ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1033/19 Номер провадження 11-кп/814/1011/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника колонії ОСОБА_8
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві клопотання засудженої

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Дніпропетровська, мешканки АДРЕСА_1 , судимої :

1.04 серпня 2000 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 108, ч.1 ст. 229-6, ст. 42 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнена 15 грудня 2000 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання - 4 місяці 29 днів;

2.16 листопада 2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1ст.309, ст. 75, ст. 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

3.25 жовтня 2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.307,ст. 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 02 липня 2014 року на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2014 року» від 08 квітня 2014 року.

Засудженої :
29 липня 2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.307 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

27 березня 2017 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області на підставі ч.5 ст.75 КК України зараховано термін попереднього ув`язнення з 16 квітня 2015 року по 23 лютого 2016 року; з 05 жовтня 2016 року по 13 жотвня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 16 квітня 2015 року.

Кінець строку відбування покарання: 31 травня 2021 року.

про застосування пільги у вигляді умовно дострокового звільнення.

за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_9 .

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджена своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення та не відбула 2/3 частини строку покарання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки ухвала суду першої інстанції є незаконною, не відповідає фактичним обставинам та є несправедливою по відношенню до неї.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_9 зазначає, що вона відбула 2/3 частин строку покарання, призначеного за вироком суду, працевлаштована на швейній фабриці установи, працює на одному місці, стягнень не має, до роботи ставиться сумлінно, за період відбування покарання характеризується позитивно, на час подачі апеляційної скарги вже має 4 подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Приймає участь у благоустрої установи та відділення, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня.
Відзначила, що свою вину визнає повністю та щиро розкаялася, в разі умовно дострокового звільнення у неї є постійне місце проживання, відразу працевлаштується, та буде доглядати за своєю матір`ю.
Враховуючи викладене, ОСОБА_9 вважає, що до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення представника колонії, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та підтримала клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, але просила змінити ухвалу суду в частині зазначення в мотивувальній частині ухвали посилання на те, що вона не відбула 2/3 строку покарання; перевіривши матеріали судового провадження щодо засудженої ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення та доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності до ч. 2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, засуджена ОСОБА_9 з 20 квітня 2015 року утримувалася в слідчому ізоляторі м. Дніпропетровська. Під час тримання в слідчому ізоляторі допускала порушення вимог режиму утримання та розпорядку дня,?характеризувалася негативно. Мала 3 стягнення за порушення вимог режими утримання, а саме: встановлення міжкамерного зв`язку (т.1 ос. спр.). Заохочень не мала. До роботи залучалася.
З 20 травня 2016 року відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія № 65 ». Згідно ст. 118 КВК України працевлаштована на підприємстві установи у розкрійній дільниці №11, розкрійником. Поставлені на виробництві завдання виконує. Порушень правил техніки безпеки та правил пожежної безпеки на виробництві не допускає. Робоче місце утримує в чистоті. За час відбування покарання в установі не допускала порушення вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня. Стягнень не має. Має три заохочення за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. На заходи виховного впливу реагує, але не завжди робить для себе правильні висновки. Згідно п. 5 ст. 118 КВК України роботи по благоустрою місць позбавлення волі та роботи із самообслуговування виконує, розуміє їх суспільну необхідність. У колективі засуджених будує рівні, доброзичливі взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. До складу злочинної ієрархії не відноситься, злочинні «традиції» не підтримує, жаргоном не володіє. Не прагне до лідерства. Згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська цивільний позов по справі не заявлений, виконавчий лист на адресу установи не надходив.
Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу засуджених «Подолання алкогольної залежності» та «Подолання наркотичної залежності». Приймає участь у суспільному житті колективу засуджених відділення. Залучена до секції самодіяльних організацій установи «Виробнича» та «Фізкультурно-спортивна».
Згідно ст. 110 КВК України підтримує зв`язок з сестрою шляхом листування та телефонних розмов.
12 липня 2017 року ( протокол № 16 ) засуджена розглядалася комісією установи, щодо застосування передбаченої законом пільги згідно ст. 101 КВК України, комісія установи прийняла рішення не застосовувати дану пільгу, так як засуджена не стає на шлях виправлення?і не заслуговує на переведення до дільниці соціальної реабілітації.
29 листопада 2017 року (протокол № 30) засуджена розглядалася комісією установи, щодо застосування передбаченої законом пільги згідно ст. 82 КК України, комісія установи прийняла рішення не застосовувати дану пільгу, так як засуджена не стала на шлях виправлення і не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
17 квітня 2018 року (протокол № 9) засуджена розглядалася комісією установи, щодо застосування передбаченої законом пільги згідно ст. 101 КВК України, комісія установи прийняла рішення не застосовувати дану пільгу, згідно особистої заяви засудженої.
Висновок характеристики: засуджена за час відбування покарання в установі не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, на даний час засуджена не готова до самокерованої соціально-правомірної поведінки в суспільстві, не здатна долати життєві труднощі та протистояти чужому впливу.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_9 була неодноразово засуджена та відбувала покарання. Також до неї було застосовано умовно дострокове звільнення в 2000 році, в 2011 році позбавленна волі до 2 років з іспитовим строком на 2 роки, а в2014 року звільнена на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 року», однак вона знову вчинила умисний злочин, що свідчить про те що вона не зробила належних висновків для себе та не стала на шлях виправлення.
Стосовно доводів ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі та пояснень представника колонії в судовому засіданні, що засуджена після відмови судом першої інстанції в задоволенні її клопотання про умовно дострокове звільнення, довела своє виправлення та на час розгляду справи в апеляційній інстанції вже заслуговує на умовне-дострокове звільнення, також відзначили, що відповідно до протоколу №50 від 19 липня 2019 року на засіданні дисциплінарної комісії державної установи « Надержинщинська виправна колонія 65» до неї застосовано захід заохочення та оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених Кримінально виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку, а також дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Судом взято до уваги вказані пояснення, однак необхідно відзначити, що заохочення до ОСОБА_9 не було застосовано протягом усього часу відбування покарання, а лише починаючи лише з кінця 2017 року. Тобто отримані заохочення, у строк наближений до пільги, свідчить про намагання засудженої звільнитися з місць позбавлення волі, а не про її виправлення.
Щодо доводів апелянта, що не правильно розраховано її строк відбування покарання судом першої інстанції, зазначивши що вона не відбула 2/3 частини строку покарання. Колегія суддів, вважає доречним оскільки провівши повторний розрахунок встановила, що засуджена, із врахуванням зарахованого їй у строк відбування покарання часу перебування її під вартою із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, фактично відбула необхідний строк для застосування, щодо неї ст. 81 КК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, вважає рішення місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення є обґрунтованим, оскільки аналіз поведінки засудженого, який відображений в матеріалах справи, заохочення, які хоча і є у останньої, але на даний час не дає підстав вважати, що вона своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407, 409 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2019 року відносно ОСОБА_9 змінити.
Виключити з мотивувальної частини вказівки про те, що ОСОБА_9 не відбула двох третин строку покарання .
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4