Справа № 467/982/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2019 рокуза №0000265 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Зелена Поляна Арбузинського району Миколаївської області, не одруженого, непрацюючого, не маючого на утримання неповнолітніх дітей, що має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
25.01.2017 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу 1700,00 грн.,
27.02.2019 Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком 4 місяці, 27.06.2019 звільненого з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.125 КК України, ч.2 ст.146 КК України;

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.125 КК України, ч.2 ст.146 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В клопотанні прокурор вказує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10.07.2019 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, термін якого спливає 05.09.2019.

При цьому прокурор вбачає наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме : можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, прокурор вказує, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, на шлях виправлення не став, після звільнення з місця позбавлення волі знову підозрюється у вчиненні ряду злочинів, намагався ухилитись від слідства, однак, був затриманий. До того ж, ОСОБА_4 може впливати на свідків шляхом залякування, вчинення щодо них насильницьких дій з метою їх схилення до давання завідомо неправдивих показань чи їх зміни у сторону його виправдання, що в подальшому перешкодить встановленню істини у справі. Крім того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, доходів не має і зловживає спиртними напоями. 23 червня 2019 року він звільнився з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де відбував покарання за вчинення злочину проти власності, після чого знову учинив ряд правопорушень, досудове розслідування яких триває, у тому числі кримінальні справи по обвинуваченню ОСОБА_4 перебувають на розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області та Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. Крім того прокурор вказав на недієвість інших, більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на особу підозрюваного, обставини та особливості кримінального провадження. З цих підстав прокурор заперечував також проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора та продовження відносно нього дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, вказуючи на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора та заперечував свою причетність до кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують. Також ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт, аргументуючи його тим, що обвинувачується він у вчиненні злочину середньої тяжкості, вина його не доведена і ця обставина дає змогу обрати йому більш м`який запобіжний захід. Крім того в нього погіршився стан здоров`я та він потребує лікування в домашніх умовах. Зазначив, що є учасником бойових дій під час АТО, має відзнаки, має соціальні зв`язки, спілкується з родичами та сусідами. При обрані запобіжного заходу у виді домашнього арешту матиме змогу прибувати за викликом суду самостійно.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора та продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 заперечувала з огляду на недоведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора. Клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт підтримала.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд зробив наступний висновок.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування вважається продовженим.

Положення третього речення ч.3 ст.315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд уповноважений вирішувати питання щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу на стадії досудового розслідування у разі закінчення строку його дії та за умови наявності відповідного мотивованого клопотання, а також у випадку спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого відповідного запобіжного заходу.

Згідно ч.4 ст.199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити перелічені дії.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.5 ч.2. ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10.07.2019 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, термін якого спливає 05.09.2019.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу суд враховує, що на розгляд суду надійшов обвинувальний акт з додатками відповідно до положень ч.4 ст.291 КПК України, справа перебуває на стадії підготовчого провадження, докази не досліджені. На даній стадії розгляду кримінального провадження суд позбавлений права надавати оцінку доказам, отриманим під час досудового розслідування, що можуть свідчити про обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Відтак, щодо обґрунтованості підозри на даному етапі кримінального провадження суд виходить зі змісту обвинувального акту, затвердженого прокурором та реєстру матеріалів досудового розслідування.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів невеликої тяжкості та злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.146 КК України за вчинення якого, у разі доведеності вини, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Загалом, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі.

При цьому обвинувачений хоча й вказує, що має належні соціальні зв`язки, проте за місцем проживання перебуває ситуативно, не одружений, не має і не мав постійного місця роботи, утриманців не має, відтак соціальні зв`язки обвинуваченого суд оцінює як нестійкі.

В сукупності дані обставини вказують на існування ризику, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення підтверджується відомостями про незняті та непогашені судимості обвинуваченого, крім того відповідно вимог п.8 ч.1 ст.178 КПК України судом враховується, що на розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області, судді ОСОБА_1 перебувають кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.1 ст.263 КК України, також кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України перебуває на розгляді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу з боку обвинуваченого, суд зробив висновок, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, коли докази у справі досліджені не в повному обсязі, не допитані свідки та потерпіла, слушними є аргументи прокурора про існування даного ризику.

Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд зробив висновок, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні передумови, оскільки жодна особа не висловила бажання поручитись за обвинуваченого, особисте зобов`язання не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, заставу суд не визначає відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки обвинуваченому інкриміновано вчинення злочинів із застосуванням насильства.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки вважає, що тягар утримання обвинуваченого буде обтяжливим для його близьких, крім того, за існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, такий запобіжний захід суд вважає недостатнім.

Відтак, у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, у цей період провадження. Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відхилити, а клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на 60 днів, ізолювавши обвинуваченого від суспільства, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на наявних матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 177, 178, 314, 315, 331, 369-372, 376, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Зелена Поляна Арбузинського району Миколаївської області на шістдесят днів, до 02 листопада 2019 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року, ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження строку тримання під вартою - в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1