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000309 19 вересня 2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

19 вересня 2019 р. ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

20 вересня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 286КК України.

20 вересня 2019 р. року ст. слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.

21 вересня 2019 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та відомості про його особу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку не визначати підозрюваному розмір застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід без визначення розміру застави зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується доводів захисника про те, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є батьками загиблого, просять не застосовувати до підозрюваного винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, колегія суддів зазначає, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 місцевий суд належним чином врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, грубість порушення ним вимог Правил дорожнього руху України при керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а також те, що це потягло за собою тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів вірно, на думку колегії суддів, визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Суд при постановленні рішення врахував особу ОСОБА_7 , його соціальні зв`язки те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає разом із батьками та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 21 вересня 2019 р. про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи