Справа № 541/1944/19
Провадження № 1-кп/541/278/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міста Миргород кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 15.07.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого водієм в охоронній фірмі «Еверест» м. Полтава, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні злочину передбаченого ст. 121 ч.1 КК України

за участю сторін та інших учасників судового провадження
прокурора ОСОБА_4

захисника,адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
14 липня 2019 близько 23 год. 45 хв., ОСОБА_3 , рухаючись у напрямку місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 та проходячи поблизу будинку № 20 по вул. Багачанська, зустрів раніше незнайомого ОСОБА_6 , який йшов йому назустріч. В наслідок того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не розминулись на тротуарі та зіткнулися плечима, між ними виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 діючи агресивно та умисно, маючи намір та бажання на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дістав правою рукою з правої передньої кишені джинсових штанів розкладний ніж. Розкривши його та утримуючи у правій руці, ОСОБА_3 умисно завдав ОСОБА_6 лезом ножа три удари: два з яких прийшлися у ділянку черевної порожнини, один - в область лівого плеча. Таким чином довівши свій злочинний умисел на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, до кінця та вгамувавши власну неприховану агресію, ОСОБА_3 припинив свої насильницькі дії та зник з місця вчинення злочину. .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 , згідно до висновку судово-медичної експертизи №153 спричинено наступні тілесні ушкодження: проникаюче ножове поранення черевної порожнини; внутрішньо - черевна кровотеча з рани передньої черевної стінки; ножове поранення лівого плеча з пораненням плечової артерії; які могли утворитися від трьох точок прикладання сили колюче-ріжучого предмету, яким, також, могли удари ножем, іншим схожим предметом з колюче-ріжучою дією, з силою, достатньою для їх утворення, геморагічний шок, по давності утворення можуть відповідати вищевказаним даті та обставинам та по ступеню тяжкості, оцінюються у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння .

29 серпня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 зі згоди потерпілого ОСОБА_6 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 5 років з застосуванням ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з тривалістю іспитового строку та покладенням обов`язків визначених судом.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.2,3 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора підозрюваного або обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості,тяжких злочинів .

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 121КК України, що, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає, відшкодував шкоду потерпілому, в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце роботи та постійне місце проживання.

Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним, потерпілий дав згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 зі згоди потерпілого ОСОБА_6 і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заявлений цивільний позов прокурором підлягає задоволенню, в зв`язку з визнанням його в повному обсязі відповідачем.

Питання процесуальних витрат вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 314 ст.373, ст.374, ст.475 КПК України, ч. 4 ст.206 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 29 серпня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000543 від 15.07.2019 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`ять ) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області: складний ніж чорного кольору, хустка зі слідами РБК знищити, черевики, джинсові штани передати ОСОБА_3 ; шорти, футболку, труси та сандалі передати ОСОБА_6 .

Мобільний телефон марки «Lenovo» чорного кольору вважати повернутим власнику ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки « Samsung» вважати повернутим власнику ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народженняна користь держави 858( вісімсот п`ятдесят вісім) гривень витрат на проведення експертизи.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації 16352 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят дві)гривні 13 копійок витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1