Ухвала
Іменем України
19 вересня2019 року
м. Київ

справа № 333/695/18
провадження № 51-4255 ск19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 30 липня 2019 року,

встановив:

За вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі частини 1 статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду від 15 листопада 2016 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Залишено незмінним запобіжний захід утримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання з 01 лютого 2018 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 01 лютого 2018 року по день вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Суддя Запорізького апеляційного суду ухвалою від 18 липня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2019 року залишив без руху та надав п`ятиденний строк для усунення недоліків.
Суддя Запорізького апеляційного суду ухвалою від 30 липня 2019 року повернув захиснику його апеляційну скаргу на вказаний вирок суду першої інстанції, оскільки він не у повному обсязі усунув недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі судді апеляційного суду від 18 липня 2019 року.

Верховний Суд ухвалою від 02 вересня 2019 року касаційну скаргу захисника залишив без руху та надав строк на усунення недоліків.
У повторній касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування ухвали судді апеляційного суду від 30 липня 2019 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Обґрунтовує тим, що вимоги його апеляційної скарги до апеляційного суду про скасування вироку щодо засудженого повністю або частково та постановлення нового вироку відповідають положенням статті 407 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Також захисник зазначає, що в апеляційній скарзі він вказав на докази незаконності вироку щодо засудженого, а саме посилався на те, що суд першої інстанції не усунув суперечності в показах свідків, не надав оцінки заявленим клопотанням зі сторони захисту, при постановленні вироку не взяв до уваги процесуальні порушення та неправильно застосував положення статті 72 КК до засудженого. Тому, вважає, що апеляційний суд безпідставно повернув його апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
У статті 396 КПК визначено перелік вимог, яким має відповідати апеляційна скарга.

Згідно з вимогами частини 1 статті 399 КПКсуддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цьогоКодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення.

Пунктом 1 частини 3 статті 399 КПКпередбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, суддя Запорізького апеляційного суду ухвалою від 18 липня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишив без руху та надав п`ятиденний строк для усунення недоліків.

Так, в зазначеній ухвалі вказувалося, що апеляційна скарга захисника не відповідала вимогам КПК, зокрема, в цій скарзі захисник просив скасувати вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2019 року, однак в цьому кримінальному провадженні щодо засудженого ОСОБА_4 вирок було постановлено 26 червня 2019 року.

Апеляційний суд у цій ухвалі також зазначив, що захисник, посилаючисьв апеляційній скарзі на незаконність вироку, не вказав, в чому саме полягає незаконність судового рішення та які конкретно вимоги кримінального процесуального закону було порушено судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення.

До того ж, вимоги апеляційної скарги про скасування вироку повністю або частково та ухвалення нового вироку, визнано апеляційним судом неконкретизованими та такими, що не узгоджуються з положеннями статті 420 КПК.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що всупереч вимогам частини 6 статті 396 КПК захисником не додано до апеляційної скарги достатньої кількості її копій, що позбавило суд можливості надіслати копію апеляційної скарги всім без винятку учасникам судового провадження.
На виконання вимог вказаної ухвали апеляційного суду від 18 липня 2019 року захисником подано оновлену апеляційну скаргу, зі змісту якої видно, що недоліки апеляційної скарги останнім усунуто частково, а саме правильно зазначено дату постановлення оскаржуваного вироку та додано копії апеляційної скарги. В решті недоліки апеляційної скарги захисником не усунуто.

Перевіривши апеляційну, касаційну скарги та додані судові рішення, Суд не вбачає помилок апеляційного суду при поверненні захиснику його апеляційної скарги.
Так, у частині 1 статті 407 КПК передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Статтею 409 КПК визначено підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
У частині 1 статті 420 КПК зазначено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу захиснику, правильно виходив з того, що захисником не у повному обсязі усунуто недоліки апеляційної скарги.
Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив, що захисник у повторній апеляційній скарзі знову всупереч вимогам статті 420 КПК просив вирок скасувати повністю або частково та ухвалити новий вирок щодо засудженого, тобто, в апеляційній скарзі захисник фактично порушував питання про погіршення становища засудженого ОСОБА_4 , що є недопустимим.
Також апеляційний суд покликався на те, що захисником навіть не зазначено в апеляційній скарзі, який саме вирок необхідно ухвалити щодо засудженого.
Крім того, суд апеляційної інстанції у своєму рішення вказав, щооновлена апеляційна скарга захисника повторно не містить належного обґрунтування того, у чому конкретно полягає незаконність вироку, а також доводів захисника на підтвердження такої позиції з посиланням на конкретні норми кримінального процесуального закону, що унеможливлює в подальшому надати оцінку твердженням останнього щодо незаконності оскаржуваного вироку.

Окрім вказаного, колегія суддів встановила, що відповідно до копії повторної апеляційної скарги, доданої до касаційної скарги, захисник в ній посилався на те, що суд першої інстанції не врахував та не визнав належними докази, надані стороною захисту, а саме: рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року, неправдиві та суперечливі свідчення свідків, надані речові докази, вилучені з процесуальними порушеннями, при цьому вказував, що суд не встановив ознаку хуліганських дій «особлива зухвалість». Також вважав, що в діях засудженого відсутній склад злочину, передбаченого статтею 296 КК, а містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Однак, зі змісту апеляційної скарги захисника не вбачається обґрунтувань такої позиції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону та змісту оскаржуваного рішення, про що правильно зазначено апеляційним судом у оскаржуваній ухвалі.
Отже, перевіривши зміст копії апеляційної скарги захисника, доданої до касаційної скарги, колегія суддів вважає, що він у повному обсязі не усунув недоліки апеляційної скарги, на які йому вказувалося в ухвалі апеляційного суду від 18 липня 2019 року, а викладені в рішенні апеляційного суду мотиви щодо повернення апеляційної скарги є обґрунтованими.
Водночас, згідно з частиною 7 статті 399 КПК залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.
Таким чином, з касаційної скарги захисника та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
На підставі наведеного, керуючись пунктом 2частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 30 липня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3