Справа № 716/855/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2019 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000093 від 18.04.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, українця, уродженця с. Кадубівці, Заставнівського району, Чернівецької області, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 17.04.2019 року, біля 15:20 годин, знаходячись в бесідці на території приміщення магазину, який розташований по АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт із власницею магазину ОСОБА_6 та з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно, ігноруючи факт знаходження в громадському місці, ігноруючи правила поведінки та норми моралі, загально прийняті в суспільстві, з винятковим цинізмом, умисно кинув скляною пляшкою 0,5 літра, з під пива «Чернігівське», у вхідні двері, вище вказаного магазину, в результаті чого уламками, скла вхідних дверей, спричинено тілесні ушкодження гр. ОСОБА_7 .
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 , було завдано тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, які згідно висновку експерта №57-Е від 25.04.2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що 17.04.2019 біля 15 години він перебував на території приміщення магазину «ПП ОСОБА_8 », де в бесідці, яка розташована біля магазину вживав разом з ОСОБА_9 алкогольні напої. В подальшому зайшов в приміщення магазину, в якому знаходилися відвідувачі, серед яких була ОСОБА_10 та власниця магазину ОСОБА_6 . Придбавши пиво, вийшов на вулицю в бесідку та випадково перевернув лавку, за що йому зробила зауваження власниця магазину ОСОБА_6 . Між ними виник словесний конфлікт. Коли ОСОБА_6 повернулася в приміщення магазину, він кинув пляшкою з пивом у вхідні метало-пластикові двері приміщення магазину. Від цього удару розбилося вікно вхідних дверей, уламками скла якого було пошкоджено обличчя ОСОБА_7 , яка в той час перебувала за дверима в магазині. Обвинувачений в судовому засіданні розкаявся, попросив пробачення у потерпілої ОСОБА_6 та повідомив, що відшкодував завдану шкоду потерпілій ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із письмовою заявою, в якій просила розглянути кримінальне провадження без її участі. У зв`язку з тим, що не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 , просила його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду показання про те, що 17.04.2019 біля 15 години вона перебувала в приміщенні власного магазину, коли туди зайшли ОСОБА_5 з ОСОБА_11 . Ці покупці придбали дві пляшки пива та вийшли із приміщення магазину. На вулиці в бесідці, що знаходиться біля магазину ОСОБА_5 перевернув лавочку, яка вдарилася об бетонний паркан. В цей час вона вийшла з магазину та зробила зауваження ОСОБА_5 , який на неї обурився та обізвав нецензурними словами. Вона повернулася назад в приміщення магазину. Коли закрила за собою двері відчула дзвінкий удар та побачила, як розбилося скло метало- пластикових дверей. В цей час під дверима на табуретці сиділа ОСОБА_7 , якій уламками скла було пошкоджено обличчя. Потерпіла просила суворо не карати ОСОБА_5 , оскільки він відшкодував їй завдану шкоду і у неї не має до нього будь-яких претензій.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, показань потерпілої, його вина повністю доводиться і іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки фактичні дані, які підтверджуються цими доказами учасники засідання не заперечували та не оспорювали. Сумнівів в достовірності показань обвинуваченого не має, а тому судове слідство було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, висновку експерта та досудової доповіді.

Згідно висновку експерта №57-Е від 25.04.2019 у гр. ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, які виникли від дії твердих тупих предметів з гострими гранями при травмуванні її обличчя скалками розбитої пляшки під час кидка пляшки сторонньою особою і можуть відповідати терміну 17.04.2019 і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, всі зібрані в кримінальному провадженні докази повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за за ст.296 ч.1 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності до ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, відшкодував завдану шкоду, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Судом береться до уваги також думка потерпілих , які вказали, що не мають до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який офіційно не працює, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.296 КК України.

Як вбачається з висновку органу пробації в досудовій доповіді, беручи до уваги середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а також інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки, які настали від його скоєння, поведінку ОСОБА_5 після його вчинення, особу винного, думку потерпілих, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання із іспитовим строком на підставі ст.75 КК України із покладанням обв`язків, передбачених ч.1,2 ст. 76 КК України. При цьому суд вважає, що саме таке покарання є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.296 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Речовий доказ: CD диск із відеозаписом з місця події, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_12