ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1164/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/286/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.246 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури на ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2019 року, -

Встановила:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 від 21.05.2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України, - повернуто прокурору Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд 1-ї інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказані вимоги мотивує тим, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, а потерпілий відсутній, так як вказаний ліс не перебуває на обліку та балансі підприємств чи організацій.

Крім того, повертаючи обвинувальний акт прокурору, з підстав що незрозумілим чи вказаний злочин вчинено у співучасті, то факт незаконної порубки лісу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зафіксовано одночасно, складено один протокол огляду, а сторона захисту жодних скарг не заявляла.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник просить вищевказану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Свої доводи мотивує тим, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи.

Вважає, що судом вірно встановлено, що має місце порушення вимог кримінального процесуального закону під час об`єднання матеріалів досудового розслідування щодо обвинувачених, а також не вказано, кому саме завдано матеріальну шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який вважає рішення суду законним і обґрунтованим, прокурора, що просить задовольнити його апеляцію, з мотивів викладених у ній, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, до провадження Монастириського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 21 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000154 стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України.

Так, ч.1 ст.291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає положенням кримінального процесуального законодавства, яким регламентуються вимоги до даного процесуального документу.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції виходив з того, що він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 246 КК України за однакових обставин - в тому ж місці, у той же час і спосіб, при цьому ОСОБА_8 обвинувачується у незаконній порубці двох дерев породи «Клен», чим завдано матеріальну шкоду у розмірі 6534 грн., а ОСОБА_9 - у незаконній порубці трьох дерев породи «Акація», чим завдав матеріальну шкоду у розмірі 7836 грн.

Європейським Судом з прав людини сформулювано ряд положень, згідно з якими під обвинуваченням у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський Суд з прав людини розуміє не лише офіційне повідомлення про обвинувачення, а й інші заходи, пов`язані з підозрою у вчиненні злочину, які спричиняють серйозні наслідки або істотним чином позначаються на становищі підозрюваного, тобто вважає необхідним виходити зі змістовного, а не формального розуміння обвинувачення (рішення у справі «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року; «Екле проти ФРН» від 15 липня 1982 року, «Фоті та інші проти Італії» від 10 грудня 1982 року).

Частиною 1 ст.337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій вичунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

При цьому, формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.

Виходячи з цих положень як вітчизняного, так і європейського законодавства, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що в порушення вказаних вимог є незрозумілим те чи обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні одного кримінального правопорушення за співучастю, чи має місце вчинення ними різних кримінальних правопорушень і дії останніх не охоплені спільним умислом.

Також судом вірно зазначено невідповідність обвинувального акта вимогам п.3,7 ч.2 ст.291 КПК України, а саме відсутність відомостей про потерпілого та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що є грубим порушенням вимог КПК України та прав потерпілої особи (фізичної чи юридичної).

Водночас в обвинувальному акті вказано, що внаслідок незаконної вирубки лісу на території природно-заповідного фонду, що входить до складу регіонального ландшафдного парку Дністровський каньйон та зазначено, що такими діями останніх завдано матеріальну шкоду у розмірі 6534 грн. та у розмірі 7836 грн., однак не встановлено кому саме така шкода була завдана.

При цьому, встановлення під час підготовчого судового засідання відсутності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті та формулювання обвинувачення, про що зазначив суд першої інстанції не є дослідженням та оцінкою доказів у справі, як на це вказує прокурор, а отже його доводи про це в апеляційній скарзі є необґрунтованими

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000154 від 21.05.2019 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 складений з порушенням вимог ст.291 КПК України, що у рішенні належно мотивовано, а тому підстав для скасування ухвали Монастириського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2019 року, про що ставить питання прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2019 року якою обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.3 ст.246 КК України повернуто прокурору Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам КПК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи