Справа № 163/624/19 Провадження №11-кп/802/549/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 17 липня 2019 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився та проживає в АДРЕСА_1 , освіта середня, неодружений, не працює, несудимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання, тобто з 05 лютого 2019 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 до вступу вироку у законну силу залишено попередній - тримання під вартою.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він близько 18:30год. 04 лютого 2019 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по АДРЕСА_1 , умисно наніс своїй матері ОСОБА_11 декілька ударів руками в ділянку голови, грудної клітки, живота, заподіявши останній тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили її смерть.
В поданих апеляційних скаргах, як потерпіла, так і захисник вважають вирок суду незаконним у зв`язку істотними порушеннями вимог кримінального процесуального та кримінального законів. Перш за все вказують про те, що судом не спростована версія обвинуваченого щодо причетності до злочину іншої особи, оскільки останній не наносив умисно тілесних ушкоджень матері, не взято до уваги те, яким чином загибла опинилась на вулиці. Посилаються на те, що судом не надано правову оцінку всім доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені. Вважають, що органами досудового слідства не здобуто достатньо доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_12 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Зазначають, що ані органами досудового розслідування, ані судом не встановлено всіх необхідних ознак складу злочину, які дають підстави для притягнення особи до відповідальності. Вказують, що судовий розгляд проведений з грубим порушенням норм КПК України, з обвинувальним нахилом, оскільки будь-яких прямих доказів про вчинення саме ОСОБА_12 злочину в процесі кримінального провадження не здобуто, а будь-яких прямих доказів про вчинення ним злочину в процесі кримінального провадження не здобуто. Просять вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст.119 КК України та призначити відповідне покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурор вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування потерпілої, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги з викладених в них мотивів, прокурора, який висловив заперечення щодо задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку суду апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, місцевий суд у вироку проаналізував та надав належну юридичну оцінку усім зібраним доказам для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.
Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть ОСОБА_11 . Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах, які в апеляційних скаргах не оспорюються.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 13-а встановлено, що на тілі трупа ОСОБА_11 виявлено закриту черепно-мозкову тупу травму з крововиливами під м`які оболонки головного мозку, крововилив в м`які покрови голови в тім`яній ділянці в центрі, скроневій ділянці зліва та справа, потиличній ділянці зліва, білкову оболонку правого та лівого ока, слизову оболонку верхньої та нижньої губи, чисельні синці та садна обличчя, закриту тупу травму живота з розривом печінки і крововиливом в черевну порожнину, які визначено як тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть. Причиною смерті стала закрита черепно-мозкова тупа травма з крововиливами під м`які оболонки головного мозку, яка ускладнилась венозним повнокров`ям внутрішніх органів, набряком легень та головного мозку. Смерть ОСОБА_11 можливо могла настати не більше, ніж за 10-30 хвилин після спричинення їй тілесних ушкоджень. Також у висновку судовий експерт вказав, що не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_11 при обставинах, вказаних ОСОБА_9 під час слідчого експерименту від 07.02.2019 року. Утворення черепно-мозкової травми та розрив печінки могли утворитись внаслідок нанесення ударів кулаками; ушкодження на шиї і перелом щитовидного хряща внаслідок здавлення шиї руками; переломи ребер, грудини, та синці і садна на тулубі і кінцівках внаслідок падіння потерпілої на тверду поверхню з послідуючими наваленням на неї тіла ОСОБА_9 .
Згідно з висновками судово-медичного експерта-цитолога № 7 в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_9 виявлено кров, що може походити від потерпілої ОСОБА_11 .
Згідно з висновками судово-медичного експерта-цитолога № 8 в піднігтьовому вмісті рук трупа ОСОБА_11 виявлено кров, що може походити від як від неї самої, так і від обвинуваченого ОСОБА_9 .
Так, суд першої інстанції підставно взяв до уваги саме показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які хоча і не були безпосередніми очевидцями події, однак їхні показання є послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема протоколом огляду місця події, висновками експертиз, які є науково-обгрунтованими та піддавати їх сумніву в суду підстав немає.

Показання вказаних свідків в своїй сукупності дають змогу відтворити всі обставини злочину, які були до, на момент та після його вчинення. Про наявність конфліктів між обвинуваченим та вбитою об`єктивно вказують свідки в своїх показаннях, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив в судовому засіданні.

07 лютого 2019 року за участю обвинуваченого, захисника ОСОБА_18 , судово-медичного експерта ОСОБА_19 та інших учасників проведено слідчий експеримент. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_9 достатньо чітко показав, що виявив матір лежачою біля будинку лицем до землі. Став тягнути її в будинок, тримаючи під руками чи за шию матері. При цьому вона неодноразово падала з його рук як лицем, так і спиною вниз. Падав разом з нею, в тому числі, своїми колінами в ділянку грудної клітки матері. На вулиці наніс близько 10 ударів кулаком правої руки в ділянку голови потерпілої, а після чергового падіння і удари в ділянку живота. Висловлені при цьому обвинуваченим емоції, на думку суду, свідчать про його роздратованість від власного безсилля та нерухомого стану матері як причину нанесення ударів. Обвинувачений також показав, яким чином і де одяг з тіла потерпілої був стягнутий внаслідок її волочіння, в який спосіб він затягнув матір на диван у кімнаті будинку.
На підставі ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду як джерело права.

У своєму рішенні по справі № 47287/99 «Перес проти Франції» від 12.04.2004 року ЄСПЛ вказав, що «…дія ст.6 Конвенції полягає і в тому, щоб серед іншого, зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи».

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 3 ст.62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

На думку апеляційного суду, слідчий експеримент, який проведений 07.02.2019, є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України, оскільки вказана слідча дія проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, при цьому ОСОБА_12 чітко і послідовно показував обставини вчинення ним злочину, давав свідчення, які не були відомі органу досудового розслідування, зокрема вказував на локалізацію, характер та послідовність нанесення ударів потерпілій.

Окрім того, сам обвинувачений показаннями частково викриває себе, оскільки не заперечує обставин «волочіння» матері в будинок, разом з тим дає суперечливі показання щодо нанесення тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що він фактично смертельні ушкодження не наносив, оскільки вони спростовані показаннями свідків, дослідженими безпосередньо доказами, та й частково показаннями самого обвинуваченого, при цьому у вироку зазначив, якими саме доказами вони спростовуються.

Висновком судово-психіатричного експерта № 47 встановлено, що у ОСОБА_9 ознак будь-якого психічного захворювання, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в період вчинення інкримінованого діяння і на даний час не виявлено. На момент вчинення кримінального правопорушення він перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, тобто він є осудним.
Окрім того, згідно висновку судової медико-криміналістичної експертизи речових доказів №14-МК від 18.03.2019, на штанах, вилучених у ОСОБА_9 , виявлені сліди речовини бурого кольору схожої на кров у вигляді бризки на внутрішній поверхні лівої штанини, а також, як на правій так і на лівій штанині по її обох поверхнях виявлені сліди у вигляді помарок. Сліди у вигляді помарок утворилися від зіткнення з закривавленою поверхнею. Бризка крові могла утворитися під час удару по закривавленій поверхні. Найбільш вірогідно, що в момент нанесення ударів нападник був розташований обличчям до потерпілої.

Сукупність досліджених доказів дала суду можливість поза розумним сумнівом як прийти до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого злочину, так і спростовувати його версію про непричетність.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, які переконливо свідчать про те, що ОСОБА_12 діючи умисно, наніс ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили її смерть, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, а не ст..119 КК України.

Таким чином, невідповідностей висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, чи істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію її дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Будь-яких об`єктивних даних про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ст.119 КК України, матеріали кримінального провадження не містять.

Посилання в скаргах на ряд грубих порушень норм процесуального та матеріального законодавства під час досудового розслідування та судового розгляду є безпідставними та надуманими.

Доводи захисника та потерпілої, які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в скаргах, апеляційний суд не вбачає.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться у відповідності до ч.1 ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду Волинської області від 17 липня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді