Справа №355/1233/19
Провадження №1-кп/359/271/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
5 червня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , та його захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією під час судового розгляду кримінальному провадженні №0002523, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2018 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки Донецької області, громадянина України, без визначеного місця проживання, маючого неповну середню освіту, раніше не судимого, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

розглянувши питання про доцільність подальшого утримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України, -

в с т а н о в и в :
В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження. В даному провадженні здійснюється судовий розгляд.
У судовому засіданні, яке було призначене на 14 год. 00 хв. 05.06.2019 року оголошено перерву до 14 год. 00 хв. 20.06.2019 року у зв`язку з викликом експерта.
Також, під час судового засідання судом на обговорення було поставлено питання про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб, оскільки строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується о 24.00 год. 08.06.2019 року, тобто до дати судового засідання. Додатково зазначив, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, не зникли та продовжують існувати, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, не має постійного місця проживання, не має сім`ї та інших соціальних зв`язків, під час затримання невірно зазначав свої анкетні дані, що в сукупності дає підстави вважати, що він буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також є ризик, що з метою ухилення від можливої кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні. Перебування обвинуваченого на свободі може сприяти продовженню злочинної діяльності, оскільки не має постійних джерел заробітку, зловживає алкоголем, страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та потребує лікування від алкогольної залежності.
ОСОБА_4 та його захисник проти продовження строку тримання під вартою заперечили, та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, зважаючи на наявність у обвинуваченого місця проживання, наявності неофіційного заробітку.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою строком на 60 діб, зважаючи на наступне.
В порядку передбаченим ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Судом встановлено, що запобіжний захід тримання під вартою обраний обвинуваченому ОСОБА_4 закінчується о 24.00 год. 08.06.2019 року, а до вказаного часу провести розгляд кримінального провадження є неможливим, оскільки наступне судове засідання призначено на 20.06.2019, зважаючи на неможливість призначення раніше.
Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та/або реєстрації, стан здоров`я його дружини, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей.
Обираючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею та судом враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.
Встановлено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, що спричинило смерть потерпілого, покарання за який передбачено до десяти років позбавлення волі. Враховуючи дану обставину, під тяжкістю покарання яке загрожує обвинувачуваному, наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, він може переховуватись від судового слідства, у зв`язку з чим на досудовому розслідуванні йому й було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В п. 1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ступень ризиків, які були встановлені судом, не змінилися.
Так, відомості, які навели обвинувачений та його захисник, на думку суду, не є достатніми для висновку про можливість зміни запобіжного заходу, оскільки не підтверджуються відповідними належними доказами та відповідними оригіналами документів. У тому числі, суду не надано переконливих доказів наявності у обвинуваченого постійного доходу та місця проживання, стійких соціальних зв`язків. Крім того, обвинувачений не вказав свого відношення до скоєного та не заперечив причетності до інкримінованих йому дій.
У той же час, перебування обвинуваченого на свободі може призвести до продовження вчинення ним кримінальних правопорушень, зважаючи на його матеріальне становище, оскільки останній офіційно не працює, не має постійного доходу та місця роботи, зловживає алкоголем. З урахуванням суворості передбаченого законом покарання, може намагатися уникнути відповідальності.
Крім того, обвинувачений, під час затримання та під час обрання до нього запобіжного заходу слідчим суддею, надав неправдиві відомості щодо своїх анкетних даних, що дає підстави вважати про існування ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності
Отже, відсутність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише сприятиме уникненню ним явки до суду під загрозою можливого покарання. З цього приводу, суд вважає, що обрання менш суворого запобіжного заходу може призвести до продовження ним здійснення злочинів, в тому числі проти власності громадян.
Тому, враховуючи, що запобігання наведених ризиків становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні правопорядку та відправлення кримінального судочинства, цей інтерес має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості та виправдовує продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне продовжити обвинувачуваним даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, ризики щодо цього є дійсними та триваючими.
Тому суд дійшов до переконання, що обвинувачуваному ОСОБА_4 належить продовжити строк тримання під вартою на 60 діб.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 159, 160, 242, 243, 244, 331, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на 60 діб, та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 24.00 год. 03.08.2019 року.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 07.06.2019 року.

Суддя: ОСОБА_1