Справа № 203/787/19
Провадження № 1-кп/0203/455/2019
У Х В А Л А
іменем України
21.08.2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 від 03.04.2017 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселки Могильовської області, Республіки Білорусь, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчиненні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.1 ст.366 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 від 03.04.2017.
Обвинувачення ґрунтується на тому, що відповідно до п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (Далі ЦК України), «Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків».
Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України, «Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства».
Відповідно до ст. 639 ЦК України, «Договір може бути укладений у будь- якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення».
Відповідно до примітки до ст.358 Кримінального кодексу України (Далі - КК України), під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Таким чином, договір, укладений у письмовій формі двох або більше сторін, у розумінні до примітки до ст.358 КК України, є офіційним документом.
Відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації К-94/0/5-14 від 18.03.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.03.2014 року призначено на посаду директора державного підприємства «Адміністративно-господарське підприємство» Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яке розташовувалось за адресою м.Дніпро, вул. Мостова, 3.
Обіймаючи вказану посаду, у період з 21.03.2014 по 27.10.2015 р.р. ОСОБА_5 являвся службовою особою, оскільки здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські повноваження, пов`язані з управлінням та діяльністю очолюваного ним підприємства. Так, відповідно до розділу 7.8 статуту підприємства на ОСОБА_5 були покладені обов`язки щодо оперативного керування підприємством, включаючи вирішення питань, пов`язаних з укладанням договорів, розпорядження коштами підприємства, приймання та звільнення з роботи персоналу підприємства, та ін.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2012 у справі №20/5005/16045/2011, яке набрало законної сили, частково задоволено позов заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.04.2004 №978 «Про оформлення права власності ЗАТ «Дніпротурист» на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Фучика, ЗО», визнано за державою в особі Фонду державного майна України право державної власності на нерухоме майно - будівлю готелю «Рассвет», загальною площею 11650,7 кв.м., що розташована у АДРЕСА_2 та витребувано у власність держави в особі Фонду державного майна України з незаконного володіння ПрАТ «Дніпротурист» вказаний об`єкт нерухомого майна.
Зазначене рішення суду виконано державним виконавцем Жовтневого ВДВС ДМУЮ шляхом складання 08.12.2014 акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду та акту передачі стягувачу - Фонду державного майна України вилучених у боржника предметів, зазначених у рішенні суду (будівлі готелю «Рассвет», загальною площею 11650,7 кв.м., що розташована у м.Дніпро на вул. І. Акінфеєва (Фучика), ЗО). Виконавче провадження 10.12.2014 закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення.
З метою збереження державного майна між Фондом державного майна України, в особі його представника ОСОБА_6 та ДП «Адміністративно- господарське підприємство», в особі директора ОСОБА_5 , який достовірно знав про те, що фактично передача Фондом державного майна України у власність або на баланс ДП «Адміністративно-господарське підприємство» нерухомого майна - будівлі готелю «Рассвет», загальною площею 11650,7 кв.м., що розташована у м.Дніпро на вул. І. Акінфеєва (Фучика), 30 не проведена через відмову ПрАТ «Дніпротурист» звільнити будівлю, 08.12.2014 був укладений договір зберігання, акт прийняття-передачі майна та додаткову угоду до нього від 09.12.2014, які містили завідомо недостовірну інформацію про передачу ДП «Адміністративно-господарське підприємство» нерухомого майна - будівлі готелю «Рассвет», загальною площею 11650,7 кв.м., що розташована у м.Дніпро на вул. І. Акінфеєва (Фучика), 30, на зберігання, без права користування та передачі будівлі готелю, шляхом підписання ОСОБА_5 зазначених документів та посвідчення їх печаткою очолюваного ним підприємства ДП «Адміністративно-господарське підприємство», що стало підставою для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення, і у результаті чого ПрАТ «Дніпротурист», в порушення вимог ст.ст. 936, 944 Цивільного кодексу України, ст. 287 Господарського кодексу України, ст. 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в період з 08.12.2014 по 27.10.2015 протиправно використовувало державне майно - будівлю готелю «Рассвет».
Таким чином, ОСОБА_5 , будучи директором ДП «Адміністративно- Господарське підприємство», тобто службовою особою, у період з 08.12.2014 по 09.12.2014, перебуваючи на своєму робочому місці, за адресою м. Дніпро, вул. Мостова, 3, достовірно знаючи, що фактично передача нерухомого майна - будівлі готелю «Рассвет», загальною площею 11650,7 кв.м., що розташована у м. Дніпро на вул. І. Акінфеєва (Фучика), ЗО у власність Фонду державного майна України та на баланс або зберігання ДП «Адміністративно-господарське підприємство» не проведена через відмову ПрАТ «Дніпротурист» звільнити будівлю, діючи умисно посвідчив своїм підписом та печаткою очолюваного ним ДП «Адміністративно-Господарське підприємство» договір зберігання від 08.12.2014, акт прийняття-передачі майна - будівлі готелю «Рассвет», загальною площею 11650,7 кв.м., що розташована у м. Дніпро на вул. І. Акінфеєва (Фучика), 30 - від 08.12.2014 та додаткову угоду до нього від 09.12.2014, тобто вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 виразились у службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
У судовому засіданні обвинувачений підтримав подане ним клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказаний злочин.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання свого підзахисного та просив суд задовольнити його.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засідання не заперечував проти задоволення заявленого захисником клопотання, вважаючи його обґрунтованим.
Заслухавши думки учасників сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.366 КК України згідно зі ст.49 ч.1 КК України, на підставі наступного.
Згідно обвинувального акту кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Кримінальне правопорушення останнім вчинено у грудні 2014 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Діяння обвинуваченого кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
За ст. 12 КК України інкримінований обвинуваченому злочин класифікується, як злочин невеликої тяжкості.
Згідно з правилами п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за яке передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, минуло 3 роки.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.4 ст. 284 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
В силу вимог п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 р. № 12 встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Враховуючи вище наведене, зокрема те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, з моменту вчинення якого станом на день ухвалення судового рішення минуло більше трьох років, а також підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст.49 ч.1 п.2 КК України судом не встановлено, ОСОБА_5 погодився на звільнення від кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити, звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного та керуючись статтями 49 КК України, ч.2 п.1 ст.284 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000344 від 03.04.2017 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1