Дата документу 28.05.2019 Справа № 337/713/19
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/409/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/713/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 06.30 години наступного дня строком на 60 днів, тобто до 12 червня 2019 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати за викликом слідчого до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за першим викликом і у призначений час; не залишати своє житло - квартиру АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду з 21-00 години до 06-30 години ранку наступного дня.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про обрання ОСОБА_8 , підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні зазначено, що при невстановлених слідством обставинах у невстановлений слідством час ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», який став зберігати з метою подальшого збуту, до того, як 13.12.2018 року, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», знаходячись біля гаражу по АДРЕСА_2 , шляхом продажу за грошові кошти в розмірі 200 грн., незаконно збув ОСОБА_12 зіп-пакет з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 7-2559 від 02.01.2019 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,493 г., чим ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Крім того, при невстановлених слідством обставинах у невстановлений слідством час ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», який став зберігати з метою подальшого збуту, до того, як 10.04.2019 року, приблизно о 14-00 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», вчинений повторно, знаходячись біля кіосків по АДРЕСА_3 , шляхом продажу за грошові кошти в розмірі 200 грн., незаконно, повторно збув ОСОБА_12 особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Після збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» ОСОБА_8 на місці був затриманий співробітниками поліції в порядку ст.208 КПК України та при особистому обшуку ОСОБА_13 було виявлено та вилучено один зіп-пакет із речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 06.30 години наступного дня, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Разом з тим, прокурор та слідчий не довели суду недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, вказаних у клопотанні, а також наявність зазначених ризиків, бо такі ризики є лише припущенням слідчого та прокурора і суду не доведені. З метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_8 буде достатньо і доцільно застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, з забороною покидати житло з 21-00 години до 06-30 години ранку.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Вважає, що судом не надано належну оцінку доказам, зібраним під час досудового розслідування, а саме злочини, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_8 , згідно ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також ризикам встановленим під час досудового розслідування згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, передбачених п.п.1, 2, 5, ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_8 може: переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити предмети та речовини, наркотичні засоби. Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 було направлено до Хортицького районного суду м. Запоріжжя 28.12.2018 року. Будучи підозрюваним ОСОБА_8 знову вчинив тяжкий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_8 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та вже вносилася застава, після якої останній опинився на волі, але продовжив свою злочинну діяльність.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам передбаченим п.п.1, 2, 5 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимиймає постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю та вітчимом, не працює, але навчається на денній формі Запорізького ліцею автотранспорту, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 06.30 години наступного дня з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, відсутність постійного джерела доходу, та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Колегія суддів, з урахуванням даних, щодо особи підозрюваного, який раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, погоджується з можливістю існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду та можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні відносно нього та внесення застави, порушував покладені на нього обов`язки. Не надав таких доказів прокурор і в судовому засіданні.

Що стосується існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість знищити, сховати або спотворити предмети та речовини, наркотичні засоби, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначеного ризику, що підозрюваний здійснював спроби знищення наркотичних засобів, а встановлення каналу надходження наркотичних засобів, як на це посилається прокурор, не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Колегія не може прийняти доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, обвинувальний акт стосовно нього направлено до Хортицького районного суду м. Запоріжжя 28.12.2018 року і в межах цього кримінального провадження йому обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та вже вносилася застава, після якої останній опинився на волі, і будучи підозрюваним ОСОБА_8 знову вчинив тяжкий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, оскільки ніяких підтверджень цьому стороною обвинувачення не нагадано, а посилання на це лише в клопотанні слідчого, явно замало для прийняття цього факту як беззастережного.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 06.30 години наступного дня строком на 60 днів, тобто до 12 червня 2019 року, - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4