У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження № 00002736 клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
засуджений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

встановив:

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.12.2018р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.186 КК України - у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2016 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 300 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а всього 1300 грн. В задоволенні решти частини позову відмовити.

12.09.2019 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.12.2018р., в якій він просить вищезазначений вирок скасувати. Разом з апеляційною скаргою засуджений заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказує, що вважав, що його захисником буде подана апеляційна скарга, а тому пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку клопотання, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважав, що клопотання слід залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження при оголошенні вироку суду 10 грудня 2018р. був присутній засуджений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 .

Копію вироку, засудженому ОСОБА_5 була відправлено в той же день, 10.12.2018 року, а його захисником адвокатом ОСОБА_7 копія вироку була отримана власноруч 13.12.2018р.

Натомість апеляційна скарга засудженим ОСОБА_5 надійшла до апеляційного суду лише 20.08.2019р., тобто через 8 місяців після оголошення вироку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, апеляційна скарга повертається апелянту.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження відносяться обставини, які об`єктивно перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, засуджений посилається на те, що він надіявся на свого захисника, який повинен був подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження, проте не зробив цього. Така підстава не є поважною для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що ОСОБА_5 не перебував під вартою, мав можливість спілкуватись зі своїм захисником та з`ясувати причино з якої адвокатом не було оскаржено рішення суду, а також мав можливість сам подати апеляційну скаргу в передбачений законом строк.

Будь яких поважних причин, які б перешкодили йому оскаржити рішення в строк, передбачений ст. 395 КПК України, клопотання засудженого не містить, не навів таких доводів ОСОБА_5 під час розгляду його клопотання апеляційним судом. А тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_5 строку на оскарження вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.12.2018 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовується як джерело права.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29жовтня 2010року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У справі «Індепендент ньюс енд медіа» та «Індепендент ньюспейперс» проти Ірландії», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що юридична визначеність передбачає повагу до принципу, що є принципом остаточності рішень. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

В апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження такі обставини значного та непереборного характеру апелянтом не наведені і необґрунтовані відповідними правовими нормами Кримінального процесуального Закону України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про наявність поважної причини пропуску строку на оскарження вироку суду першої інстанції, оскільки вона не підтверджуються жодним доказом та спростовується матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 395, 399 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року, ухваленого щодо ОСОБА_5 .

Апеляційну скаргу повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та додатками до неї невідкладно надіслати особі які її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді