ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1684/19 Справа № 214/4970/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року у кримінального провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001622 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горностаївка Ленінського району Кримської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 125 КК України КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст. 171 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_9 покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково та стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 , 18 липня 2018 року приблизно о 12.30 годині, перебуваючи за місцем своєї роботи в КП Швидкісний трамвай на посаді заступника начальника служби фінансового контролю та охорони підприємства (відповідно до наказу № 503-к від 31 грудня 2014), а саме на території КП «Швидкісний трамвай» за адресою: майдан Праці, 1 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де побачив ОСОБА_7 , який згідно наказу №53-к від 30 березня 2018 працював на посаді журналіста ТОВ Адвансед Медіа Групп інтернет видання Перший Криворізький та виконував редакційне завдання з приводу встановлення чи спростування факту жорстокого поводження з тваринами на території КП «Швидкісний трамвай», тим самим здійснював свою законну професійну журналістську діяльність.

ОСОБА_9 підійшовши до ОСОБА_7 , зажадав від останнього покинути територію КП Швидкісний трамвай, на що ОСОБА_7 представився ОСОБА_9 журналістом ТОВ Адвансед Медіа Групп інтернет видання Перший Криворізький та пред`явив своє посвідчення № 11 дійсне до 31 грудня 2023 року. Одночасно з цим колега ОСОБА_7 ОСОБА_10 приступив до зйомок відеоматеріалу для інтернет видання Перший Криворізький, а саме почав фіксувати поведінку ОСОБА_9 .

При цьому ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_9 з проханням надати йому для ознайомлення своє посвідчення. В цей момент у ОСОБА_9 виник намір, спрямований на перешкоджання законній професійній діяльності журналіста, та реалізуючи свій, вказаний намір, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, свідомо припускаючи наслідки своїх дій, прагнучи перешкодити журналісту ОСОБА_7 здійснювати свою законну професійну діяльність, почав, із використанням брутальної лайки, вимагати покинути територію КП «Швидкісний трамвай» та припинити відеозйомку, чим протиправно створив перепони щодо одержання інформації журналістом, з приводу встановлення чи спростування факту жорстокого поводження з тваринами на території КП «Швидкісний трамвай», чим вчинив перешкоджання законній діяльності журналіста.

ОСОБА_9 18 липня 2018 року приблизно о 12.30 годині, знаходячись на території КП Швидкісний трамвай на м-ні Праці, 1 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно внутрішньою стороною долоні лівої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_7 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синець та подряпина обличчя на нижньому повіці правого ока, які відповідно до висновку експерта № 1126 від 26 липня 2018 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує: за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження; за ч. 1 ст. 171 КК України за ознаками умисне перешкоджання законній професійній діяльності журналістів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 171 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з відбування покарання в кримінально-виправній установі відкритого типу.
В обґрунтування апеляційної скарги сторона обвинувачення посилається на те, що ухвалюючи вирок суд першої інстанції не в повній мірі прийняв до уваги суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_9 злочину, в особливості небезпечність злочину, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, особу винного, який за період досудового розслідування належних висновків не зробив, вину не визнав, під час судових засідань поводився зухвало і висловлювався стосовно потерпілого ОСОБА_7 , цивільний позов потерпілого не визнав, намагався уникнути кримінальної відповідальності, обставини вчинення злочинів, ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.
Потерпілий апеляційну скаргу прокурора підтримав, проти задоволення не заперечував.
Захисник та обвинувачений проти апеляційної скарги прокурора заперечували, просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Окрім цього, ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції було подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, згідно яких обвинувачений просить апеляційну скаргу сторони обвинувачення залишити без задоволення, а вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року без змін, посилаючись в запереченнях на те, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає повністю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому підстави для призначення більш тяжкого покарання відсутні.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, призначення покарання ОСОБА_9 невідповідного ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони, на думку колегії судді, заслуговують на увагу.
Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потеріплий чи його представник.
Так, відповідно до ст. 50, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують карання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й статне для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Засуджений ОСОБА_9 скоїв злочини проти особистих прав, свобод людини і громадянина, проти життя та здоров`я особи, які передбачені ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 125 КК України.
Небезпечність злочину, передбаченого ст. 171 КК України полягає в тому, що він сягає на суспільні відносини, що забезпечують законну професійну діяльність журналістів.
Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантовано на свободу думки та слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, яке полягає у праві кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на власний вибір. Зазначене кореспондується з положеннями, закріпленими в ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд при ухвалені вироку не в повній мірі прийняв до уваги спільну небезпеку вчиненого злочину ОСОБА_9 , в особливості небезпечність злочину, передбаченого ст. 171 КК України, особу винного, обставини вчинення злочинів, ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Не менш важливе значення при призначенні покарання має і врахування обставин, що характеризують особу винного, а саме поведінка винної особи до і після вчинення караного діяння, прикладом яких може бути надання допомоги потерпілому, індивідуальні властивості особи, стать, вік, спосіб життя, особливості характеру.
Так, за період досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_9 належних висновків не зробив, вину за ст. ст. 171 ч. 1, 15 ч. 1 КК України не визнав, заперечував, що наносив удар потерпілому ОСОБА_7 , а лише замахнувся, що повністю спростовується як показами потерпілого, свідка та відеозапису подій. Вину свою визнав лише в судових дебатах за ч. 1 ст. 125 КК України, чим було порушено вимоги ст. 322 КПК України про безперервність судового розгляд, оскільки після промови в судових дебатах прокурора, який запропонував суду обрати покарання обвинуваченому у виді обмеження волі, виступу потерпілого та його представника, обвинувачений та його захисник заявили клопотання суду про оголошення перерви для підготовки до дебатів та обговорення позиції обвинуваченого.
Також, слід звернути увагу на той факт, що ОСОБА_9 намагався уникнути кримінальної відповідальності за скоєні злочини, так як після подій 18 липня 2018 року обвинувачений зразу ж звільнився з місця роботи, покинув місце проживання в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та намагався покинути межі України, будучи зупинений громадськістю в Херсонській області.
Крім того, ОСОБА_9 не визнав позов потерпілого ОСОБА_7 , не прийняв заходів для відшкодування спричиненої шкоди, не попросив навіть вибачення у потерпілого.
Приведені обставини свідчать про те, що призначене ОСОБА_9 судом покарання у виді громадських робіт не відповідає суспільній небезпеці чинених злочинів, характеристиці винної особи, поведінки винної особи до і після чинення караного діяння, так як в ході судового слідства не встановлено обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , про що суд також вказав у своєму вироку, але при призначені покарання врахував лише особу обвинуваченого - який працює, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та ступінь тяжкості злочинів.
Ухвалюючи новий вирок та вирішуючи питання про призначення ОСОБА_9 покарання, колегія суддів, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі статтею 12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який своїми злочинним діями перешкоджав професійній діяльності журналіста, раніше не судимий, працює, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також обставин, які обтяжують покарання та вважає за можливе призначити покарання у межах санкцій передбачених ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 125 КК, призначивши мінімальне покарання в межах вказаних санкцій статей з його реальним відбуттям, оскільки виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства не досягне мети покарання та не буде сприяти попередженню вчинення нових злочинів, як самим ОСОБА_9 , так і іншими особами. При цьому, при призначенні покарання колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок стосовно ОСОБА_9 підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
А тому, керуючись положеннями ст. ст. 407, 409, 414, 420, 421 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити частково.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 125 КК України в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 171 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік,
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один).
В іншій частині вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 171, ч. 1 ст. 125 КК України залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4