Справа № 574/970/17
Провадження № 1-кп/574/4/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження №0000225 від 05.08.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чернеча Слобода, Буринського району Сумської області, українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, вдови, не працюючої, раніше не судимої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей та повнолітню дитину інваліда, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.383 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 обвинувачена ОСОБА_3
захисник адвокат ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_3 , 02 серпня 2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотивів помсти ОСОБА_6 , з яким склалися неприязні відносини, з власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , здійснила телефонний дзвінок до оператора ліні «102». При цьому, назвавшись прізвищем « ОСОБА_7 » повідомила завідомо неправдиві відомості про нібито скоєння ОСОБА_6 відкритого заволодіння належним їй майном, а саме запчастинами до мотоцикла та металевими швелерами з її домогосподарства за вищевказаною адресою, поєднаного із застосування до неї фізичного насильства, усвідомлюючи при цьому, що останній вказані речі з її господарства не викрадав.
По приїзду за викликом ОСОБА_3 слідчо-оперативної групи Буринської ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, остання 03.08.2017 року, близько 6-ї години, перебуваючи по місцю свого проживання за вказаною вище адресою, підтвердила неправдиві відомості про скоєння відносно неї тяжкого злочину ОСОБА_6 і, будучи повідомленою про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, подала слідчому письмову заяву в якій містилося завідомо неправдиве повідомлення про те, що ОСОБА_6 02.08.2017 року відкрито заволодів належними їй запчастинами до мотоциклу і металевими швелерами, обвинувативши таким чином останнього у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України - відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з проникненням у інше приміщення.
В ході судового розгляду між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 11.06.2019 року укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст.383 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення за вищевказаних обставин.

Сторони узгодили покарання та погодилися на призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.383 КК України, в межах санкції статті, позбавлення волі строком на два роки та звільненням її від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням на неї обов`язків передбачених ст.76 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав укладену з обвинуваченою угоду щодо визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.383 КК України, просив її затвердити.

Обвинувачена та захисник також просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, обвинуваченій роз`яснені та зрозумілі, вину у вчинені злочину при вищевикладених обставинах остання визнала повністю.

Вирішуючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

За змістом ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.383 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення прокурором та обвинуваченою угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, а тому угоду слід затвердити та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Крім цього, від обвинуваченої ОСОБА_3 також надійшло клопотання про звільнення її від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона має двох неповнолітніх синів та здійснює нагляд за повнолітнім сином інвалідом з дитинства.

Захисник клопотання підтримав, прокурор не заперечував в його задоволенні.

Із свідоцтв про народження дітей вбачається, що ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також повнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом з дитинства першої «А» групи і потребує постійного стороннього догляду, що також підтверджується довідкою до акта МСЕК серії 10ААА №657939 та копією паспорта.

Відповідно до характеристики сільської ради за місцем проживання обвинуваченої, неповнолітні діти проживають з ОСОБА_3 і вона здійснює догляд за своїм повнолітнім сином інвалідом ОСОБА_8 ..

Згідно п.в) ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністю у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили - не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
В силу ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Враховуючи, що ОСОБА_3 не позбавлена батьківських прав відносно своїх двох неповнолітніх дітей, а також має повнолітнього сина, який є інвалідом, надала згоду на застосування відносно неї амністії, раніше не судима та не відноситься до категорії осіб, визначених ст.9 цього Закону амністія до яких не застосовується, суд приходить до висновку про необхідність її звільнення від призначеного покарання на підставі положень зазначеного Закону.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 , 474, 475 КПК України, ст.85,86 КК України, ст.ст.1,10,13 Закону України «Про амністю у 2016 році», суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 червня 2019 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Буринського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.383 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину, зобов`язавши її повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі пункту в) частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIII звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді двох років позбавлення волі та призначеного відповідно до ст.ст.75,76 КК України іспитового строку один рік і встановлених обов`язків.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку можуть отримати в суді.

Головуючий: