Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

31 жовтня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Володимир Волинського міського суду Волинської області від 05 червня 2019 року у кримінальному провадженні №0000262 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нововолинськ, Волинської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , пенсіонера, одруженого, неодноразово судимого, востаннє вироком Володимир Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Володимир Волинського міського суду Волинської області від 05 червня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 вирішено рахувати з 05 червня 2019 року, зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12 квітня 2019 року по 05 червня 2019 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також судом вирішено питання речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, 12 квітня 2019 року близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 у м. Устилуг, Володимир Волинського району, Волинської області шляхом розбиття вікна проник в житловий будинок АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав належні ОСОБА_8 гроші в сумі 1000 грн., внаслідок чого завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, просить вирок Володимир Волинського міського суду Волинської області від 05 червня 2019 року скасувати та постановити новий, яким визнати його винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити м`якшу міру покарання. Зазначає, що суд першої інстанції виніс занадто суворе рішення, в якому міра покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину. Додає, що суд не взяв до уваги визнання ним вини, його щире каяття у вчиненні злочину та допомогу слідству.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просять задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора, який просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, яким судом дана повна та всебічна оцінка у судовому засіданні, та в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому відповідно до ст. 404 цього Кодексу, не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України є вірною.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як з`ясовано колегією суддів, зазначені вимоги закону судом виконані належним чином.

Так, з матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного, який є особою пенсійного віку, має сім`ю та хвору дружину. Належно врахував і обставини що пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, водночас правомірно виключив як пом`якшуючу обставину вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, а також - як обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину. Інших обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Таким чином, судом першої інстанції дано детальну оцінку усім обставинам справи, особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, з`ясовано наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини, а тому суд обґрунтовано прийшов до висновку щодо відсутності підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_5 .

Врахувавши усі дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину та наявність пом`якшуючих вину обставин, суд обрав ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Тому, в контексті наведеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо надмірної суворості призначеного судом покарання та можливості застосування щодо нього положень ст. 69 КК України колегія суддів розцінює критично.

У роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року, з наступними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через такі реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Щодо покликань апелянта стосовно ненадання судом, на його думку, достатньої оцінки наявності у нього сім`ї, хвороби його дружини та його похилого віку, що слугувало б підставою для призначення покарання нижче за найнижчу межу встановлену санкцією інкримінованої йому ч.3 ст. 185 КК України, то у ході апеляційного розгляду матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що наведені твердження є голослівними, оскільки таким у ході судового засідання давалася належна оцінка судом першої інстанції, їх належно враховано й при ухваленні вироку та призначенні покарання обвинуваченому за вчинене. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо не встановлення обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину (а не просто наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання), які слугують підставами для вмотивованого рішення про застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України.

Переконливих аргументів щодо застосування до ОСОБА_5 ст. 69 КК України ні обвинуваченим ОСОБА_5 , ні його захисником ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції не наведено.

У відповідності до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин та призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку колегії суддів, таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та підстав для його пом`якшення немає, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Володимир Волинського міського суду Волинської області від 05 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3