Справа №693/231/19
Провадження №1-кс/701/446/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого судді -ОСОБА_1
за участю секретаря- прокурора -ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 345 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_4 , як представник потерпілого ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000381 від 15.08.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на майно.

Клопотання обгрунтовує наступним: в провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. У межах даної справи, потерпілим, є ОСОБА_5 , яким було пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_6 , в якому він просить стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь матеріальну шкоду заподіяну злочином у розмірі 1028 гривень 59 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Ініціатор клопотання зазначає, що цивільний позивач має право звертатися з клопотанням про накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що передбачено п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 є власником частини квартири під АДРЕСА_1 . Ініціатор клопотання вважає, що такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на частину вищевказаної квартири буде співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому є необхідність накладення арешту.

ОСОБА_6 заперчувала проти задоволення даного клопотання.

Прокурор в судовому засіданні у вирішенні даного питання поклався на думку суду.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, але згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття даних осіб у судове засіданн не перешкоджає розгляду клопотання по суті. підтримали дане клопотання.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої ОСОБА_6 , дослідивши додані до клопотання матеріали, встановив наступне.

В провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебуває дана кримінальна справа, потерпілим є ОСОБА_5 , яким було пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_6 , в якому він просить стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь матеріальну шкоду заподіяну злочином у розмірі 1028 гривень 59 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.
Ініціатор клопотання зазначає, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 є власником частини квартири під АДРЕСА_1 та просить суд застосувати такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на частину вищевказаної квартири, оскільки це буде співмірним із заявленими позивачем вимогами
Суд вирішуючи дане клопотання керується наступним.
Цивільний позивач має право звертатися з клопотанням про накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що передбачено п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),- чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України вбачається, що суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно абзацу другого частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Із даного клопотання вбачається, що ініціатор клопотання не зазначив як саме невжиття заходів забезпечення може може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В клопотанні не зазначено також вартість майна на яке необхідно накласти арешт, що унеможливлює суд визначити у відповідності до вимог п.п.5,6 ч. 2 ст.173 КПК України, а саме розумність та співмірність обмеження прававласності та наслідки арешту майна для обвинуваченого та третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки на даний час на підставі доказів поданих ініціатором клопотання суд позбавлений у відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України можливості належним чином врахувати при вирішенні питання про арешт майна розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, що фактично виключає можливість задоволення даного клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-175, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 як представника потерпілого ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000381 від 15.08.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 345 КК України, про накладення арешту майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1