Справа № 140/67/17
Провадження № 1-кп/140/30/19
12.06.2019 року Немирівський районний суд
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
В провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальна справа по обвинувальному акту відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Обвинувачення за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України стосовно ОСОБА_4 ґрунтується, зокрема на вищевказаних висновках експерта.
Як роз`яснено в розділі IV Узагальнення судової практики про застосування судами кримінально-процесуального законодавства при призначенні судових експертиз і використання їх висновків у кримінальному судочинстві, підготовленого Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слід мати на увазі, що експертний висновок не може ґрунтуватися на припущеннях або ж вихідних даних, об`єктах дослідження, отриманих усупереч процесуальному порядку. Порушення цих вимог закону позбавляє висновок експерта юридичної сили, тому він не може бути використаний як доказ у справі.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
Заявник вважає, що по даній кримінальній справі необхідно призначити повторну судово-медичну експертизу з огляду на наступне.
У висновках експерта № 142 від 15.11.2016 року та № 271 від 26.12.2016 року зазначено, що експерт провів експертизу трупу громадяни на ОСОБА_8 . В той же час, із дослідної частини висновку цієї експертизи видно, що експерту було надано і він досліджував медичну карту № 6202 стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_9 , 1963 року народження.
Отже, за змістом дослідної частини експерт проводив експертизи за матеріалами справи та трупа потерпілого, що зазначив у вступній частині свого висновку.
Відповідно до підпунктів 1.4.1.-1.4.2., 1.4.5. пункту 1.4. «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи» N 6 від 17.01.95 року зареєстрованої в Міністерстві м.Київ юстиції України 26 липня 1995 р. за N 254/790 та затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. N 6, судово-медична експертиза розрізняє експертизу трупів у випадках насильницької смерті, експертизу трупів при підозрі застосування насилля та експертизу за матеріалами кримінальних справ.
Проте вказавши у вступній частині про проведення експертизи трупа потерпілого експерт фактично провів експертизи за матеріалами кримінального провадження та трупа ОСОБА_9 , внаслідок чого висновки експерта частково позбавлені доказового значення.
Також, висновки експерта № 142 від 15.11.2016 року та № 271 від 26.12.2016 року являються необґрунтованими та такими, що викликають сумнів в їхній правильності, а тому відповідно вони не можуть бути доказом по справі, оскільки перелік питань, який мав бути поставлений на вирішення експертиз є неповним, внаслідок чого висновки вищезазначених експертиз не дають можливість встановити істину у справі.
Крім того на вирішення експерту при проведення судово-медичної експертизи № 271 від 26.12.2016 року поставлено питання - «Чи відповідають покази, які дав підозрюваний ОСОБА_4 під час допиту його в якості підозрюваного характеру утворення тілесних ушкоджень, які були виявлені у потерпілого ОСОБА_8 , їх механізму, локазіції?», що є незаконним, оскільки відповідно до ч. 1-4 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Також, того ж дня захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , заявив клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, в якому просить призначити по даному кримінальному провадженні повторну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 органами досудового слідства обвинувачується в тому, що він, 23 жовтня 2016 року, біля 17.00 годин, у будинку, розміщеному по АДРЕСА_3 , «... маючи намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наніс йому один удар долонею правої руки в область обличчя, внаслідок чого останній впав на підлогу, ..., також вдарив останнього правою витягнутою ногою в область лівого плеча та одночасно у задню скроневу ділянку голови».
Процесуальним прокурором в якості доказу вини обвинувачених було долучено до матеріалів кримінального провадження: висновок судово-медичного експерта № 142 від 14 грудня 2014 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_8 було виявлено експертом тілесні пошкодження, а саме закрита черепно-мозкова травма, синець в лобно-скроневій ділянці голови зліва, крововиливу на внутрішній поверхні мілких тканин голови, в лобно-скроневій ділянці голови з права, масивного субарахноїдального крововиливу в потиличній долі з права з поширенням на тім`яну та скроневу долі з права, стисненням речовини головного мозку, забоєм головного мозку, опіки 2-го ступеня в області живота зліва, садна носа, обличчя, синців навколо обох очей. Смерть ОСОБА_8 наступила внаслідок «закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, зі стисненням речовини головного мозку, забоєм головного мозку, які ускладнились тривалим коматозним станом», висновок додаткової судово-медичної експертизи № 271 від 28 грудня 2014 року, відповідно до якого «ушкодження у вигляді синців навколо обох очей, садна в області носа, обличчя, синця (гематоми) в лобно-скроневій ділянці голови, могли виникнути від дії тупого твердого предмету, можливо, від ударів кулаком руки та ногою в строк та за обставинами, на які вказує ОСОБА_5 . Ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, зі стиснення речовини головного мозку, яке ускладнилось тривалим коматозним станом, виникли від дії тупого твердого предмета , в тому числі і від ударів кулаками та взутими ногами в область голови. ОСОБА_8 було нанесено щонайменше чотирьох ударів тупим твердим предметом в область голови».
При проведенні даних судово-медичних експертиз, експертом було досліджено Історію хвороби стаціонарного хворого покійного ОСОБА_8 , виписки з якої є в наявності в описовій частині даного висновку.
-24.10.2016 р. в 20.45 год. хворий доставлений без супроводу рідних. ... Із рота різкий запах алкоголю. Діагноз: ЗЧМТ, забій головного мозку середнього ступеню важкості ... Признаків набряку мозку не виявлено. ... називає своє ім`я, став більше розслабленим, -28.10.2014 р. «...хворий в свідомості, контакту доступний частково, на запитання відповідає однослівно.
-02.11.2016 р., хворий для подальшого лікування переведений в неврологічне відділення, хворий повному контакту легко доступний,
-07.11.2016 р., хворий переведений на подальше лікування у відділення інтенсивної терапії, загальний стан важкий,
-14.11.2016 р., стан хворого критичний, наступила зупинка серцево-судинної діяльності.
Таким чином, на його думку, описані вище записи ставлять під великий сумнів висновки судово-медичного експерта щодо наявності в даній ситуації тривалості у потерпілого коматозного стану.
Заявник вказує, що описане вище дає йому підставу вважати, що причиною смерті потерпілого ОСОБА_8 14 листопада 2016 року, являється не так як отримання ним тілесних пошкоджень, яке мало місце 24.10.2016 року, а як неналежне виконання медичними працівниками Немирівської ЦРЛ своїх обов`язків щодо лікування потерпілого.
Таким чином, у відповідності до викладених вище ним даних щодо встановлення причин смерті потерпілого з врахуванням порядку та підстав проведення судово-медичних експертиз, він вважає, є необхідність провести по даному кримінальному провадженні повторну комісійну судово-медичну експертизу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав клопотання свого захисника про призначення комплексної судово-медичної експертизи та не заперечує проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , підтримав клопотання свого захисника про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи про призначення та не заперечує проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 ОСОБА_7 про призначення комплексної судово-медичної експертизи.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , заперечує проти задоволення вказаних клопотання та вважає їх безпідставними.
Суд заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та вивчивши клопотання захисників, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, тобто, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Пунктом 1.2.11 розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 року № 53/5, визначено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). Аналогічне визначення міститься і в Постанові Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах».
Відповідно до частин 2, 3, 7, 10 ст. 101 КПК України, кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. Незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована. Необхідною умовою допустимості висновку експерта є дотримання процесуального порядку призначення і проведення експертизи, в.т.ч. має бути перевірена компетентність експерта. Експертну дослідженню можуть піддаватися лише об`єкти, котрі належним чином процесуально оформлені.
Судом встановлено, що в рамках вказаного кримінального провадження на стадії досудового розслідування проводився ряд експертиз та наявні відповідні висновки експерта, а саме: судово-медична експертиза від 15 листопада 2016 року та наданий відповідний висновок експерта № 142 та додаткова судово-медична експертиза від 26 грудня 2016 року та наданий відповідний висновок експерта № 271.
Також під час розгляду справи був допитаний експерт ОСОБА_11 , який підтримав зроблені ним висновки та пояснив суду, що смерть ОСОБА_8 , настала у зв`язку з отриманою ним черепно-мозковою травмою.
На думку суду, в судовому засіданні сторона захисту не довела необхідність проведення додаткової, або комплексної експертизи, так як висновки експерта містять докладний опис проведених експертом досліджень, відповіді на запитання були обґрунтовані експертом, та не є неповними чи неясними, слідчий суддя приходить до висновку про те, що відсутні підстави для проведення таких експертиз.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Пленум Верховного Суду України в постанові № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснив, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок.
Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.
Як встановлено, жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість та неповноту висновків експерта № 142 від 15 листопада 2016 року № 271 від 26 грудня 2016 року на які посилається сторона захисту, або таких, які б викликали сумніви в їх правильності, матеріали справи не містять. Висновки проведеної експертизи є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, надані в межах компетенції експерта, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено, а тому не має підстав для проведення комплексної судово-медичної експертизи та повторної комісійної судово-медичної експертизи.
З огляду на вище викладене та, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні вже проводились ряд експертиз з означених питань, дослідженні інші докази, а також і те, що процесуальний закон не пов`язує обов`язок призначення експертизи внаслідок різниці позиції експертів чи спеціалістів, а оцінка їх висновків, показань, наданих в судовому засіданні, є, на ряду з іншими, окремими самостійними джерелами доказів, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених клопотань.
Також суд наголошує, що в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 332,350 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 , про призначення комплексної судово-медичної експертизи - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя:(підпис)
Копія вірна ОСОБА_1
Суддя: