Дата документу 27.06.2019 Справа № 320/4125/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/577/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/4125/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2019 року задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 27 травня 2019 року до 26 липня 2019 року.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96050 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, де він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання; не відвідувати розважальні заклади та заклади, де дозволено вживати алкогольні напої; утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Згідно зі змістом судового рішення, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 29.05.2019 року надійшло клопотання слідчого Мелітопольського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001439 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 27.05.2019, приблизно о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_11 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа, діючи повторно, проник до вищевказаної квартири, яка являється житлом, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_12 , а саме: ноутбук, марки «Samsung», модель «NР-R20Х004/SEK», с/н «976W93ЕР500095F», чорного кольору, із зарядним пристроєм, марки «АС АDAРТЕR», модель «АDР-60ZН», с/н «СNВА4400243АВZ0474S7517», чорного кольору, загальною вартістю 3000 гривень; монету Національного банку України «Запорізька область 1939», із нейзильбера, у полімерному футлярі, номіналом 2 гривні, 2009 року випуску, вартістю 41 гривня; монету Національного банку України «Літописному Чернігову 1100 років», із нейзильбера, у полімерному футлярі, номіналом 5 гривень, 2007 року випуску, вартістю 51 гривня; монету Національного банку України «Снятин 850 років», із нейзильбера, у полімерному футлярі, номіналом 5 гривень, 2008 року випуску, вартістю 51 гривня; монету Національного банку України «Визволення Мелітополя від фашистських загарбників 1943 «Прорив радянськими військами німецької лінії оборони «ВОТАН», із нейзильбера, у полімерному футлярі, номіналом 5 гривень, 2013 року випуску, вартістю 51 гривня; монету, номіналом 1 рубль Республіки Білорусь, 2009 року випуску, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє; оксамитовий футляр, червоного кольору, в якому знаходиться 6 коктейльних ложок із нержавіючої сталі, загальною вартістю 200 гривень; грошові кошти у розмірі 3 євро 40 євроцентів, у монетах номіналом 2 євро - 1 шт., 50 євроцентів - 2 шт., 20 євроцентів - 1 шт., 10 євроцентів - 2 шт., які в перерахунку на гривню по курсу Національного банку України, становлять 100 гривень 19 копійок, чим спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 3494 гривні 19 копійок. Після чого, з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Органом досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти цим ризикам.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та запобігти зазначеним ризикам неможливо при застосуванні до нього запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою. Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушень та розмір матеріальної:шкоди, завданої правопорушенням у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя визначив заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у вигляді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96050 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, даний запобіжний захід є надто суворим та до підозрюваного можливо було застосувати запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства. В обґрунтування доводів зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення та очікуване покарання не може слугувати підставою для застосування відносно підозрюваної особи найсуворішого запобіжного заходу та повинно враховуватися у сукупності з іншими, визначеними ст.178 КПК України обставинами. Підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину визнає, а тому немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність або буде впливати на потерпілих чи свідків, оскільки розкаюється у скоєному. Вказані в клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, жодним доказом не підтверджені, є лише суб`єктивною думкою сторони обвинувачення, а отже не можуть обґрунтовувати обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони обвинувачення спростовуються наданою суду характеристикою ОСОБА_8 за останнім місцем його проживання, строк проживання в якому становить понад 3 роки, згідно якої він характеризується виключно з позитивної сторони.

Надуманими є доводи прокурора щодо відсутності осіб, які готові поручитись за виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, адже сторона обвинувачення жодних дій для встановлення кола цих осіб не вчиняла.

Також вказує, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. В даному випадку слідчим суддею встановлено завідомо непомірний розмір застави в сумі 96 050 гривень, що не відповідає майновому та сімейному стану підозрюваного та такий значний розмір застави належним чином не мотивований.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила ухвалу слідчого судді скасувати і обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, слідчого та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченого.

При прийнятті рішення слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, а також дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий злочини проти власності через короткий проміжок часу після звільнення з міст позбавлення волі, вчинення яких стало для нього джерелом для існування, та свідчить про те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також ОСОБА_8 не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а обізнаність про адресу проживання потерпілої робить високим ризик незаконного впливу на неї збоку підозрюваного.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, за яким він характеризується позитивно, не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Що стосується доводів захисника про визначення непомірного розміру застави, що не відповідає майновому та сімейному стану підозрюваного, то вони є неспроможними.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості вчиненого підозрюваним злочину, матеріального становища підозрюваного, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, встановивши, що застава у вигляді п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, мав законні підстави визначити заставу не в мінімальних її межах, встановлених для тяжких злочинів, оскільки саме такий розмір застави може гарантувати виконання підозрюваним покладений на нього обов`язків. З такими висновками не може не погодитись і апеляційний суд.

Висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані і не надано достатніх аргументованих доводів про можливість застосування до підозрюваного меншого розміру застави, ніж встановлено слідчим суддею, а тому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими відповідно до обставин, встановлених слідчим суддею.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 27 травня 2019 року до 26 липня 2019 року, з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96050 гривень, - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4