пр. № 1-кс/759/4501/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2019 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання Слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту у досудовому розслідуванні, внесені 22.07.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005254 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

22.07.2019 р. Слідчий СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що У провадженні слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП

у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005254 від 22.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 07.05.2019 по 08.07.2019 року , невідомі особи , шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , належній гр. ОСОБА_4 , чим спричинили матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Так допитана як потерпіла ОСОБА_4 пояснила , що на підставі ордеру №19 від 15.07.2019, який було видано Печерською РДА у м.Києві було надано службову квартиру як співробітнику Київської місцевої прокуратури №8, квартиру АДРЕСА_1 .

Однак 22.07.2019 приблизно об 11 годині, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек; Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна їй стало відомо про те, що службова квартира АДРЕСА_1 , продана за підробленими документам 08.07.2019 та власником даної квартири визнано ОСОБА_5 .

Державну реєстрацію право власності було проведено на підставі договору купівлі продажу квартири за № 47677016 від 08.07.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_6 реєстратором ОСОБА_7 .

Однак вона жодних договорів не укладала оскільки вищевказана квартира являється службовою відповідно до розпорядження №348 від 23.05.2019 року Святошинської районної у місті Києві держаної адміністрації.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 жодних правочинів, щодо розпорядження службової квартири не вчиняла, отже вона вважає, що наявний факт незаконного продажу службової квартири АДРЕСА_1 , належній на підставі ордеру №89 від 15.07.2019 року на право зайняття службового житлового приміщення.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек; Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 22.07.2019 року власником квартира АДРЕСА_1 являється ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження, підставами у зв`язку з якими потрібно здійснити накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , досудове розслідування вважає, що незастосування цього заходу зумовить труднощі та неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, чи перешкоджатиме встановленню істини по провадженню внаслідок того, що таке майно може бути незаконно відчужене іншими особам, що завдасть матеріальної шкоди третім особам.

А тому, досудове слідство клопоче перед слідчим суддею розглянути дане клопотання про арешту на майно, без повідомлення володільців майна з метою забезпечення арешту майна.

В судовому засіданні Слідчий СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 клопотання підтримала, посилаючись на обставини викладені в матеріалах клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України, арештом є тимчасове позбавлення права підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання Слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту у досудовому розслідуванні, внесені 22.07.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005254 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на її відчуження, використання та розпорядження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1