Справа № 734/4405/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/363/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.018.270.000.000.211, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолойки, Козелецького району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 07 вересня 2018 року, о 21 год. 25 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомашиною «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Центральна в с. Карпилівка, Козелецького району Чернігівської області, в напрямку від с. Лутава до с. Короп`є, Козелецького району Чернігівської області. В межах перехрестя з вул. Кривохижина ОСОБА_6 перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні перешкоди для руху, а саме пішохода ОСОБА_11 , який рухався в попутному напрямку і якого водій об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2.3 (б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 2.9 (а) (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин) п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год), п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 засуджено за скоєння описаного злочину по ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання постановлено обчислювати з часу затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 36280 грн. (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200000 грн. (двісті тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 500000 грн. (п`ятсот тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином.

Процесуальні витрати по справі в розмірі 3146 грн. на залучення експертів стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і виключити з мотивувальної частини вироку посилання на наявність обставини, що пом`якшує покарання - «обвинувачений розкаюється у скоєному». Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін. Зазначає, статтею 374 КПК України чітко регламентовано, що вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин. У резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, обов`язково зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом. При ухваленні вироку судом цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано. Так, суд у мотивувальній частині вироку вказав, що вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання пов`язане з позбавленням волі, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. У той же час у резолютивній частині вироку суд про додаткове покарання нічого не зазначив, фактично не призначивши його. Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, припустився суперечностей щодо своїх висновків, у зв`язку з чим грубо порушив вимоги кримінального процесуального закону. Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При призначенні покарання ОСОБА_6 , судом недостатньо враховано, що скоєний злочин хоча і віднесено до необережних, але згідно ст. 12 КК України він є тяжким, п`ятеро дітей залишилися без батька, який пішов з життя у віці 35 років. Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 жодних збитків потерпілим не відшкодував, у встановленні обставин кримінального правопорушення органу досудового розслідування не сприяв, скориставшись своїм законним правом не свідчити щодо себе. На час вчинення кримінального правопорушення знаходився у стані алкогольного сп`яніння (згідно результату токсикологічного дослідження №928 у сечі виявлено етанол в концентрації 3,96 %о, а у крові 4,04 %о), що являється обставиною, яка обтяжує покарання. Суд фактично проігнорував, що ОСОБА_6 упродовж 2018 року тричі притягувався до адміністративної відповідальності. Також судом помилково визнано обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, за відсутності такого. У даному кримінальному провадженні хоча і визнано обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , його щире каяття у вчиненому злочині, проте така обставина носить лише формальний характер, виходячи з матеріалів провадження. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_6 відшкодував збитки потерпілим. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 лише формально попросив вибачення у потерпілих.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін обвинувачення та захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

У судових засіданнях місцевого та апеляційного судів обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння відповідає фактичним обставинам, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка, та ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно.

Доводи апеляційної скарги про зазначення у мотивувальній частині вироку необхідності призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки і не призначення цього покарання у резолютивній частині вироку колегія суддів вважає обґрунтованими бо суд першої інстанції припустився суперечностей щодо своїх висновків, у зв`язку з чим грубо порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Заслуговує на увагу і прохання прокурора про виключення із вироку такої обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, як «обвинувачений розкаюється у скоєному». У встановленні обставин кримінального правопорушення органу досудового розслідування ОСОБА_6 не сприяв, скориставшись своїм правом не свідчити щодо себе, на протязі тривалого часу із моменту скоєння злочину на роботу не влаштувався, жодних зусиль направлених на відшкодування шкоди не приклав.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, обставини, що як пом`якшують так і обтяжують покарання та призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України, підставами для скасування вироку місцевого суду, при розгляді справи в апеляційному суді, є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість скоєного, що в результаті протиправних дій обвинуваченого п`ятеро дітей залишилися без батька, який пішов з життя у віці 35 років. Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 жодних збитків потерпілим не відшкодував, у встановленні обставин кримінального правопорушення органу досудового розслідування не сприяв, скориставшись своїм правом не свідчити щодо себе, кримінальне правопорушення скоїв у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання. Місцевий суд не звернув уваги на притягнення ОСОБА_6 упродовж 2018 року тричі до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином призначене обвинуваченому покарання хоч і пов`язане з позбавленням волі, але не є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 418, 426 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Скасувати вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2019 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на наявність обставини, що пом`якшує покарання - «обвинувачений розкаюється у скоєному».

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4