Ухвала

13 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 204/7748/17

провадження № 51-3936 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 6 травня 2019 року щодо нього, у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002753,
встановив:
9 серпня 2019 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 3, п. 4, п. 5 ч. 2 та ч. 5 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджений ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу проте недоліків, пов`язаних зі змістом касаційної скарги не усунув.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, засуджений ОСОБА_4 не наводить переконливих доводів для скасування вказаних судових рішень з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Також, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПКщодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.Так, ОСОБА_4 просить скасувати лише вирок суду першої інстанції, проте не порушує питання про відповідне скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок суду був залишений без зміни.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено засудженому ОСОБА_4 в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 6 травня 2019 року щодо нього повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3