Ухвала
Іменем України
29 жовтня 2019 р.

м. Київ
справа № 219/15029/19
провадження № 51-5307ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 5 вересня 2019 року,
встановив:
вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2019 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку
м. Артемівськ Донецької області, жительку АДРЕСА_1 , раніше не судима в силу статті 89 Кримінального кодексу України (далі КК),
засуджено за частиною 1 статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 5 вересня 2019 року вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2019 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджена не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями та просить їх змінити. Зокрема вказує на неправильну кваліфікацію її дій, суперечливість показань свідків, які належним чином не оцінив суд першої інстанції та порушення загальних засад кримінального провадження.
Одночасно, перевіривши касаційну скаргу засудженої, колегія суддів вбачає, що вона не дотрималась вимог статті 427 КПК при подачі скарги.
Відповідно до частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.
Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджена фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді може бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК.
Обґрунтовуючи свою позицію засуджена, вказує про суперечливі показання свідків, яким не надав оцінку судом першої інстанції, однак не мотивує таку позицію з урахуванням змісту вироку, а також з урахуванням позиції щодо перекваліфікації її дій.
Тобто, у касаційній скарзі засуджена має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, засуджена посилається на статтю 7 КПК, наводить її зміст, та зазначає, що порушення загальних засад кримінального провадження тягне за собою скасування судових рішень, однак її мотивувальна частина скарги не містить посилання на такі порушення, при цьому в ній відсутні мотиви, які б були підставою для скасування судових рішень.
Одночасно засуджена просить змінити судові рішення, однак така прохальна частина є неконкретизована та не містить вимоги щодо наслідків розгляду такого кримінального провадження.
До того ж, засуджена не надала суду касаційної інстанції копій судових рішень, які оскаржує, як зазначено у частині 5 статті 427 КПК.
Таким чином, недодержання засудженою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 5 вересня 2019 року щодо неї, залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3