У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2019 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, заяву захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про порушення прав людини та її звільнення у рамках кримінального провадження №0003783 від 18.07.2019 року,-
учасники процесу:
захисник - ОСОБА_4 ,
слідчий - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із заявою про порушення прав людини та її звільнення у кримінальному провадженні №0003783 від 18.07.2019 року.
В обґрунтування скарги захисник посилається на те, що з 25 липня 2019 року ОСОБА_3 незаконно без відповідного рішення суду утримується під вартою у приміщенні Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області. 24.07.2019 року приблизно опівночі ОСОБА_6 був затриманий невідомими особами та в порушення вимог ч. 4 ст. 208 КПК України, йому не роз`яснили права, підстави затримання. Зі спливом значного часу, тільки 25.07.2019 року о 19 годині, слідчий повідомив центр безплатної вторинної безоплатної правової допомоги, про затримання ОСОБА_7 . Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення вручено ОСОБА_6 о 20 годині 30 хв 25.07.2019 року.
Позиція учасників судового розгляду.
Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив звільнити його підзахисного з-під варти, так як той незаконно був затриманий.

Слідчий ОСОБА_5 заперечила проти скарги, та зазначала, що ОСОБА_6 не був затриманий, надала копію рапорту та копію журналу відвідувань.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні клопотання.
Кримінальний процесуальний кодекс України.
Стаття 206. Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини
1. Кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
2. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Стаття 207. Законне затримання
1. Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
2. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статті 482 цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.
3. Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.
Стаття 208. Затримання уповноваженою службовою особою
1. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
4. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
5. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.
Стаття 209. Момент затримання
1. Особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Стаття 210. Доставлення до органу досудового розслідування
1. Уповноважена службова особа зобов`язана доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, в якому негайно реєструються дата, точний час (година і хвилини) доставлення затриманого та інші відомості, передбачені законодавством.
2. Про кожне затримання уповноважена службова особа одразу повідомляє за допомогою технічних засобів відповідальних осіб в підрозділі органу досудового розслідування.
Стаття 211. Строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду
1. Строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209цього Кодексу.
2. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.
Стаття 212. Особа, відповідальна за перебування затриманих
1. У підрозділі органу досудового розслідування мають бути призначені одна або декілька службових осіб, відповідальних за перебування затриманих.
2. Відповідальними за перебування затриманих не можуть бути слідчі.
3. Службова особа, відповідальна за перебування затриманих, зобов`язана:
1) негайно зареєструвати затриманого;
2) роз`яснити затриманому підстави його затримання, права і обов`язки;
3) звільнити затриманого негайно після зникнення підстави для затримання або спливу строку для затримання, передбаченого статтею 211 цього Кодексу;
4) забезпечити належне поводження із затриманим та дотримання його прав, передбачених Конституцією України, цим Кодексом та іншими законами України;
5) забезпечити запис усіх дій, що проводяться із залученням затриманого, у тому числі час їх початку та закінчення, а також осіб, які проводили такі дії або були присутні при проведенні таких дій;
6) забезпечити невідкладне надання належної медичної допомоги та фіксацію медичним працівником будь-яких тілесних ушкоджень або погіршення стану здоров`я затриманого. До складу осіб, що надають затриманому медичну допомогу, за його бажанням може бути допущена конкретна особа, що має право на зайняття медичною діяльністю.
Стаття 276. Випадки повідомлення про підозру
1. Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37цього Кодексу.
2. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42цього Кодексу.
3. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Стаття 278. Вручення письмового повідомлення про підозру
1. Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
2. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Стаття 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.
Відповідно до п с. ч. 1 ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом в тому числі п. c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У відповідності до ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
При цьому, у статті 303 КПК України, прямо не передбачено можливість подання скарги на незаконне затримання, слідчий суддя вважає таку скаргу прийнятною на підставі ст. 206 КПК України, ст. 26 Конституції України та ст. 5 Конвенції, адже згідно зі статтею 3 КПК України, саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Так, в судовому засіданні встановлено, що Приморським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003783 від 18.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.
Як вбачається із рапорту старшого оперуповноваженого ВКП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, 25.07.2018 року приблизно о 03 годині на вул. Преображенській, в ході проведення заходів щодо встановлення особи, яка скоїла ряд кримінальних правопорушень на території м. Одеси було помічено невідому особу, яка за зовнішніми ознаками підпадала під ознаки розшукуваної особи. Під час перевірки документів, невідомий повідомив, що є громадянином Грузії, не назвав жодної адреси перебування чи проживання, та документів не надав. З метою встановлення особи, та задля перевірки за наявними базами розшуку вказаного громадянина було запрошено до Приморського ВП у м. Одесі. Після проведення бесіди, ОСОБА_3 було відпущено за документами.
Із копії журналу відвідувань Приморського ВП, вбачається, що о 03:45 год. 25.07.2019 року до Приморського ВП прибув ОСОБА_3 , о 06 годині 20 хв. останній залишив орган поліції, претензій до працівників поліції в нього не було. 26.07.2019 року о 10 годині 22 хв. ОСОБА_3 добровільно з`явився до Приморського ВП, а в подальшому у до Приморського районного суду м. Одеси.

В той же час, слідчий суддя бере до уваги той факт, що справді з 25.07.2019 року ОСОБА_6 знаходився у приміщенні органу досудового розслідування так як 25.07.2019 року йому вручено повідомлення про підозру, та проведено його допит як підозрюваного.

Крім цього, 26 липня 2019 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси розглянув клопотання слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції затримана чи взята під варту особа має право ініціювати провадження з метою перевірки судом процесуальних і матеріально-правових умов, які є неодмінними для забезпечення «законності» у значенні пункту 1 статті 5 Конвенції позбавлення її свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, та легітимність мети, з якою здійснювалися це затримання і подальше тримання під вартою (див. справу «Ґраусліс проти Литви» (Grauslys v. Lithuania), заява № 36743/97, пункти 5155, від 10 жовтня 2000 року). 48. У пункті 4 статті 5 зазначено, що «суд без зволікання встановлює законність затримання». Ця вимога містить два аспекти: по-перше, можливість здійснення судового контролю має забезпечуватися невдовзі після взяття особи під варту і, в разі необхідності, з розумною періодичністю надалі. По-друге, таке провадження має здійснюватися з належною старанністю (див. справу «Худобін проти Росії» (Khudobin v. Russia), заява № 59696/00, п. 115). 49. Процедура вирішення питань стосовно тримання під вартою має здійснюватися з дотриманням принципу змагальності і завжди має забезпечувати рівність процесуальних засобів сторін у справі (див. справу «Тжаска проти Польщі» (Trzaska v. Poland), заява № 25792/94, п. 74, від 11 липня 2000 року). Забезпечення затриманому права бути заслуханим особисто або за допомогою певного представництва є однією з основоположних гарантій процедури, що застосовується при вирішенні питань позбавлення свободи (див. рішення у справі «Кампаніс проти Греції» (Kampanis v. Greece) від 13 липня 1995 року, серія А, № 318-B, п. 47). 50. Хоча пункт 4 статті 5 Конвенції не зобов`язує досліджувати кожний аргумент у доводах особи, взятої під варту, стосовно законності такого заходу, суддя, розглядаючи таке звернення, повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які для цілей Конвенції є неодмінними для забезпечення «законності» позбавлення свободи (див. справу «Ніколова проти Болгарії» (Nikolova v. Bulgaria) [GC], № 31195/96, п. 61, ECHR 1999-II).

Слідчий суддя враховує, що відповідно до наявних документів, ОСОБА_6 був запрошений до органу поліції 25.07.2019 року о 03 годині, а не затриманий відповідно до ст. 208 КПК України. Того ж дня ОСОБА_6 брав уасть у слідчих (розшукових) діях, та йому було вручено повідомлення про підозру, забезпечено участь захисника та перекладача, у зв`язку із чим, незаконного затримання підозрюваного не вбачається. Крім цього, невідкладно орган досудового розслідування ініціював питання щодо розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто не було допущено невиправдного утримання особи без ухвали слідчого судді. Таким чином, з поданих матеріалів не вбачається жодних порушень, тому на підставі вище викладеного слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_6 необхідно відмовити.
Керуючись ст. 42, 208, 372, 376 КПК України, слідчий суддя-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про порушення прав людини та її звільнення у рамах кримінального провадження №0003783 від 18.07.2019 року - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

02.08.2019