справа № 462/1348/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Славське, Сколівського району Львівської області, українця, громадянина України, працюючого оглядачем-ремонтником вагонів ДТГО «Львівська залізниця», раніше не судимого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 відповідно до наказу №874/ос від 12.09.2013 року Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» відокремленого підрозділу «Ремонтно-експлуатаційного вагонного депо Клепарів», перебуваючи на посаді оглядача-ремонтника вагонів 4 розряду пункту технічного обслуговування вагонів станції «Лавочне», що відноситься до ПАТ «Українська залізниця» регіональної філії «Львівська залізниця відокремленого підрозділу «Ремонтно-експлуатаційного вагонного депо Клепарів», що у м. Львові по вул. Левандівська, 14А (надалі підприємство), маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив про свою відсутність на території України в період з 27.05.2015 року по 11.07.2015 року ОСОБА_6 , котрий відповідно до наказу №887/ос від 13.09.2013 року перебував на посаді начальника пункту технічного обслуговування вагонів станції «Лавочне» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» відокремленого підрозділу «Ремонтно-експлуатаційного вагонного депо Клепарів», та котрий являється відповідальним за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи, що табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5, як затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу за розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто мав прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку, та попросив ОСОБА_6 внести завідомо неправдиві дані про його перебування на роботі та відпрацювання робочих годин за 27.05.2015 року - 7 робочих годин, за 29.05.2015 року - 10,50 робочих години, за 30.05.2015 року - 4 робочих години, за 31.05.2015 року - 7 робочих годин, за 04.07.2015 року 11.50 робочих години, за 05.07.2015 року - 4 робочих години, за 06.07.2015 року 7,50 робочих годин, за 08.07.2015 року - 11,50 робочих години, за 09.07.2015 року - 4 робочих години, за 10.07.2015 року - 7,50 робочих годин, на що ОСОБА_6 погодився, внаслідок чого ОСОБА_5 бухгалтерією підприємства було нараховане на його банківську розрахункову картку від «Ощадбанк» гроші в сумі 1968,45 гривень. Після прибуття на територію України, ОСОБА_5 11.07.2015 року, перебуваючи по вул. Рудненська, 22, у м. Львові, отримав з електронного терміналу зазначену суму грошей, та розпорядився нею на власний розсуд, чим спричинив підприємству майнової шкоди на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини скоєння ним злочину та пояснив, що він дійсно заволодів коштами підприємства саме таким способом, як зазначено в обвинувальному акті, більш детально давати пояснення відмовився. Він повністю відшкодував підприємству спричинену шкоду, у скоєному кається.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, відшкодував спричинену шкоду що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні.

Відповідно до ст. 65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу.
Цивільний позов не заявлений .

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1