Єдиний унікальний номер № 292/156/18
Провадження № 1-кп/0285/51/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2019 року м. Новоград-Волинський

Колегія Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/156/180000004) по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоноармійськ Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого, 25.10.2017 року Червоноармійським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування покарання.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 01 січня 2018 року близько 13 години у приміщенні кухні будинку по АДРЕСА_1 після спільного розпиття алкогольних напоїв на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт між ним та ОСОБА_9 .. Будучи обуреним, ОСОБА_7 вирішив вбити останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з прямим умислом, направленим на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 взяв в руки сокиру, яка стояла біля входу в будинок, та, наблизившись до ОСОБА_9 , наніс йому один удар лезом сокири в лобну частину голови, причинивши тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: рани в правій лобно-очній ділянці, вдавленого уламкового перелому правої лобно-очної ділянки, епідуральної гематоми лобної ділянки справа (гематоми над твердою мозковою оболонкою), геморагічного забою правої лобної частки головного мозку, які відноситься до тяжкого тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Свої злочинні дії ОСОБА_7 не довів до кінця, оскільки його протиправні дії та подальше нанесення ударів сокирою по ОСОБА_9 зупинив присутній під час конфлікту ОСОБА_10 , який вихопив у нього з рук сокиру та викликав швидку допомогу.

Своєчасне надання медичної допомоги врятувало життя ОСОБА_9 .

Дане обвинувачення при судовому розгляді кримінального провадження прокурором доведено не було.

В судовому засіданні були досліджені наступні докази.

В судовому засідання обвинувачений вину визнав частково та пояснив, що 01.01.2018 в обідню пору він разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вживали спиртні напої в будинку за місцем проживання. Стверджує, що особисто випив 300-350 мл. горілки. Будучи сильно п`яними, вийшли на вулицю перекурити, в будинку залишився ОСОБА_14 . Під час перекуру він з товаришами боровся на подвір`ї домоволодіння. Через декілька хвилин він пішов до будинку, а ОСОБА_15 та ОСОБА_16 залишились курити на лавці біля будинку. Коли він зайшов до хати, то ОСОБА_17 сидів на табуретці біля входу. Між ними винила суперечка. У ході суперечки ОСОБА_18 підвівся та відштовхнув його правою рукою в ліве плече. У відповідь він взяв в руку поряд стоячу сокиру, переклав в ліву руку топорище та металевою її частиною наніс удар в голову ОСОБА_17 зверху вниз. Побачив, що з рани на голові пішла кров. Зірвав занавіску та надав ОСОБА_19 , щоб той прикрив рану. Допомагав вивести його на вулицю та посадив на лавку неподалік дому. Умислу вбивати не мав. Якби мав би намір вбити ОСОБА_20 то для цього у нього було достатньо часу та наявних підручних засобів для того щоб довести такий намір до кінця. Зазначив, що сокиру в нього ніхто не вихоплював, силою не забирав. Розумів, що сокирою міг спричинити тяжкі тілесні ушкодження та смерть, однак не бажав настання таких наслідків.

Потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що після розпиття спиртних напоїв та боротьби на вулиці у вказаний час виникла суперечка між ним та обвинуваченим. Причиною було те, що він, як старший серед присутніх, поставив всіх на місце, висловивши своє ставлення до боротьби на вулиці, що не сподобалось ОСОБА_8 , нащо останній обурився. Дійсно відштовхнув його, щоб іти з ОСОБА_21 на вулицю, але в цей момент підсудний наніс удар в голову сокирою. Саму сокиру перед ударом не бачив, все відбулося швидко. З рани на голові пішла кров, просив викликати швидку допомогу. Зі слів ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ще раз хотів нанести удар, але в нього було забрано сокиру. Саме ОСОБА_15 вивів його на вулицю та в подальшому поїхав в лікарню. Заявлений позов про відшкодування матеріального збитку, який підтверджується чеками 46 444,43 грн. та морального в сумі 100 тис. грн. підтримує повністю, оскільки отримав психологічну травму, має проводити операцію на голові. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що зранку 01.01.2018 він разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_17 прийшли в гості до свого знайомого ОСОБА_7 та спільно розпивали спиртні напої. Спільно вжили 1 л. горілки. Біля 15 год. на пропозицію ОСОБА_22 вийшли на вулицю поборотися. Боротьба між ОСОБА_22 та ОСОБА_8 переросла в бійку, він особисто розтягнув їх. ОСОБА_17 участі в боротьбі не приймав. Коли він зайшов до будинку, щоб забрати ОСОБА_20 , то побачив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_17 стоять на середині кімнати кухні і мовчки дивляться один на одного. Сварки чи конфлікту при цьому жодного не було. Сказавши ОСОБА_23 , що вони йдуть додому, поклав руку на плече ОСОБА_20 і розвернувся, щоб іти з кімнати і у цю мить він почув глухий удар. Повернувшись до останніх побачив, що ОСОБА_17 тримається руками за лобну частину голови, а поміж його пальців сильно тече кров. У руках ОСОБА_24 знаходилась сокира обухом до верху. Був шокований побаченим, тому забрав сокиру з рук ОСОБА_24 , зразу не зміг її забрати, і виніс з хати. Між ними була відстань десь 2 метри. Вважає, що ОСОБА_7 був сам в шоці від того, що накоїв. Тримав сокиру в руці, яка була опущена до низу. При цьому зазначив, що ОСОБА_7 не зміг би нанести ще один удар по потерпілому.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2018, яким задокументовано отримання заяви від ОСОБА_25 про спричинення рубаної рани невідомою особою його шваґру ОСОБА_9 (том 1 а. п. 189).

Довідку Червоноармійської ЦРЛ від 05.01.2018, відповідно до якої ОСОБА_9 доставлений до приймального відділення 01.01.2018 з діагнозом - рубана рана ділянки лоба справа, відкритий перелом лобно-тім`яної ділянки голови справа (том 1 а. п. 190).

Рапорт начальника СКП Пулинського ВП про те, що в ході проведення оперативних заходів виявлено факт спричинення ОСОБА_26 тілесних ушкоджень ОСОБА_17 у результаті нанесення удару сокирою, про що надано заяву про злочин родичами потерпілого - ОСОБА_27 (том 1 а.п. 191).

Протокол огляду місця пригоди від 03.01.2018 з доданою до нього фототаблицею відповідно до якого в домоволодінні по АДРЕСА_1 за участю ОСОБА_7 , який вказав на обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , місцезнаходження сокири з плямами бурого кольору, яку вилучено. Також вилучено занавіску білого кольору з слідами червоно-бурого кольору та проведено змив речовини бурого кольору з килиму (том 1 а.п. 193-196).

Матеріали огляду речових доказів (протоколом та фотоілюстративною таблицею), яким зафіксовано параметри вилученої сокири та наявність на ній нашарувань червоно-бурого кольору на металевій частині та на топорищі у безпосередній близькості до металевої частини (том 1 а.п. 200-204).

Протокол огляду речових доказів, яким зафіксовано параметри занавіски та наявність на ній нашарувань червоно-бурого кольору (том 1 а.п. 205).

Матеріали проведеного слідчого експерименту з ОСОБА_10 від 19.02.2018 (протоколом, фототаблицею та відеозаписом), під час якого свідок зазначив у присутності понятих обставини механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_28 , зазначивши, що саме він вирвав сокиру з рук, унеможлививши подальше нанесення ударів (том 1 а.п. 222-224).

Висновок експерта імунолога №177 від 07.02.2018, згідно якого кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (том 1 а.п. 206).

Висновок експерта імунолога №188 від 20.02.2018, згідно якого кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_9 групи А(ІІ) У вирізках з фрагмента тканини виявлена кров людини. В результаті серологічного дослідження у об`єктів 1 виявлено непереборимий вплив предмета-носія на ізогемаглютинуючі сироватки анти-А, анти-В та лектин бузини трав`янистої анти-Н, тому конкретно висловитись про походження даних антигенів неможливо (том 1 а.п. 207-209).

Висновок експерта імунолога №188 від 20.02.2018, згідно якого кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_9 групи А(ІІ). У вирізці з марлевого тампона №1 виявлено кров людини. В результаті серологічного дослідження в об`єкті виявлено антиген А,В та Н (том 1 а.п. 210-212).

Висновок судово-медичної експертизи №280 від 12.02.2018 за яким у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді: рани в правій лобно-очній ділянці, вдавленого уламкового перелому правої лобно-очної ділянки, епідуральної гематоми лобної ділянки справа (гематоми над твердою мозковою оболонкою), геморагічного забою правої лобної частки головного мозку, які відноситься до тяжкого тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Утворилися від одного травмуючого впливу за умови вертикального або близького до нього положення потерпілого на час заподіяння йому тілесних ушкоджень. Не могли виникнути при падінні на поверхні з обмеженою або необмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілим за обставин, вказаних ним та підозрюваним (том 1 а.п. 213-214).

Висновок судово-медичної експертизи №266 від 09.02.2018, відповідно до якого на час звернення ОСОБА_7 до Пулинської ЦРЛ- 03.01.2018 у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень, а саме саден, синців, крововиливів, ран, переломів не було (том 1 а.п. 215).

Висновок експерта-цитолога №49-ц від 20.02.2018, за яким кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_9 групи А(ІІ). При судово-медичному дослідженні металевої сокири та дерев`яного топорища знайдена кров людини. При серологічному дослідженні металевої частини виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО. При дослідженні дерев`яного топорища виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отже, враховуючи отримані результати та групи крові осіб, що проходять по справі, можна зробити висновок, що кров, знайдена на металевій частині сокири, походить від людини, в крові якої міститься антиген В ізосерологічної системи АВО. Виключити кров підозрюваного ОСОБА_7 у даному об`єкті неможливо, так як йому властивий антиген В ізосерологічної системи АВО. Кров знайдена на дерев`яному топорищі походить від людини, в крові якої знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_9 . Слід зазначити, що вказаний слід крові фактично виявлений біля металевої частини топорища, а не з іншого його кінця, що фактично є визначальним та вказує, що саме металевою частиною сокири було нанесено удар по голові ОСОБА_29 підтверджена висновками експертів відсутність тілесних ушкоджень в т.ч. крововиливів у ОСОБА_24 за вказаних обставин дає всі підстави вважати, що виявлена кров належить саме потерпілому (а.п. 216-218).

Висновок судово-психіатричної експертизи №57-2018 від 13.02.2018, за яким комісія експертів психіатрів визначила, що ОСОБА_7 на даний час будь-якими психічними захворюваннями не страждає. Порушень в сфері сприйняття не виявляє, розуміє суть звинувачення, логічно будує свій захист. У період, до якого відносяться інкриміновані їй протиправні вчинки, психічними захворюваннями не страждав та в тимчасово-хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не перебував. Знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. По своєму психічному стану не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (том 1 а.п. 219).

Завірені належним чином аркуші карти виклику швидкої допомоги, та аркушами журналу реєстрації амбулаторних хворих, якими зафіксовано виклик швидкої на АДРЕСА_2 для надання медичної допомоги ОСОБА_9 01.01.2018 о 12 год. 52 хв.. Виклик здійснював товариш. Констатовано рвано-забійну рану голови. Запах алкоголю з рота (том 1 а.п. 225,226,227,228).

Протокол проведення слідчого експерименту від 06.02.2018 відповідно до якого за участі захисника та спеціаліста в приступності понятих ОСОБА_7 показав та пояснив про вчинене ним кримінальне правопорушення (том 1 а.п. 244).

Аналізуючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження приходить до наступного висновку.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у незакінченому замасі на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів, необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Як вбачається з матеріалів провадження, в зазначений день, час та місці ОСОБА_7 сокирою завдав ОСОБА_9 удар у життєво-важливий орган голову. Сам ОСОБА_7 не заперечує, що хоча і діяв умисно, проте не бажав настання смерті потерпілого. Судом встановлено, що після того, як потерпілий отримав поранення у голову, ОСОБА_7 відійшов від нього на певну відстань, свою руку з сокирою опустив до низу. Не опирався коли в нього ОСОБА_21 забирав сокиру. В час коли ОСОБА_21 виносив сокиру з будинку, ОСОБА_8 залишився з потерпілим наодинці в кімнаті і мав можливість довести свій намір до кінця, але виконавши всі дії, які вважав за потрібне, припинив свій напад, зірвав занавіску і надав її потерпілому, щоб той закрив рану, яка кровоточила чим вчинив першочергові дії надання першої медичної допомоги.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, а саме: рани в правій лобно-очній ділянці, вдавленого уламкового перелому правої лобно-очної ділянки, епідуральної гематоми лобної ділянки справа (гематоми над твердою мозковою оболонкою), геморагічного забою правої лобної частки головного мозку, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Як вказує прокурор, нанесення удару потерпілому сокирою в життєво важливу ділянку голови свідчить тільки про наявність прямого умислу на вбивство, тобто обвинувачений розумів суспільну небезпеку свого діяння, передбачав суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого та бажав їх настання.

Разом з тим, проаналізувавши у сукупності вимоги закону, вивчивши встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що наведені мотивування прокурора є неспроможними з огляду на поведінку ОСОБА_7 після вчинення злочину та суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, які свідчили про те, що він вчинив всі необхідні дії, які залежали від його волі та не мав наміру вбивати ОСОБА_9 .

Оцінюючи досліджені судом докази колегія суддів встановила, що ОСОБА_7 , після нанесення удару ОСОБА_9 мав можливість довести злочин до кінця і вбити потерпілого, проте він утримався від подальших протиправних дій, намагався викликати швидку допомогу, супроводив потерпілого на вулицю, надав йому занавіску для прикладання на рану з якої витікала кров, отже усвідомив свою вину та намагався запобігти тяжким наслідкам, вживши всіх заходів щодо надання йому медичної допомоги, що свідчить про відсутність умислу на вбивство.

Посилання прокурора на ту обставину, що ОСОБА_7 не довів свій умисел до кінця, оскільки його протиправні дії та подальше нанесення ударів сокирою зупинив присутній під час конфлікту ОСОБА_30 який вихопив у нього з рук сокиру та викликав швидку допомогу є безпідставним та не знайшла свого підтвердження в судовому розгляді даного кримінального провадження та спростовується наданими в судовому засіданні показами ОСОБА_10 .

Вказані дії ОСОБА_7 повністю охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 121 КК, як умисні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що були помилково кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК, як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України повністю підтверджуються дослідженими судом доказами, які надані сторонами судового провадження.

Згідно ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити за цим законом відповідне покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжкий, тяжких наслідків від якого не наступило, особу винного, який характеризується по місцю проживання задовільно, не працює, не судимий, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні.

При вирішенні питання про призначення засудженому покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим, наслідків вчиненого, даних про особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання і має бути необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів у вигляді позбавлення волі.

Вирішуючи питання по заявленому потерпілим цивільному позову колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Колегія судів бере до уваги те, що обвинувачений в судовому засіданні надав суду копію розписок (том 2 а.п. 55, 56), які підтверджують те, що потерпілий ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_31 20 000 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди завданої обвинуваченим ОСОБА_7 , а тому задовольняє їх частково.
Що стосується заявлених потерпілим позовних вимог в частині заподіяної йому моральної шкоди то суд задовольняє їх повністю, оскільки потерпілим в судовому засіданні належним чином визначено способи обчислення та доведено розмір спричиненої моральної шкоди.
Суд бере до уваги те, що згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Вона відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Колегія суддів вважає що дії обвинуваченого, які були направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 заподіяли останньому душевних страждань та фізичного болю.
Враховуючи обставини справи, характер та обсяг завданої шкоди, вимушені зміни у житті потерпілого, який докладає додаткових зусиль для захисту своїх прав і відновлення звичайного способу життя, а також вимоги розумності і справедливості, колегія суддів дійшла до висновку, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн. відповідає характеру та обсягу страждань позивача, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача та не порушує засад розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись ст.ст. 367, 368 Кримінального Процесуального кодексу України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Дії ОСОБА_7 перекваліфікувати з ч. 3 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і обрати йому покарання за цим законом 6 (шість) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому залишити попередньо обраний тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислювати з 03.01.2018.

Продовжити засудженому дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі строком на 60 діб до 09.09.2019 року включно, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.
Цивільний позов потерпілого в частині позовних вимог матеріального характеру задовольнити частково, в частині позовних вимог морального характеру - повністю.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 26 444 грн. 43 коп.
Арешт накладений на майно: занавіску, сокиру, змиви з плям бурого кольору на килимі зняти та їх знищити.

Даний вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий:
Судді: