Справа № 357/2744/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3152/2019 Головуючий у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 368 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8
захисників обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000391 про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокуророві як такий, що не відповідає вимогам КПК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000391 про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокуророві як такий, що не відповідає вимогам КПК України, оскільки обвинувальний акт складений неповноважною особою, яким у цій ситуації є слідчий органу СБУ, а також на думку суду першої інстанції, сформульоване прокурором обвинувачення через його не конкретність і не зрозумілість, допущені суттєві протиріччя призвело до порушення права обвинувачених на захист від конкретного обвинувачення.
В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Київської області ОСОБА_6 просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року скасувати та призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання, в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що при складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні № 000391 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ст. 291 КПК України виконана повністю.
На думку сторони обвинувачення, суд першої інстанції допустив вільне трактування положень ст. 291 КПК України та вдався до оцінки правильності кваліфікації дій обвинувачених, та доказів вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими, в тому числі щодо доведеності попередньої домовленості між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також аргументуючи своє рішення ст. 91, 92 КПК України в частині обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що не передбачено на цій стадії кримінального провадження та є порушенням положень кримінального процесуального закону.
Крім того, апелянт вказав, що висновок суду першої інстанції, в частині того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося неналежним органом досудового розслідування, не відповідає дійсності та суперечить матеріалам кримінального провадження.
Так, на переконання апелянта, у зв`язку із неможливістю здійснення ефективного досудового розслідування слідчими ДБР, оскільки зазначений орган на час початку здійснення досудового розслідування не розпочав свою роботу, а термін дії повноважень слідчих прокуратур з розслідування злочинів вказаної категорії, які внесені до ЄРДР після 20 листопада 2017 року, завершився, після внесення прокурором відомостей до ЄРДР, постановою керівника регіональної прокуратури від 31 жовтня 2018 року, в межах своїх повноважень, проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000391 від 31 жовтня 2018 року було доручено слідчим слідчого відділу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.
В свою чергу, постановою заступника начальника другого відділу СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області від 14 листопада 2018 року ОСОБА_11 визначено склад групи слідчих, згідно якої, слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_12 призначено старшим вказаної групи.
З урахуванням викладеного, на переконання апелянта, доводи суду першої інстанції, що слідчий слідчого відділу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 є неповноважною особою на складання обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, не відповідають фактичним обставинам.
Крім того, апелянт вказав, суд першої інстанції в порушення ст. 314 КПК України призначив підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні лише 22 березня 2019 року, що підтверджується ухвалою суду, копію якої для відома направлено до прокуратури області 25 квітня 2019 року та одержано 11 травня 2019 року.
При цьому, вказане судове засідання не відбулося і було перенесено судом аж на 5 місяців, що є порушенням ст. 28 КПК України.
Також, апелянт зазначив, що такими діями, в порушення вимог ч. 3 ст. 315 КПК України суд позбавив можливості сторону обвинувачення своєчасно звернутися із відповідним клопотанням до суду про вирішення питання щодо продовження дії запобіжного заходу щодо підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Враховуючи наведене, прокурором під час судового засідання, яке мало місце 07 серпня 2019 року судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , маючи підстави вважати, що вищевказані дії суду є неупередженими та необ`єктивними, було заявлено клопотання про зміну підсудності вищевказаного кримінального провадження, а також про недовіру суду. Однак, попри доводи прокурора, судом першої інстанції ухвалено рішення про відмову в задоволенні клопотань про відвід суду та зміну підсудності, а розгляд справи перенесено знову на три місяці.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрі заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокуророві, в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суд першої інстанції як на підставу повернення обвинувального акту прокуророві послався на те, що обвинувальний акт, щодо обвинувачених, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. На думку суду першої інстанції, сформульоване органом досудового розслідування обвинувачення є не конкретним.
Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Зі змісту обвинувального акта вбачається, що він складений та затверджений прокурором заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_13 у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.
Зокрема, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 містить всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законом, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими); розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
В обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказано правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на норму закону про кримінальну відповідальність кожного обвинуваченого та вказано формулювання обвинувачення стосовно кожної обвинуваченої особи окремо.
Крім того, відповідно до формулювання обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , викладеного в обвинувальному акті, зазначено усі елементи складу злочину, який інкримінується обвинуваченим, у тому числі, дату, час, місце, спосіб вчинення злочину, мотив, мету, обставини його вчинення, роль кожного з обвинувачених у вчиненні злочину за передньою змовою групою осіб, тощо.
До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинувачених та їх захисників про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, всупереч висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому правові підстави для його повернення прокуророві відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.
Щодо твердження суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт складений неповноважною особою, яким у цій ситуації є слідчий органу СБУ, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Частиною 7 ст. 214 КПК України визначено, що якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 216 КПК України передбачено, що досудове розслідування злочинів, вчинених працівником правоохоронного органу здійснюється слідчими органів Державного бюро розслідувань.
Відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.
Враховуючи вказані вимоги закону та у зв`язку із неможливістю здійснення ефективного досудового розслідування слідчими ДБР, оскільки зазначений орган на час початку здійснення досудового розслідування не розпочав свою роботу, а термін дії повноважень слідчих прокуратури з розслідування злочинів вказаної категорії, які внесені до ЄРДР після 20 листопада 2017 року, завершився, після внесення прокурором відомостей до ЄРДР, постановою керівника регіональної прокуратури від 31 жовтня 2018 року, в межах своїх повноважень, проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000391 від 31 жовтня 2018 року було доручено слідчим слідчого відділу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.
При цьому, постановою заступника начальника другого відділу СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_11 від 14 листопада 2018 року визначено склад групи слідчих, згідно якої, слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_12 призначено старшим вказаної групи.
Таким чином, доводи суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт складений неповноважною особою не відповідають фактичним обставинам справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року про повернення обвинувального акта прокуророві скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_6 задоволити.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000391 про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокуророві як такий, що не відповідає вимогам КПК України скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

1.__________________ 2. __________________ 3. __________________