Дата документу 22.05.2019 Справа № 311/737/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/424/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/737/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Василівського районного суду Запорізької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Росток, Німеччина, українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючої, інваліда 3 групи, не одруженої, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , постійно мешкає адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з моменту затримання.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому що вона 15.04.2019, приблизно о 17 годині 10 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , з прямим умислом, направленим на незаконний обіг наркотичних засобів, з корисливих мотивів, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 300 гривень, переливши з одного свого полімерного шприца в інший полімерний шприц свідка ОСОБА_10 , збула останньому прозору безбарвну рідину, об`ємом приблизно 2 мл, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого, в перерахунку на основу, складає 0,0247 г.

17 квітня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик вчинення підозрюваною інших кримінальних правопорушень, оскільки вона не працює та постійного заробітку не має.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя пришов до висновку про можливість застосування до підозрюваної ОСОБА_7 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, взявши її під варту в залі суду.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що наразі існує обґрунтована підозра у вчиненні саме ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення. Це підтверджується доданими до клопотання матеріалами (протоколами проведення слідчих дій, письмовим повідомленням про підозру). До матеріалів клопотання слідчим долучено копії документів, які вказують на збут ОСОБА_7 саме наркотичного засобу (відповідний висновок експерта).

Висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи.

Так, суд, мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, посилається на певні обставини, які характеризують підозрювану ОСОБА_7 та унеможливлюють обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема суд зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судима, є інвалідом 3 групи та має ряд захворювань.

Проте, ці обставини не виключають можливість застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, необхідно врахувати, що хронічні захворювання, які має ОСОБА_7 , набуті останньою як раз таки внаслідок її наркозалежності.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що місцем вчинення кримінального правопорушення є житло підозрюваної ОСОБА_7 , адже факт збуту наркотичних засобів відбувався за місцем її мешкання.

Таким чином, є незрозумілим рішення слідчого судді щодо застосування до підозрюваної домашнього арешту, оскільки фактично своїм рішенням суд зобов`язує підозрювану особу не залишати місце вчинення злочину, тим самим, надає ОСОБА_7 безперешкодну можливість і надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення з незаконного обігу наркотичних засобів.

Разом з цим, ОСОБА_7 ніде офіційно не працевлаштована, утриманців не має, будь-якою суспільно-корисною працею не займається. Збут наркотичних засобів ОСОБА_7 відбувався з корисливих мотивів, що у сукупності дає реальні підстави вважати, що злочинна діяльність стала для ОСОБА_7 промислом та джерелом отримання прибутків.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрювану та її адвоката із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ніким не оспорюється.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрювана ОСОБА_7 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, є інвалідом 3 групи, має ряд хронічних захворювань, має постійне місце проживання, підозрюється у вчиненні одного епізоду протиправної діяльності.

Однак, з наявних у матеріалах провадження доказів убачається, що у кримінальному провадженні наявний обґрунтований ризик вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення, оскільки вона не працює та постійного заробітку не має.

Разом з цим, прокурором не доведена неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не наведено обставин, які свідчать про беззаперечну необхідність застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні нею тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, необхідним і достатнім для запобігання яким є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Апеляційному суду не надано даних на підтвердження того, що застосований запобіжний захід не досяг своєї мети, а також даних на підтвердження того, що підозрювана, перебуваючи на волі, дійсно створює перешкоди кримінальному провадженню.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4