УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000295 від 26.09.2019 р. ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, працюючої в ПАТ «Інтеграл-банк» на посаді начальника фінансово-бюджетного відділу, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , від 30.09.2019,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в :

у провадження слідчого судді 08.10.2019 року надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000295 від 26.09.2019 р. ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України/

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000295 від 26.09.2019 року за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

26.09.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що є особливо тяжким.

Підозра підтверджується даними протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , Weinzierl Piter, Softic Samira, Karl Pruger, довідки щодо перевірки ПАТ «КБ «Південкомбанк» від 18.11.2017 року, висновку за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи № 25472/17-45/8439/18-45 від 25.05.2018 року, матеріалів отриманих від представника « ІНФОРМАЦІЯ_2 », інших матеріалів досудового розслідування у їх сукупності.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою викликана з метою запобігання ризикам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, приховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконного впливу на свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному іншим чином, вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовженню кримінального правопорушення, у яких підозрюється.

На переконання сторони обвинувачення існування вказаних ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, має стійкі соціальні зв`язки у середовищі осіб, що працювали та працюють у структурі банківської системи, зокрема серед, колишніх працівників ПАТ КБ «Південкомбанк», а також є довіреною особою колишнього власника ПАТ КБ «Південкомбанк» ОСОБА_22 , який на даний час переховується від органів досудового розслідування в РФ та має сталі зв`язки з особами з кримінального середовища в Україні, а також тим, що ОСОБА_4 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

А тому, на думку сторони обвинувачення застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою являється єдиним способом, передбаченим чинним законодавством.

Прокурор підтримала клопотання, з мотивів у ньому наведених та просила задовольнити його.

Захисники та підозрювана заперечували щодо задоволення клопотання, зазначивши про те, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не ґрунтується на матеріалах клопотання, тобто, є необґрунтованою, остання не вчиняла будь-яких протиправних дій, докази, які долучені до клопотання на підтвердження повідомленої підозри не підтверджують повідомленої підозри, ризики можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваної наведені формально. Крім того, зауважили, що ОСОБА_4 , раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, працює, де характеризується позитивно, має сталі соціальні зв`язки, на утримані матір пенсійного віку та постійне місце проживання.

Вивчивши клопотання, додатки до нього, заслухавши прокурора, захисників та підозрювану, вивчивши документи долучені стороною захисту, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим частиною 2 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як убачається 26 вересня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

В ході судового розгляду встановлено, що на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 слідчий та прокурор посилаються на зібрані у кримінальному провадженні докази, перелік яких наведений у клопотанні, про що судом також зазначено вище.

Проаналізувавши долучені стороною обвинувачення до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що вони не містять будь-яких даних, які б поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та які б могли переконали неупередженого спостерігача, що остання можливо вчинила даний злочин.

Зокрема, у наданих слідчому судді матеріалах, в тому числі в повідомленні про підозру, не міститься об`єктивних даних на підтвердження вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Більше того, слід звернути увагу на те, як саме викладено юридичне формулювання підозри у тексті цього процесуального документу.

Так, у тексті повідомлення про підозру зазначено, що своїми діями, які виразились у виконання розтрати чужого майна, яке перебувало у віданні голови правління ПАТ «КБ «Південкомбанк» ОСОБА_23 шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.5 ст.191 КК України.

При цьому, як убачається з підозри ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, без посилання на положення ч.5 ст. 27 КК України.

Хоча з тексту підозри убачається, що мова йде саме про сприяння.

Також до клопотання не долучено взагалі жодного документу, який би містив дані про те, що у період у який ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, де суб`єкт злочину є спеціальним службова особа, остання займала відповідну посаду, дані про її посадові обов`язки, а також про те, що майно розтрата якого їй інкримінується перебувало в її віданні.

Показання свідків протоколи допиту, яких долучені до клопотання не містяться даних, які б свідчили про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, про неї навіть мови не йде, а згадується лише у протоколі допиту свідка ОСОБА_20 .

При цьому, свідком ОСОБА_20 не повідомлено таких обставин, які б могли свідчити про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Таких даних не міститься і у електронному листуванні вказаного свідка з ОСОБА_4 .

Крім того, слід звернути увагу, що не дивлячись на те, що слідчий суддя під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, оцінюючи наявність обґрунтованої підозри, не має оцінювати докази як це має здійснювати суд під час здійснення судового провадження, і не має робити такі висновки, які б свідчили про доведеність винуватості або недоведеність винуватості особи у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, однак зважаючи на засаду кримінального провадження презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до положення ч.3 ст. 17 КПК України, де йдеться про те, що, зокрема, підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, слідчий суддя, дійшла висновку, що саме по собі, долучення до матеріалів клопотання електронного листування на підставі ст. 93 КПК України, без отримання в порядку визначеному КПК України судового рішення, вказує на втручання органу досудового розслідування у таємницю спілкування, що є очевидним недотриманням ще й такої засади кримінального провадження як таємниця листування ( ч.2 ст.17 КПК України).

Тобто, дані такого листування, взагалі не можна використовувати та брати до уваги, навіть при розгляді питання щодо застосування запобіжного заходу.

Матеріали отримані від представників «MEIBL BANK AKTIENGESELLSGHAFT», копії які долучені до клопотання, також не підтверджують будь-яких обставин, оскільки долучені на іноземній мові, а тому оцінити їх на предмет наявності в них даних щодо причетності ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення, взагалі не представилось за можливе.

Натомість стороною захисту надані дані щодо відсутності статків у ОСОБА_4 , які б могли свідчити про її незаконне збагачення та про причетність до розтрати грошових коштів в розмірі 38 000 021,00 доларів США.

З урахуванням наведеного вище, стороною обвинувачення не доведено наявності обґрунтованої підозри, а також в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України наявності вагомих доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Тобто у даному випадку, виходячи із положення п.3 ч.3 ст. 132 КПК України, взагалі не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 .

Окрім того, у клопотанні слідчий, а прокурор у судовому засіданні зазначили, що підставами для застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної є наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити вчинення кримінального правопорушення та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із тим, відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та у рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Оцінюючи дані про наявність ризиків можливої неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , на які послався слідчий у клопотанні, а прокурор у судовому засіданні, приходжу до висновку, що в судовому засіданні не доведено, що зазначені ризики, дійсно мають місце.

Беручи до уваги наведене, а також дані про особу ОСОБА_4 , вона раніше до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності не притягувалась, працює, характеризується позитивно, як добросовісний, кваліфікований і дисциплінований працівник, має на утриманні матір пенсійного віку, має постійне місце проживання та реєстрації, на всі виклик до органу досудового розслідування, перебуваючи у статі свідка з`являлась, що в сукупності свідчить про недоведеність та про формальне наведення стороною обвинувачення ризиків.

Отже, слідчим та прокурором не доведено всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

А тому, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, заслуговують на увагу.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що під час судового розгляду прокурором не доведено обґрунтованості підозри поза розумним сумнівом та наявності ризиків, тобто всіх обставин зазначених у ч. 1 ст. 194 КПК України, у відповідності до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 2, 3, 8, 17, 14, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199,309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором ОСОБА_8 , в межах кримінального провадження № 0000295 від 26.09.2019 р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів, з моменту її оголошення.

Слідчий суддя