279/3296/19
1-кп/279/522/19
У Х В А Л А
іменем України

01 жовтня 2019 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , у відкритому судовому засіданні в залі суду Коростенського міськрайонного суду по кримінальному провадженню №0000258 від 21.10.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.286,ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ст.286,ч.2 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_7 подано письмове клопотання про залучення перекладача з української на російську та з російської на українську мову, оскільки він не знає української мови, його рідною мовою є російська мова.

В судовому засіданні ОСОБА_7 клопотання підтримав, пояснив, що з 5-річного віку проживає на території України, навчався в школі, де викладалась українська мова, був атестований, українську мову розуміє, вміє читати, однак не розуміє все в повному обсязі, оскільки він є російськомовним, його рідною мовою є російська.

Захисник обвинуваченого клопотання підтримав.

Прокурор заперечив проти його задоволення, посилаючись на те, що ОСОБА_7 є громадянином України, з раннього дитячого віку проживає на території України, в навчальних закладах вивчав українську мову, тому не є особою, якій має бути забезпечено перекладача.

Представник потерпілого заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що обвинувачений українську мову розуміє, що підтверджується тим, що він вільно спілкується з судом, вивчав мову, клопотання заявлено з метою затягування судового розгляду.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з наступного:

Право підозрюваного або обвинуваченого користуватися послугами перекладача є обов`язковим та невід`ємним елементом права останнього на справедливий суд. Відповідно до підпункту «е» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача. Частина 2 статті 29 КПК України передбачає, що особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно ч.3 ст. 29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому Кодексом. У відповідності до ч. 4 ст. 29 КПК України судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Вищезгадані норми кореспондують пункту 18 частини 3 статті 42 КПК України, яким передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявленого клопотання про забезпечення можливості обвинуваченого користуватись послугами перекладача за рахунок держави та отримувати процесуальні документи в перекладі на іншу мову, суд має пересвідчитись в тому, 1)чи перешкоджає заявнику відсутність перекладача брати повну участь у розв`язанні питання, яке для нього мало вирішальне значення ( рішенні ЄСПЛ від 24 вересня 2002 р. по справі Кускані проти Сполученого Королівства (Cuscani v United Kingdom), 2) чи володіє обвинувачений мовою, яка використовується і розуміє її ( (рішення ЄСПЛ Хермі проти Італії, Велика палата Європейського суду (2006) §68) та має виходити із детального аналізу попереднього мовного досвіду підозрюваного/обвинуваченого.

В справі «K. Проти Франції» (K v France), 10210/82, 7 грудня 1983 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті (e) пункту 3 статті 6, очевидно, застосовне тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , який хоча і народився на території Російської Федерації, однак з раннього дитинства (з п`яти років) проживає на території України, з першого класу навчався в національних школах, де викладалась українська мова, був атестований, добре розуміє учасників процесу, які висловлюються державною мовою, під час досудового розслідування клопотань про участь перекладача не заявляв, що доводить знання ним та розуміння української мови в достатньому та необхідному для участі в судовому розгляді обсязі, а нерозуміння ОСОБА_8 певних термінів, не є таким, що свідчить про незнання ним мови на рівні, який гарантує участь в процесі перекладача за рахунок держави.

За таких обставин, заявлене клопотання суд визнає необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.29,42,350 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені клопотання ОСОБА_7 про залучення перекладача за рахунок держави для здійснення перекладу на російську мову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1
копія згідно оригіналу