Номер провадження:1-кс/521/4947/19
УХВАЛА

08 серпня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з вищою освітою, працюючою приватним нотаріусом, раніше не судимої, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідчого вбачається, що у період часу з травня по серпень 2017 року, більш точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу (номер свідоцтва № 7326), діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вступила у попередню змову з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спрямовану на незаконне заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належала покійному ОСОБА_10 .

Так, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , використовуючи отриману інформацію від невстановлених досудовим розслідуванням осіб, а саме щодо особи похилого віку ОСОБА_10 , наявності у нього квартири та відсутності спадкоємців, виконуючи роль організатора, а також, діючи як виконавець, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які виконували роль співвиконавців, здійснив чіткий розподіл ролей та функцій між групою осіб для незаконного заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належала покійному ОСОБА_10 , та в подальшому реалізації вказаної квартири добросовісним набувачам з метою заволодіння грошовими коштами в особливо великому розмірі.

Зокрема, після смерті ОСОБА_10 , належне йому нерухоме майно, відповідно до ст. ст. 335, 1277 ЦК України, повинно було перейти у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради у зв`язку з тим, що він був одинокою особою та не мав спадкоємців.

Дочекавшись смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_8 відповідно до відведеної їй ролі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, незаконно заволоділа його паспортом: серія № НОМЕР_1 , виданий 19.11.1997 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області та іншими правовстановлюючими документами на квартиру АДРЕСА_2 , а саме: свідоцтвом про право власності на житло від 30.12.1997 за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належало ОСОБА_10 , розпорядженням органу приватизації від 30.07.1997 №105836, видане на ім`я ОСОБА_10 та технічним паспортом на вказану квартиру.

У той же час ОСОБА_9 , з метою надання нотаріальним діям ознак законності, не повідомивши про свої злочинні дії та ввівши в оману своїх знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , попрохав останніх виступити обдарованою стороною при укладанні відповідних договорів.

Після виконання вказаних дій, за раніше досягнутою домовленістю, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, передали приватному нотаріусу ОСОБА_5 правовстановлюючі документи, а саме: паспорт на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія № НОМЕР_1 , виданий 19.11.1997 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, свідоцтво про право власності на житло від 30.12.1997 року за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належало ОСОБА_10 , розпорядження органу приватизації від 30.07.1997 року №105836, видане на ім`я ОСОБА_10 та технічний паспорт на вказану квартиру.

Так, після передачі вказаних документів, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (номер свідоцтва № 7326), діючи згідно раніше узгодженого плану, відповідно до відведеної їй ролі, в порушення присяги нотаріуса та ЗУ «Про нотаріат», виготовила усі необхідні документи на переоформлення вказаної квартири.

У подальшому, 14.06.2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщені нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_4 , склала та посвідчила договір дарування, за яким нібито ОСОБА_10 , який на момент посвідчення вказаного договору вже помер, подарував ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_2 .

Крім того, 03.08.2017 року ОСОБА_5 , з метою надання вказаним нотаріальним діям законності, перебуваючи за тією ж адресою, у приміщенні нотаріальної контори склала та посвідчила договір дарування, за яким ОСОБА_11 подарував ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_2 , після чого оригінал договору передала ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з метою подальшої реалізації їх злочинного наміру.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , представившись близькими родичами ОСОБА_12 , з метою реалізації вказаної квартири добросовісним набувачам та заволодіння грошовими коштами отриманими від її реалізації, знайшли покупця на квартиру, а саме: ОСОБА_13 .

Після чого, з метою оформлення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири, 23.08.2017 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщені нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_5 , діючи умисно, не повідомивши про свої злочинні дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , передали їй підроблені документи на квартиру АДРЕСА_2 .

У той самий день, приватним нотаріусом ОСОБА_14 був складений та посвідчений договір купівлі - продажу нерухомого майна між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , де остання придбала квартиру за 22800 доларів США, що станом на зазначену дату за офіційним курсом НБУ становило 580260 гривень. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 незаконно заволоділи вказаними грошовими коштами та розпорядилися ними на свій власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману заволоділи чужим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , чим заподіяли майнову шкоду територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на суму 544000 гривень та грошовими коштами ОСОБА_13 у сумі 22800 доларів США, що станом на вчинення злочину за офіційним курсом НБУ складало 580260 гривень.

За даним фактом 10.09.2018 року Малиновським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0003156.

10.07.2019 року відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України.
В обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слідчим зазначено, що відносно останньої існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий в своєму клопотання просить врахувати, що ОСОБА_5 є повнолітньою, дієздатною особою та не має міцних соціальних зв`язків.
Прокурор підтримав клопотання слідчого та вважав за необхідне, з урахуванням всіх встановлених обставин кримінального правопорушення та відомостей про особу, обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечував у обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність наведених прокурором ризиків та необґрунтованою підозрою.

Підозрювана підтримала думку захисника.

Вивчивши клопотання та документи додані до нього, заслухавши доводи сторін, а також заслухавши свідків та вивчивши документи сторони захисту, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, за наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, що можуть будь яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини другої цієї ж статті передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Дослідивши додані до клопотання документи, а саме протоколи допиту свідків від 10.12.2018 року, протокол допиту представника потерпілого від 25.02.2019 року, акт судово-медичного дослідження (обстеження) №2050, висновок експерта №1732-2050/17 та інші матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України.

Так, згідно обставин кримінального провадження зазначених в клопотанні, 14.06.2017 року ОСОБА_5 склала та посвідчила договір дарування, за яким ОСОБА_10 , який за версією органу досудового розслідування на той момент вже помер, подарував ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_2 .

Однак, доводи органу досудового розслідування про смерть ОСОБА_10 станом на 14.06.2017 року в повній мірі не підтверджені, оскільки згідно висновку експерта №1732-2050/17 під час дослідження трупу конкретно встановити давність настання смерті ОСОБА_10 не є можливим, а вказаний час смерті травень 2017 року є лише припущенням експерта.

Так, у вказаному висновку експерта зазначено, що за даними літератури перші ознаки муміфікації (висихання вушних раковин, носа) можуть наступити вже до кінця першого місяця після смерті, повна муміфікація трупа - за 6-12-ть місяців. При сприятливих умовах (висока температура, добра вентиляція, низька вологість), це може статися і за 2-3 місяці. Значення муміфікації для встановлення давності настання смерті невелика, так як швидкість розвитку цих змін залежить від поєднання багатьох чинників. Таким чином експерт вказав, що можна припустити, що смерть ОСОБА_10 настала приблизно у травні 2017 року.

Враховуючи, що висновки експерта не є категоричними, а дата здійснення правочину та ймовірна дата смерті ОСОБА_10 не мають значного часового проміжку, слідчий суддя вважає, що існують сумніви в достовірності зазначених слідчим в клопотанні обставинах.

Як вбачається з наданих слідчим суду документів, підозра ОСОБА_5 фактично складена на показаннях свідка ОСОБА_11 , який вказав, що не бачив ОСОБА_10 під час підписання договору дарування 14.06.2017 року.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_5 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.358 КК України в судовому засіданні прокурором не доведена, а надані документи достатнім чином та переконливо не підтверджують вказані слідчим в клопотанні обставини вчинення інкримінованих злочинів.

Таким чином, враховуючи, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1