УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Селець Турійського району Волинської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , якого було засуджено вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2018 року за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільненого від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки,-
ВСТАНОВИВ:

Тво командира військової частини НОМЕР_1 МО України звернувся до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_4 і направлення його для відбування призначеного покарання.
За матеріалами клопотання встановлено, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнено від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, ухвалено здійснювати командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Однак, ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків не виконав, з 16 березня 2018 року вважається таким, що відсутній у військовій частині з невідомих причин, а за результатами службового розслідування за даним фактом як такий, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . По даний час місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено.
04 грудня 2018 року за даним фактом Львівським територіальним управлінням Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000114, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Враховуючи положення ч.2 ст.78 КК України, просив скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_4 та направити його для відбування призначеного судом покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомив. Судом неодноразово та належним чином повідомлялося військову частину про час і місце розгляду клопотання, однак неявка його ініціатора була причиною відкладень судових засідань чотири рази.
Зважаючи на обмежені терміни розгляду клопотання, заслухавши думку сторін, суд провів розгляд клопотання без участі його ініціатора - представника військової частини НОМЕР_1 , оскільки його неявка в судове засідання у відповідності до ч.5 ст.539 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.
В судовому засіданні прокурор заперечив щодо можливого задоволення клопотання, зазначивши, що воно є безпідставним. До матеріалів справи долучив довідки про те, що ОСОБА_4 в період іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягався, а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000870 від 30 серпня 2019 року, на яке покликається військова частина у клопотанні, за змістом якого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, не в період призначеного йому іспитового строку. Вказав, що наявність кримінального провадження за відсутності вироку суду про вчинення засудженим в період іспитового строку кримінального правопорушення, суперечить презумпції невинуватості та не може бути підставою для скасування звільнення. В той же час, командиром військової частини було порушено процедуру обліку засудженого, не було здійснене письмове попередження в порядку ст.166 КВК України, не заведено особової справи засудженого.
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник погодились із доводами прокурора повністю.
Вивчивши матеріали клопотання, судом встановлено наступні фактичні обставини, правовідносини та норми, якими вони регулюються.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Встановлено, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2018 року за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнено від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, ухвалено здійснювати командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Вирок не оскаржувався, а відтак вступив в законну силу 17 лютого 2018 року.
У відповідності до ч.1 ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Доповіддю керівництва військової частини № 335 від 16 березня 2018 року встановлено факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 , який також підтверджено наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 668 від 27 квітня 2018 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення служби солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_4 та покарання винних».
16 березня 2018 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 наказано вважати відсутнім з невідомих причин та з 17 березня 2018 року виключити із котлового забезпечення.

У відповідності до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
У відповідності до поданого прокурором обвинувального акту від 30 серпня 2019 року у кримінальному провадженні № 000870, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нез`явлення вчасно на службу до військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного часу в період з 06 листопада 2017 року по 12 березня 2018 року та з 16 березня 2018 року по 20 серпня 2019 року, тобто в період до ухвалення вироку суду від 17 січня 2018 року, так і в період іспитового строку.

У відповідності до поданих прокурором довідок ДІАП МВС України від 21 серпня 2018 року, відомості про засудження ОСОБА_4 за злочини вчинені ним в період іспитового строку відсутні.

У відповідності до ст.62 Конституції України, а також ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відтак, будь-які твердження у клопотанні про вчинення ОСОБА_4 нового злочину в період іспитового строку є передчасними та безпідставними, оскільки його вину у вчиненні злочину не було встановлено вироком суду.

Відомості про вчинення ОСОБА_4 в період іспитового строку будь-яких інших правопорушень, в матеріалах справи відсутні.

Також суд вважає безпідставними твердження командира військової частини про те, що ОСОБА_4 не виконував покладені на нього обов`язки, оскільки командуванням військової частини не було організовано належним чином нагляд за засудженим в період його іспитового строку.

Так, згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.11 КВК України, органами виконання покарань є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, його територіальні органи управління, уповноважені органи з питань пробації.
Згідно зі ст. 14 КВК України, військові частини здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно, суд, який ухвалив вирок, надсилає його копію разом з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, командиру військової частини або начальнику органу, де проходить військову службу засуджений.
Слід врахувати, що відповідно до п.п. «д» п.1 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;
Аналогічну вимогу передбачено п.п. «е» п.2 ч.5 ст. 26 цього ж Закону, за яким під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.
Згідно п.246 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року, № 1153/2008, військовослужбовці, яким за вироком суду призначено покарання, не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі, та ті, яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, можуть бути залишені на військовій службі за рішенням командирів (начальників), яким надано право звільнення таких осіб з військової служби, на підставі клопотання командира (начальника) військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу, в порядку, визначеному цим Положенням. При прийнятті рішення про залишення зазначених військовослужбовців на військовій службі враховуються високі професійні, ділові та моральні якості військовослужбовців, нагальна потреба в таких фахівцях, попереднє ставлення їх до військової служби та придатність до неї за станом здоров`я, наявність державних нагород, вид і ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Відтак, установлений порядок реалізації вироку суду свідчить про те, що командир військової частини або начальник іншого органу, який видав наказ про залишення засудженого на військовій службі, несе персональну відповідальність за його виконання.
Порядок здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання, визначений Главою 26 КВК України.
Частиною 1 статті 163 КВК України, яка входить до вказаної Глави, передбачено, що нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.
Відтак, порядок здійснення такого нагляду командирами військових частин повинен відбуватись у відповідності до Глави 26 КВК України.

Згідно із ч.1 ст.164 КВК України, уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

На підставі ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Вказані положення є обов`язковими до виконання уповноваженим органом з питань пробації перед зверненням до суду із клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого. Оскільки статус засуджених осіб та засуджених військовослужбовців є ідентичним, вказаних вимог законодавства з приводу процедури скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, повинні дотримуватись також і командири військових частин, які здійснюють за ними нагляд.
Т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 до суду разом із клопотанням в порушення вищевказаних вимог законодавства не долучив письмового попередження засудженого ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, а також матеріалів, що свідчать про невиконання звільненим з випробуванням покладених на нього судом обов`язків, притягнення його до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за його поведінкою.
На підставі викладеного, у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання.
На підставі викладеного, керуючись: ст.ст.11, 163-164 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого ОСОБА_4 і направлення його для відбування призначеного покарання.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11 вересня 2019 року.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1