УХВАЛА
Іменем України

02 грудня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, погодженого прокурором у кримінальному провадженні-прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000318 від 05.12.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (прож. АДРЕСА_1 м.т. НОМЕР_1 ), а саме АДРЕСА_2 .

В обґрунтування клопотання вказано, що упродовж 2018-2019 р.р. групою осіб здійснюється крадіжка лісопродукції на території Житомирської області, чим заподіяно матеріальної шкоди у великих розмірах

У ході досудового розслідування установлено, що до скоєння даного злочину причетні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які з метою особистого збагачення у квітні 2018 року у м. Новоград-Волинський Житомирської області зорганізувалися та налагодили злочинну схеми викрадання лісопродукції та її реалізації у вигляді деревного вугілля.

Зокрема, ОСОБА_7 будучи організатором злочинної схеми, яка полягає: у викраденні попередньо зрубаної та підготовленої до складування деревини у лісових господарствах Житомирської області, залучили ОСОБА_6 з метою переробки останнім отриманої в протиправний спосіб продукції в деревне вугілля та подальший його експорт.

За наявною інформацією ОСОБА_6 є власником виробництва з випалювання деревного вугілля на території Майстрівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, на території якого згідно дозвільної документації наявні виробничі потужності у вигляді 10 печей. Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 транспортує викрадену лісосировинну до вищевказаного виробництва.

У свою чергу, ОСОБА_6 включив в протиправний механізм агента з митного оформлення, який сприяє у протиправному експорті деревного вугілля до країн ЄС шляхом надання митному органу товарно-супровідних документів, до яких внесено завідомо неправдиві відомості стосовно законності походження товару.

В ході аналізу зовнішньоекономічних операцій здійснених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з`ясовано, що вищевказані особи здійснюють оформлення деревного вугілля в режимі «Експорт» на адресу «ВІЕВЕR GmbH» (Німеччина), сукупна вартість якого у період 2018-2019 р.р. становить близько 14 млн. грн.

Крім того, в ході проведення слідчих та негласних слідчих дій встановлено, що до крадіжки лісу на територї Малоцвілянського та Городницького лісництв і послідуючої його реалізації за готівкові кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , причетна посадова особа ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» ЖОКА1І «Житомироблагроліс» - майстер лісу ОСОБА_9 .

У ході досудового розслідування, 12.11.2019 працівниками СУ ГУНП в Житомирськiй області, на пiдставi ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира про надання дозволу на проведення обшуку, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , пiд час якого виявлено та вилучено Нетбук ASVS Есс РС1001Р, 15 GB, 102318031F4 належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (прож. АДРЕСА_1 м.т. НОМЕР_1 ), який упаковано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до СУ ГУНП в Житомирськiй областi.

Розслідуванням вчиненого кримінального правопорушення встановлено, що вищеперерахованi речi та предмети, тобто майно яке вилучено під час обшуку 12.11.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , є речовими доказами злочину, на ньому може міститися інформація про сліди вчиненого злочину або iншi вiдомостi, якi можуть бути використанi як доказ у рамках кримінального провадження. Крiм того, з метою збереження речових доказiв та недопущення їx втрати, у слідства виникла необхідність у накладені арешту на вищеперераховане майно.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належно.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення слідчого, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності-також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст.170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 171 КПК України визначено, що клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що майно було вилучене 12.11.19, при цьому в протоколі обшуку володілець майна вказав, що нетбук не містить будь-якої інформації з метою відшукання якої проводився обшук.

В клопотанні слідчий вказує, що вилучене майно відповідає вимогам п. 1, п. 3 ч.2 ст. 167, ст. 170 КПК України, а тому підлягають арешту.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено вказаних обставин.

Так, згідно п.1 та п.2 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Як вказувалося вище, згідно ст. 170 КПК Ураїни арештованим може бути майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, а також за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Вбачається, що кримінальне провадження №0000318 здійснюється за ч.4 ст.185 КК України, при цьому слідчий в клопотанні не обгрунтовує значення вилученого нетбука, як доказу у даному кримінальному провадженні незважаючи на те, що ухвалами слідчого судді від 18.11.19 та від 22.11.19 поверталося клопотання на доопрацювання, в т.ч. через відсутність належного обґрунтування. Втретє подане клопотання знову містить лише посилання на загальні норми КПК України щодо підстав арешту.

Надані в судовому засіданні пояснення слідчого про те, що нетбук може містити інформацію про виготовлення документів на викрадену деревину, відомості щодо експорту такої деревини переробленої у деревне вугілля, не виправляють недоліки клопотання, крім того такі твердження не підтверджуються жодним доказом. До клопотання було додано лише копії процесуальних документів, що стосуються проведеного обшуку. Однак відсутні відомості, які б підтверджували розумну підозру вважати, що володілець майна, якимось чином причетний до вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу, надавало б можливість вважати вилучене майно таким, що відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що з моменту вилучення майна та визнання його речовим доказом згідно постанови від 13.11.19, органом досудового розслідування не було проведено його огляду на предмет наявності інформації (ознак наявності відомостей), яка могла б бути використана як доказ у справі. Пояснення слідчого про необхідність залучення спеціаліста для проведення огляду та необхідність призначення експертизи не підтверджується відповідними процесуальними документами, крім того такі пояснення не можуть слугувати самостійною підставою для обґрунтування необхідності арешту майна.

Отже, слідчим не доведено наявність підстав вважати, що вилучений в ході обшуку Нетбук ASVS Eсс PC1001P, 15 GB, 102318031F4 відповідає критеріям, зазначеним в частині 1 статті 98 КПК України та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000318 за ч.4 ст.185 КК України.

Не доведеність слідчим необхідності арешту тимчасово вилученого майна, є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1