Справа №636/4903/19
Провадження №1-кс/636/2015/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0001397 від 07.11.2019 року, стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кочеток, Чугуївського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, такого, що офіційно не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога, в силу ст. 89 КК України несудимий, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні провадження за №0001397 від 07.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 03.11.2019 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для потерпілого або сторонніх осіб, підійшов до домоволодіння АДРЕСА_2 та шляхом відчинення хвіртки потрапив на територію вказаного домоволодіння. Перебуваючи на території домоволодіння, ОСОБА_5 побачив житловий будинок та шляхом витягнення скла з вікна веранди потрапив всередину даного будинку. Знаходячись всередині житлового будинку ОСОБА_5 , побачив в одній з кімнат дров`яну піч, на якій зверху знаходилася чавунна плита, яка складається з двох частин. Надалі продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_5 шляхом підняття однієї частини чавунної плити, розміром 41х70 см зняв її з дров`яної печі, після чого зняв іншу половину чавунної плити, розміром 41х45 см, потім зняв чавунні колосники у кількості сім штук, розміром 30х3 см та вирвав чавунні дверцята, розміром 15х20 см. Після цього ОСОБА_5 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, тим самим обернувши викрадене майно на свою користь і у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи за №3758/19 від 12.11.2019 року загальна вартість викраденого майна становить 1920 грн. грн. 00 коп..

18 листопада 2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: допитом потерпілої ОСОБА_7 , яка зазначила про обставини вчинення крадіжки з її домоволодіння та вказала на предмети, що були викрадені, допитом свідка ОСОБА_8 , який зазначив, що він придбав у ОСОБА_5 металеві вироби, які виявились викраденими ним, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка вказала, що бачила ОСОБА_5 у день вчинення злочину з викраденими предметами в руках, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що бачила безпосередньо як ОСОБА_5 виходить з території домоволодіння де було вчинено крадіжку з металевими виробами, протоколами огляду місця події від 08 листопада 2019 року під час якого було вилучено речові докази, протоколами пред`явлення речей для впізнання за участі потерпілої ОСОБА_7 , яка впізнала вилучені предмети, як ті, що було викрадено в неї з території домоволодіння, висновком експерта за №2758/19 від 12 листопада 2019 року, відповідно до якого загальна вартість викраденого майна становить 1392 грн., протоколом огляду та постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11 листопада 2019 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;. Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Окрім того, 31.08.2018 року до Чугуївського міського суду Харківської області направлено обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження за №0001177 за ч. 3 ст. 185 КК України та 24.06.2019 року до Чугуївського міського суду Харківської області направлено обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження за №0000674 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Метою та підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Так в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

По-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду у зв`язку із мірою покарання яка загрожує останньому.

По-друге, враховуючи обставини вказаного злочину, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так, як він хоча й в силу ст. 89 КК України не є судимим, проте притягався до кримінальної відповідальності за корисливий майновий злочин, окрім того, на розгляді у Чугуївському міському суді Харківської області вже знаходяться два кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 щодо вчиненням ним корисливих злочинів, а саме: крадіжок поєднаних із проникненням до житла.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до п. 1, ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, що відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, а також зважаючи на вчинене діяння ОСОБА_5 є соціально небезпечною особою, може переховуватись від органу досудового розслідування, може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, що може загрожувати життю, здоров`ю та майну інших осіб, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий й звернувся до суду з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, вважали, що підозра є обґрунтованою, наявні ризики, що дають підставу для застосування саме вказаного запобіжного заходу.
Підозрюваний та захисник проти клопотання заперечували, вважали, що є всі підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали надані з клопотанням, слідчий суддя приходить до наступного:

Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

Встановлено, що Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001397 від 07.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про що до ЄРДР внесено відповідну інформацію.
18.11.2019 року слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_3 в порядку ст. 277, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 , яке йому вручене в цей же день.
Згідно вимог ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу», повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.
Про обґрунтованість підозри свідчать вище зазначені та досліджені слідчим суддею під час розгляду цього клопотання докази: протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 , протокол допиту свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколи огляду місця події від 08 листопада 2019 року, протоколи пред`явлення речей для впізнання за участі потерпілої ОСОБА_7 , висновок експерта за №2758/19 від 12 листопада 2019 року, відповідно до якого загальна вартість викраденого майна становить 1392 грн. 00 коп., протокол огляду та постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11 листопада 2019 року,

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України - термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
Як вбачається з самого клопотання та наданих стороною обвинувачення матеріалів, що його обґрунтовують, зазначені обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в самому клопотанні прокурора. Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.
Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Про існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перехуватися від органу досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; характер та суспільна небезпека вчиненого кримінального правопорушення, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років позбавлення волі та яке згідно статті 12 цього кодексу кваліфікується як тяжкий злочин.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Але на думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного слідчим запобіжного заходу, а тому при вирішенні клопотання, крім наявності ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: вік підозрюваного, той факт, що ОСОБА_5 не судимий в силу ст. 89 КК України, але йому повідомлено про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, офіційно не працює, розлучений, утриманців не має, але має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, щиро кається у скоєному злочині та співпрацює з органом досудового розслідування. Як зазначила слідчий під час розгляду клопотання, ОСОБА_5 кожного разу з`являється за її викликом.

Зі змісту ст. 194 КПК України слідує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та п. 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачених п. 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, передбачено ст. 194 КПК України.
Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Свої доводи прокурор та слідчий обгрунтовують тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Однак, сама по собі тяжкість вчиненого злочину, в якому підозрюється особа, на переконання слідчого судді, не є достатньою підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, без урахування інших обставин кримінального провадження та особи підозрюваного. Вище зазначені доводи прокурора не спростовують висновків слідчого судді про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж того, який зазначений в клопотанні і який, в свою чергу є пропорційним тяжкості інкримінованого діяння та достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.
На думку слідчого судді, підозрюваний на даній стадії досудового розслідування не є особою, яку потрібно ізолювати від суспільства для забезпечення виконання нею, покладених процесуальних обов`язків, враховуючи його особу та обставини, встановлені при розгляді клопотання. Слідчий і прокурор у поданому клопотанні про існування обставин, що виключають застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_5 окрім тримання під вартою також, не довели а, в порушення вимог п.6 ч.1 ст.184 КПК України, обмежились лише загальними положеннями щодо порядку розгляду таких клопотань, та зазначили, що застосування більш м"яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання встановленим ризикам.
Таким чином, враховуючи вище приведене, слідчий суддя вважає, що в даному випадку прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, а відтак, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає застосувати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотання, а саме домашній арешт.
Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 176, 177, 178, 181, 183,184, 194, 197, 198 КПК України та ст. 29 Конституції України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в певний період доби, а саме з 22 години вечора до 06 години ранку.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 :

1) прибувати до визначеної службової особи за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців, тобто по 19.01.2020 року включно.

Вказані вище обов`язки діють протягом двох місяців з дня застосування домашнього арешту, тобто теж по 19.01.2020 року включно.

Ухвала про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Чугуївського ВП ГУНП у Харківській області за місцем фактичного проживання підозрюваного, на якого покласти контроль за поведінкою ОСОБА_5 під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Роз`яснити підозрюваному що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

На дану ухвалу у п`ятиденний строк може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1