Справа № 204/4673/19
Провадження № 1-в/204/916/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, опікуна ОСОБА_7 , лікуючого лікаря ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2012 року, відносно ОСОБА_9 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 674 від 03.07.2019 року, зазначено, що внаслідок медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан хворого покращився та залишається стабільним, що виражається в спокійній, упорядкованій поведінці, відсутності агресивних та аутоагресивних тенденцій, афективних коливань, психопатоподібних форм поведінки. Розладів сприйняття не виявляє, параноїдної симптоматики не висловлює. Виказує формальний жаль з приводу скоєного, погоджується з необхідністю лікування на подальших етапах. Тобто, клінічний та особистісний чинники, що були домінуючими у ґенезі скоєного суспільно небезпечного діяння, усунені. За своїм психічним станом у теперішній час особливої небезпеки для оточуючих не становить, подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру та проведення реабілітаційних заходів може бути переведений до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Лікуючий лікар ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала заяву. При цьому пояснила, що симптоматика, яка була присутня у хворого на момент його госпіталізації та під час лікування редукувалася і не проявляється. У висновку зазначено про відсутність симптоматики, яка мала місце раніше. У висновку лікарів-психіатрів від 18 січня 2019 року було зазначено, що хворий не усвідомлював свій психічний стан і не розумів хворобливості переживань минулого. Лише з березня 2019 року у хворого сформувалися позитивні настанови на лікування та майже 4 місяці спостерігається стабільний стан хворого.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що заява про зміну застосування примусових заходів розглядається зарано, оскільки стабільний стан спостерігається лише з березня 2019 року, тобто близько 4 місяців, чого замало для того, щоб робити висновки, що хворий перестав являти собою особливу небезпеку для оточуючих.

Захисник ОСОБА_5 вважала за можливе перевести ОСОБА_9 до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, оскільки думка лікаря та висновок комісії лікарів-психіатрів співпадають. Також захисник зазначила, ОСОБА_9 знаходиться на лікуванні з 2013 року, пройшов курс лікування, при цьому в нього спостерігається покращення з 2015 року.
Опікун ОСОБА_9 - ОСОБА_7 пояснила, що сестра хворого, яка проживає разом з нею, також страждає психічним захворюванням. При цьому опікун зазначила, що хоче зняти з себе опікунство та не знає що робити з ОСОБА_9 .
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
З попереднього висновку комісії лікарів-психіатрів від 18 січня 2019 року вбачається, що на перший план виступали помірно виражені ознаки шизофренічного патопсихологічного симптомокомплексу. В силу вираженості порушення критичних функцій не усвідомлює свій психічний стан, не розуміє хворобливість переживань минулого. Полегшено відноситься до вчиненого правопорушення, не усвідомлює його тяжкості. Не достатньо сформовані настанови на відмову від вживання психоактивних речовин у майбутньому. Не повністю сформоване усвідомлення необхідності терапії й відповідні настанови на це, хворий становить особливу небезпеку для оточуючих і потребує формування стійких адекватних соціальним нормам моделей реагування, впровадження індивідуальної програми реабілітації.
Проте, в розглядуваному висновку комісії лікарів-психіатрів № 674 від 03.07.2019 року, в пункті 24 «Динаміка перебігу стану особи в закладі охорони здоров`я, у якому наданий час перебуває особа» зазначено, що «за минулий час без суттєвих змін».

Отже, можна зробити висновок про неузгодженість окремих пунктів, а в даному випадку п. 24 цього висновку, з пунктом 27 цього ж висновку, згідно якого психічний стан хворого покращився та залишається стабільним, що виражається в спокійній, упорядкованій поведінці, відсутності агресивних та аутоагресивних тенденцій, афективних коливань, психопатоподібних форм поведінки. Розладів сприйняття не виявляє, параноїдної симптоматики не висловлює. Виказує формальний жаль з приводу скоєного, погоджується з необхідністю лікування на подальших етапах. Тобто, клінічний та особистісний чинники, що були домінуючими у ґенезі скоєного суспільно небезпечного діяння, усунені.

Щодо пояснень лікуючого лікаря ОСОБА_8 , стосовно того, що лише з березня 2019 року у хворого сформувалися позитивні настанови на лікування та майже 4 місяці спостерігається стабільний стан хворого, суд вважає, що таке зазначене лікарем покращення не є тривалим, та таким, що могло б свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, а як наслідок неможливо встановити, чи зникли чинники суспільної небезпеки у хворого. При цьому під час дослідження висновку комісії лікарів-психіатрів не знайшло свого підтвердження посилання лікаря на те, що покращення почалося саме з березня 2019 року.
Таким чином, суд вважає, що розглядувана заява задоволенню не підлягає, оскільки покращення в психічному стані хворого не є тривалим, та за наявних неузгодженостей не можливо встановити чи зникли чинники суспільної небезпеки у хворого.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1