ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2977/19 Справа № 333/8098/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Одеса,
який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.п. 6, 11, 12, ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Переяслав-Хмельницький
Київської області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3 , проживає за адресою:
АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.п. 6, 11, 12, ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2019 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 листопада 2019 року.
Мотивуючи ухвалене рішення суд прийшов до висновку, що ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який згідно ст.12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі та з метою уникнення відповідальності за скоєння кримінального правопорушення (злочину), можуть переховуватися від суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що судом не було надано правової оцінки обставинам, які були викладені у запереченнях сторони захисту на клопотання прокурора, не враховано долучені до заперечення матеріали, які характеризують особу обвинуваченого. Вказує на те, що судом не враховано те, що прокурором не було підтверджено належними доказами обставини, на які він посилався в клопотанні. Зазначає, що ОСОБА_6 має дружину та малолітню дитину, постійне місце роботи, де характеризується позитивно. Крім того, ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання, при необхідності має можливість прибувати за першим викликом до суду, за місцем мешкання характеризується позитивно, під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також демонстрував належну поведінку та позитивно характеризується адміністрацією слідчого ізолятора. Звертає увагу на те, що обвинувачений перебуває під вартою більше 20 місяців, що є досить тривалим ув`язненням. Вказує на те, що матеріали справи не містять прямих доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень. Також зазначає, що сторона обвинувачення не визначала розмір застави достатньої для забезпечення дотримання обов`язків обвинуваченого. Звертає увагу на те, що за весь час проведення досудового розслідування від потерпілого не надходило жодної заяви, щодо здійснення впливу з боку ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що стороною обвинувачення не доведено неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що свідчить про необхідність застосування біль м`якого запобіжного заходу або визначення помірного розміру застави в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказує на те, що судом не враховано те, що прокурором не було підтверджено належними доказами обставини, на які він посилався в клопотанні. Звертає увагу на те, що за весь час проведення досудового розслідування від потерпілого не надходило жодної заяви, щодо здійснення впливу з боку ОСОБА_7 . Щодо свідків то вплив на них взагалі не має жодного процесуального сенсу, оскільки фактично свідками у справі є особи, які були присутні або під час слідчих дій, протоколи яких дослідили. Зазначає, що ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, при необхідності має можливість прибувати за першим викликом до суду, за місцем мешкання характеризується позитивно, під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також демонстрував належну поведінку та позитивно характеризується адміністрацією слідчого ізолятора. Звертає увагу на те, що обвинувачений перебуває під вартою більше 20 місяців, що є досить тривали ув`язненням. Також зазначає, що сторона обвинувачення не визначала розмір застави, достатньої для забезпечення дотримання обов`язків обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №333/8098/18, 03 вересня 2019 року в судовому засіданні судом першої інстанції, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання осіб під вартою.
Також апеляційний суд вважає, що суд правильно встановив наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.п. 6, 11, 12, ч.2 ст.115 КК України, злочин за ч.2 ст.15 п.п. 6, 11, 12, ч.2 ст.115 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, а отже з метою уникнення відповідальності за вчинені ними злочини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, та захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації, одружений та має малолітню дитину, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Доводи захисника щодо не визначення розміру застави, достатньої для забезпечення дотримання обов`язків обвинувачених, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.п. 6, 11, 12, ч.2 ст.115 КК України, а відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави в кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Що стосується тверджень захисника про відсутність ризику щодо незаконного впливу на свідків, слід зазначити, що судом першої інстанції при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було встановлено про наявність лише ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, а отже вказані обставини захисника не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.
Інші доводи, на які посилається у своїх апеляційних скаргах захисник, не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м?якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційних скарг захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2019 року в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3