Ухвала
Іменем України
12 червня 2019 року

м. Київ
справа № 484/2632/14-к

провадження № 51-1002зп19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень з підстав, передбачених ст. 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК),
в с т а н о в и в:
За вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією частини майна.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 11 червня 2015 року судові рішення щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 січня 2018 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного вироку щодо нього залишено без задоволення.
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 12 грудня 2018 року вказану ухвалу місцевого суду залишив без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 5 березня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на судові рішення, постановлені за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку щодо нього.
ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд постановлених щодо нього судових рішень з підстав, передбачених ст. 445 КПК, а саме неоднакового застосування судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій одних і тих самих норм права, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.
Перевіривши заяву ОСОБА_4 та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку .
15 грудня набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон України № 2147-VIII), яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено з тексту цього Кодексу главу 33.
Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані, та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Однак, такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності Законом України № 2147-VIII, оскільки, згідно з ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто на час звернення ОСОБА_4 з відповідною заявою відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо їх розгляду.
Враховуючи, що із заявою про перегляд судових рішень ОСОБА_4 звернувся після втрати чинності главою 33 КПК, вказана заява не може бути розглянута Верховним Судом і підлягає поверненню.
Керуючись п. 1 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Повернути заяву ОСОБА_4 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень з підстав, передбачених ст. 445 КПК, в редакції Закону № 192 - VIII від 12 лютого 2015 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3