Справа № 453/1138/19
№ провадження 1-кп/453/144/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, одруженої, працюючої на посаді медичної сестри терапевтичного відділення КНП «Сколівська ЦРЛ», раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,
ОСОБА_4 , будучи службовою особою у відповідності до наказу №12 від 03.02.1997 року призначеної на виконання обов`язків старшої медичної сестри терапевтичного відділення КЗ СРР «Сколівська центральна районна лікарня», перебуваючи в службовому кабінеті приміщення терапевтичного відділення КЗ СРР «Сколівська центральна районна лікарня», що за адресою: вул. Стрийська, 29, м. Сколе, Львівська область, з метою реалізації свого єдиного злочинного умислу в інтересах інших осіб, умисно, шляхом внесення неправдивої інформації та завірення документів своїм особистим підписом, підробила офіційні документи - табелі обліку робочого часу за квітень, травень червень 2015 року, вересень жовтень, листопад 2016 року, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень, грудень 2017 року, лютий, березень, квітень 2018 року терапевтичного відділення КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ», а саме, внесла неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_5 знаходилася на робочому місці та працювала на посаді медичної сестри терапевтичного відділення КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ» 01,03, 05, 07 квітня 2015 року, 11, 13, 20, 24, 27, 30 травня 2015 року; 01, 03, 07, 10, 11, 14, 15, 18, 19 червня 2015 року; 23, 27 вересня 2016 року; 01, 05, 09, 13, 17, 21, 25, 29 жовтня 2016 року; 06, 10, 14 листопада 2016 року; 15, 27 лютого 2017 року; 20, 24, 28 березня 2017 року; 01, 05, 14, 22, 29 квітня 2017 року; 16, 20, 24, 28 червня 2017 року; 01, 06, 10, 13, 15, 19 липня 2017 року; 07, 17, 21,25,29 серпня 2017 року; 26 жовтня 2017 року; 13, 17, 21, 25 грудня 2017 року; 04, 06, 08, 10, 12, 14, 16, 21, 23, 26, 27, 28 лютого 2018 року; 01, 03, 05, 08, 11, 13, 16, 19, 25, 22, 27, 29 березня 2018 року та 02, 03, 05, 07, 09, 10, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 23 квітня 2018 року, хоча у вказаний період, остання знаходилась за межами Державного кордону України та не могла виконувати своїх функціональних обов`язків медичної сестри терапевтичного відділення КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ».
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовилася. На даний час вона щиро кається у скоєному, просить її суворо не карати, зокрема не позбавляти її волі, оскільки вважає, що може виправитись без ізоляції від суспільства.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вищенаведеного, суд допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки така внесла завідомо неправдиві відомості в офіційні документи.
При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшує та обтяжує покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості.
Пом`якшуючою вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, при обранні їй міри покарання суд вбачає щире каяття у скоєному.
Обтяжуючими вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 67 КК України, при обранні їй міри покарання суд вбачає вчинення злочину повторно.
При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому. Крім того, суд враховує і те, що обвинувачена ОСОБА_4 позитивно характеризується по місцю проживання, на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.
Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 18.10.2019 року Сколівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на обвинувачену ОСОБА_4 , результати її оцінки показали середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, а тому виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 , слід призначити покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів у виді штрафу з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в межах санкції статті за якою кваліфіковано її дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженої.
Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів та питання щодо стягнення судових витрат слід вирішити у порядку, визначеному ст. ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік.
Речові докази: табелі обліку робочого часу та графіки роботи працівників терапевтичного відділення КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ» за квітень, травень, червень, 2015 року, вересень, жовтень, листопад, грудень, 2016 року, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень 2018 року, які передано на відповідальне зберігання в бухгалтерію КНП «Сколівська ЦРЛ», що за адресою: м.Сколе, вул.Стрийська, №29, Львівської області- там і залишити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави: судові витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи №6/749 від 02.01.2019 року в сумі 2 574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні.
Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя