Справа № 368/1023/19
Провадження № 1-в/368/85/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" вересня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурорів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
представників ВК ОСОБА_5 та ОСОБА_6
представника трудового колективу ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням,
В С Т А Н О В И В:
До Кагарлицького районного суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_8 із клопотанням та просить суд замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке а саме: виправними роботами.
Своє клопотання засуджений мотивував наступним.
Він, ОСОБА_8 , відбуває покарання у державній установі Кагарлицька виправна колонія № 115 за вироком Сквирського районного суду від 27.11.2017 р., за яким його засуджено за ст.. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 років.
В державній установі Кагарлицька виправна колонія відбуває покарання з 13.03.2018 р. за період утримання мав два дисциплінарних стягнень, які на даний час погашено, поряд з цим за сумлінне відношення до праці та зразкову поведінку має два заохочення.
На даний час характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості і відвідує регулярно і реагує на них правильно, за період відбування покарання вину в скоєному визнав повністю та щиро розкаюється.
Станом на 27 липня 2019 року ним відбуто 1/3 частину покарання, а тому згідно ст.. 82 КК України просить замінити йому невідбуту частину покарання основного більш м`яким, а саме: на виправні роботи.
Засуджений ОСОБА_8 клопотання підтримав та просив задовольнити, оскільки вважає, що він став на шлях виправлення, тому і заслуговує на ст.. 82 КК України.
Представники ДП «Кагарлицька виправна колонія № 115» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо клопотання засудженого вважають, що він не став на шлях виправлення, тому не підтримали подане клопотання.
Прокурори Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважають, що засуджений не заслуговує на застосування до нього ст. 82 КК України, а тому заперечували проти задоволення клопотання засудженого.
Представник трудового колективу ОСОБА_7 вважає, що засудженому необхідно надати шанс, а вони нададуть можливість відбувати покарання на їхньому підприємстві.
Вислухавши клопотання засудженого, думку прокурорів, представників ДП «Кагарлицька виправна колонія № 115», представника трудового колективу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 вироком Сквирського районного суду Київської області засуджений 27 листопада 2017 року за ст. 286 ч. 2 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на два роки. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.01.2018 р. вирок Сквирського районного суду Київської області від 27.11.2017 р. залишено без змін.
Засуджений ОСОБА_8 з 27.11.2017 року утримувався у державній установі «Київське СІЗО», де заохочень та дисциплінарних стягнень не мав.
13.03.2018 року засуджений ОСОБА_8 прибув до державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».
Початок строку покарання 27.11.2017 року.
Кінець строку покарання 27.11.2022 року.
1/3 строку покарання 27.07.2019 року.
Злочин вчинений засудженим ОСОБА_8 є злочином тяжким з необережності.
14 березня 2018 р. засудженого ОСОБА_8 було ознайомлено з умовами відбування покарання у ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».
Вивченням матеріалів справи встановлено, що за час відбування покарання в Кагарлицькій ВК-115 засуджений ОСОБА_8 має 2 (два) стягнення, а саме:
?1 догану: 24.01.2019 р. приховано користувався соцмережею інтернету «Вконтакті»;
?1 ДІЗО: 12.10.2018 р. вживання спиртних напоїв.
Після вивчення матеріалів особової справи стало відомо, що ОСОБА_8 відмовився від працевлаштування, про що було складено і акт та рапорт № 46 від 29.03.2018 р., тому було розірвано строковий трудовий договір із засудженим на підставі наказу № 29.03.2018 р. та зроблено висновок, згідно якого за невиконання покладених на нього обов`язків, що передбачались строковим трудовим договором та за порушення ст. 118 ч. 1 КВК України та відповідно до вимог ст. 132 КВК України - вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності.
Після вивчення матеріалів особової справи стало відомо, що крім застосованих до засудженого дисциплінарних стягнень було складено ще два рапорти, а саме: № 193 від 21.12.2018 р. (а.с. 105), № 11 від 23.02.2017 р. (а.с. 137).
Випискою з протоколу № 19 від 29.08.2019 року засідання комісії установи з питань застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та встановлення адміністративного нагляду засуджений ОСОБА_8 за час перебування в установі має два заохочення та мав два дисциплінарні стягнення, які знято та погашено у встановленому законом порядку, за час відбування покарання проявляє себе по різному, має не стабільну поведінку, не став на шлях виправлення, тому до нього не можливо застосувати пільгу згідно ст. 82 КК України, тому було вирішено не застосовувати до засудженого ОСОБА_8 пільгу згідно ст. 82 КК України.
Із довідки виданої ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» вбачається, що згідно вироку суду стягнуто з засудженого на користь держави витрати на проведення експертиз 8222,70 грн.; стягнуто на користь ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн. та 36818,32 грн. матеріальної шкоди; стягнуто на користь «Сквирської ЦРЛ» управління охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації Міністерства охорони здоров`я України витрати понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування хворих у сумі - 3692,00 грн. Виконавчий документ відносно засудженого до бухгалтерії установи надійшов 19.10.2018 року па користь Сквирської ЦРЛ борг у сумі 4511,20 грн. За період перебування в установі згідно виконавчого документа з засудженого стягнуто на користь громадян 1388,59 грн.
Станом на 27.07.2019 р. ОСОБА_8 відбув вже 1/3 строку призначеного вироком суду за тяжкий злочин.
За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:
?відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;
?наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 1/3 строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
- участь у суспільно-корисній праці;
- участь у виховних заходах;
- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.
Згідно характеристики на ОСОБА_8 , затвердженої начальником ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» 03.09.2019 року вбачається, що на перебування в колонії засуджений ОСОБА_8 двічі допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що був розглянутий на дисциплінарній комісії та притягнутий до дисциплінарної відповідальності, в тому числі один раз поміщався у дисциплінарний ізолятор. Намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не завжди виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, та по благоустрою установи достатніх навичок для їх самостійного виконання не має. Засуджений ОСОБА_8 не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Має два заохочення від керівництва установи, дисциплінарні стягнення були зняті та погашені в законному порядку. Із рідними та близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов, побачень. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Паспорт громадянина України знаходиться в особові справі засудженого. Засуджений ОСОБА_8 в розшуку не перебував. Вину у скоєному злочині засуджений згідно вироку визнав.
За приписами ч. 1, 3, 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до наданої характеристики, за період перебування в установі ОСОБА_8 проявив себе по різному, поведінка не стабільна.
Відповідно до матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_8 на даний час працевлаштований на контрагентському об`єкті.
Засудженим ОСОБА_8 до суду не надано доказів, що він своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів виправлення.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо наявності у нього позитивних намірів на майбутнє та становлення на шлях виправлення.
В той же час, суд вважає, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення, оскільки за час перебування у виправній колонії засуджений мав два стягнення за зберігання та використання заборонених предметів та за вживання спиртних напоїв, що є грубим порушенням режиму відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що матеріали справи не мають переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_8 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме: виправними роботами.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, а саме, на виправні роботи, - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1