Дата документу 23.09.2019 Справа № 331/6224/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/6224/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/870/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_9

розглянула 23 вересня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який не має місця реєстрації та місця фактичного проживання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_7 , будучи особою, раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.
Так, 11 жовтня 2018 року, приблизно о 08 годині 13 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вікна, проник до квартири АДРЕСА_1 , звідки зі столу, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон «Nokia 301 Dual Sim», вартість якого згідно висновку експерта № 10-1367 від 25.10.2018 року складає 383 гривні 33 копійки; ноутбук «HP Pavilion 15-e 085 sr», вартість якого згідно висновку експерта № 10-1367 від 25.10.2018 року складає 6623 гривні 33 копійки; грошові кошти в сумі 1500 гривень, а всього майна потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 8506 гривень 66 копійок, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Після чого, ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2019 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2018 року і призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2018 року, а саме, з 12 жовтня 2018 року (а.п. 53-54).
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, не погоджується з призначеним покаранням через суворість.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вину визнав повністю, щиро кається. Звертає увагу суду на те, що потерпіла є його рідною сестрою.

Просить пом`якшити призначене покарання.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив пом`якшити призначене йому покарання.
Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Представник потерпілої у судовому засіданні не підтримала апеляційну скаргу, вказала про законність і обґрунтованість вироку суду, а також невідшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди.
Прокурор у судовому засіданні вказав про законність і обґрунтованість вироку суду, призначене покарання є мінімальним, просив відхилити апеляційну скаргу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

Впродовж судового розгляду у суді першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнавав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим місцевий суд зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу розглянув кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, правильність кваліфікації дій обвинувачених в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги, тобто в частині призначення обвинуваченому покарання.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону, що спростовує доводи обвинуваченого про наявність обґрунтованих підстав для пом`якшення призначеного покарання.

Згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, при обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який має ряд судимостей за вчинення корисливих злочинів, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив тяжкий злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком, не одружений, дітей на утриманні не має, також не має а ні місця реєстрації, ні місця постійного проживання, не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер».

При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав активне сприяння розкриттю злочину та встановленню істини у справі, повне визнання вини у скоєному, а обставину, що обтяжує покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочину, що є вірним з огляду на наявність у обвинуваченого непогашених судимостей та змісту обвинувального акту.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі відомості в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст. 71 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_7 покарання.

Наявність обставин щодо незнятих та непогашених судимостей у сукупності із їх чисельністю та вчиненням інкримінованого злочину не відбувши покарання за попереднім вироком засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_7 , а також беручи до уваги відомості відносно особистості останнього, який суспільно-корисною працею не займався, не має стійких соціальний зв`язків, постійного місця реєстрації та проживання, відбував покарання реально, але відповідних висновків для себе не зробив, давали суду підстави для призначення саме такого розміру остаточного покарання.

При цьому, колегія судів звертає увагу, що суд першої інстанції, призначаючи покарання у мінімальній межі, визначеного санкцією інкримінованого злочину, визначив у відповідності до ст. 71 КК України остаточне покарання майже у мінімальній межі.

На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Аргументи обвинуваченого щодо того, що потерпіла є його рідною сестрою, для зменшення призначеного покарання, з урахуванням позиції представника потерпілої та наявності невідшкодованої матеріальної шкоди, колегія суддів визнає безпідставними.

За таких обставин та з урахуванням відсутності обґрунтованої аргументації обвинуваченого для зменшення призначеного покарання, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення призначеного покарання, оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.
.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4