Справа № 297/1069/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №11-кп/4806/212/19 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2018 року.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , судимого 13.04.2016 Берегівським районним судом за ст.309 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.04.2016 року та остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено розпочати обчислювати з моменту його затримання.

Згідно встановлених судом обставин, ОСОБА_6 в період часу з 23 години 30 хвилин 16 березня по 03 годину 17 березня 2017 року, будучи раніше судимим за злочини майнового характеру, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, умисно з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до підвального приміщення, розташованого на подвір`ї по АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_7 , звідки таємно викрав бензопилу без маркування, вартістю 1200 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок щодо нього скасувати, посилаючись на те, що висновки суду, вказані у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. В основу обвинувачення судом покладено лише показання свідків, які не знали і не могли знати про фактичні обставини, натомість його покарання з приводу непричетності до викрадення майна потерпілого судом до уваги не взято. Також посилається на те, що судом в основу обвинувачення, визнаного доведеним, покладено недопустимі докази. Між тим, жодних належних і допустимих доказів матеріали справи не містять, а наявні в справі сфабриковані правоохоронними органами, які, звинувачуючи його у крадіжці майна потерпілого ОСОБА_7 , намагалися змусити визнати свою вину, а потім, шляхом обману, надали йому для підпису якісь документи, які він навіть не прочитав і, будучи особою юридично неграмотною, відповідно, підписав їх. Зазначає, що жодного разу під час слідчих дій він не допитувався, відбитків пальців з підвального приміщення потерпілого слідчі не знімали, з його відбитками не порівнювали, слідчий експеримент фактично не проводився, обвинувальний акт йому не вручався. Просить ухвалити новий вирок, яким виправдати його за пред`явленим обвинуваченням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність і обґрунтованість прийнятого рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 не визнав та пояснив, що злочину він не вчиняв. 17 березня 2017 року до нього прийшли працівники поліції, які відвезли його до Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області та звинуватили в тому, що він скоїв крадіжку бензопили з підвального приміщення будинку в АДРЕСА_2 . Також попередили його, що якщо він її поверне, то кримінальне провадження закриють. Після цього, сказали хай він іде до ОСОБА_8 , і той допоможе йому її знайти. Через два дні ОСОБА_8 приніс йому бензопилу, яку в подальшому в нього вилучили працівники поліції.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, винуватість останнього в скоєному доведена дослідженими в судовому засіданні показами свідків та матеріалами кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що потерпілий ОСОБА_7 залишив йому для користування бензопилу, яка зберігалася у підвалі будинку. Зранку 17 березня 2017 року він побачив, що на дерев`яних дверях підвалу виламані дошки і відсутня бензопила, після чого звернувся до поліції.

З показань свідка ОСОБА_10 слідує, що 17 березня 2017 року до неї прийшов сусід, який повідомив, що від ОСОБА_7 з підвалу викрали бензопилу.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали, що вони були понятими при вилученні у обвинуваченого ОСОБА_6 викраденої бензопили з підвалу будинку в АДРЕСА_2 . Після цього, на території спільного двору ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції викрадену бензопилу та пояснив, де і при яких обставинах все було.

З показань свідка ОСОБА_13 слідує, що 17 березня 2017 року вона прийшла додому з міста, де побачила на території спільної двору працівників поліції, які проводили слідчі дії, так як вона потім дізналася відбулася крадіжка бензопили у ОСОБА_7 ..

Свідок ОСОБА_14 показала, що 21 квітня 2017 року вона приймала участь в якості понятого при проведенні слідчого експерименту в АДРЕСА_2 по факту крадіжки бензопили. В ході вказаного експерименту ОСОБА_6 детально показував як проник до підвалу будинку, з якого він викрав бензопилу та де її зберігав в подальшому.

Вина обвинуваченого, також підтверджується матеріалами кримінального провадження:

- протоколом огляду місця події від 20 березня 2017 року, згідно якого встановлено, що бензопила була викрадена з підвалу, який закривався на дерев`яні двері.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21 квітня 2017 року, на якому ОСОБА_6 особисто показав, як він викрав бензопилу з підвалу по АДРЕСА_2 , що зафіксовано на фотознімках і де видно як він вирвав дошки з дерев`яних дверей підвалу, потім проник та викрав звідти бензопилу.

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 24 березня 2017, згідно якого ОСОБА_9 упізнав викрадену бензопилу.

- розпискою від 22 березня 2017 року, написаною власноручно ОСОБА_6 , в якій зазначено, що він добровільно видає слідчому бензопилу оранжевого кольору, яку він викрав з підвального приміщення 16 березня 2017 року біля 23 години від свого сусіда ОСОБА_7 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Твердженням обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про неповноту та неправильність судового розгляду кримінального провадження, зокрема неврахування його твердження про непричетність до вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_7 , є необґрунтованими, оскільки такі судом враховано і яким дано належну оцінку.

Зазначені у вироку докази повністю узгоджуються між собою та не суперечать один одному. В ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не виявлено жодних обставин, які б ставили під сумнів достовірність та допустимість зазначених доказів. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано взяв їх до уваги та відхилив твердження обвинуваченого щодо непричетності до вчинення викраження майна ОСОБА_7 .

Більш того, під час слідчого експерименту ОСОБА_6 детально показав і описав, що саме він викрав бензопилу з підвалу по АДРЕСА_2 , як він вирвав дошки з дерев`яних дверей підвалу, потім проник всередину та викрав бензопилу і така обізнаність про обставини крадіжки могла бути відома лише особі, яка безпосередньо вчинила ці дії.

Також у присутності двох свідків ОСОБА_6 видав викрадену ним бензопилу ОСОБА_7 та зазначав про аналогічні обставини її викрадення.

Також апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_6 про те, що саме працівники поліції, звинуватили в тому, що він скоїв крадіжку бензопили ОСОБА_7 і попередили його про закриття кримінального провадження, якщо він поверне майно, оскільки такі спростовані вищенаведеними доказами у справі, яким суд дав критичну оцінку.

Твердження засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо фізичного та психологічного насильства з боку працівників поліції з метою змусити визнати свою вину не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. Більш того, в суді першої інстанції ОСОБА_6 не заявляв про застосування на досудовому розслідуванні щодо нього незаконних методів слідства і спеціальна перевірка з цього приводу не проводилась.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що жодного разу під час слідчих дій він не допитувався, відбитків пальців з підвального приміщення потерпілого слідчі не знімали, з його відбитками не порівнювали, слідчий експеримент фактично не проводився, обвинувальний акт йому не вручався, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження слідує, що всі необхідні сліді дії проведені, в тому числі 28 квітня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_6 вручено обвинувальний акт.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що вирок є незаконним та необґрунтованим апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження, всебічно, повно, об`єктивно дослідив докази, дав їм вірну оцінку та прийшов до правильного переконання, що ОСОБА_6 винний в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненому відповідає фактичним обставинам і ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих відповідальність обставин та даних, що характеризують винну особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд врахував як відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, на шлях виправлення та перевиховання не став, продовжує злочинну діяльність, посередньо характеризується по місцю проживання і належним чином вмотивував в цій частині своє рішення.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Берегівського районного суду від 12 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом 03(трьох) місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: