Справа № 206/6019/18
Провадження № 1-кп/206/93/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за № 0000856 від 15.08.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінчегаур, Азербайджан, громадянина України, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.12.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 11.08.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за

ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.04.2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за

ч.3 ст.185, ч.3 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць позбавлення волі за вироком Самарського районного суду від 11.08.2015 року. 06.06.2018 року від відбування покарання звільнений умовно-достроково - не відбутий строк 1 рік 3 місяці 7 днів;

- 27.11.2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2017 року

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 15.07.2018 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на території кафе «Ветерок», яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Станіславського, 1, на площадці біля приміщення охорони зазначеного кафе на стільці побачив розміщений там для перегляду футбольного матчу телевізор марки «LG 32lb563u», чорного кольору.

В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного телевізору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , у той же день, тобто 15.07.2018 року, о 04 годині 10 хвилин, діючи повторно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає діючи таємно, шляхом вільного доступу, взяв в руки телевізор марки «LG 32lb563u», чорного кольору, який належить ОСОБА_8 , який знаходився на відкритій місцевості та з місця скоєння злочину зник.

В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2706/18 від 30.09.2018, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду в сумі 6430 гривень 07 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся та пояснив, що 15.07.2018 року рано вранці він гуляв біля пляжу. Розташовані на пляжі палатки з кафе ще були зачинені. Однак біля сараю одного з кафе лежав телевізор, за яким ніхто не наглядав. Тоді він узяв у руки цей телевізор та пішов із місця злочину. Викрадений телевізор його знайомий заклав у ломбард. Просив суд зарахувати його попередній строк ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Потерпілий в судові засідання неодноразово не з`являвся, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за його відсутності.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні також знайшла своє підтвердження і іншими доказами, дослідженими судом, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що знайомий із обвинуваченим, неприязних стосунків між ними немає. Влітку потерпілий ОСОБА_8 працював офіціантом у кафе «Ветерок», яке розташоване на пляжі. Там же у вагончику на пляжі потерпілий зберігав свої речі, серед яких був телевізор. Як йому відомо зі слів потерпілого, останній на прохання знайомих виніс належний йому телевізор на вулицю для перегляду футболу. Потім цей телевізор був у нього викрадений.

Крім того, з протоколу огляду місця події від 14.08.2018 року з фотаблицею вбачається, що було проведено огляд місцевості ділянки, яка розташована біля кафе «Ветерок», яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Станіславського,1. На цій ділянці знаходиться металева будка коричневого кольору (т. 1 а.п.9,10); висновком судово-товарознавчої експертизи № 2706 від 30.09.2018 року, відповідно до якого станом на 15.07.2018 року з урахуванням зносу середня ринкова вартість телевізора марки «LG» становить 6430,07 грн.(т. 1 а.п. 24-28).
Таким чином, аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності, які ніким не оспорені та не спростовані, суд приходить до однозначного висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не одноразово судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 1 а.п.43), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (т. 1, а.п. 41), перебуває на обліку у лікаря - психіатра з 2014 року з діагнозом «Змішаний тривожно-депресивний розлад», застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п. 82-84 т.1), скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середнього ступеню тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за вироком від 14.04.2017 року, повторно вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить, про його стійку антисуспільну установку, в зв`язку з цим суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 неможливе застосування положень ст.ст. 69,75 КК України.

Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому покарання ОСОБА_3 слід призначити із урахуванням вимог ч. 4 ст.70 КК України, оскільки вказаний злочин він вчинив до його засудження вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань.
Що стосується доводів обвинуваченого щодо зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що передбачалось колишньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України, то підстави для цього відсутні, оскільки на момент попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 огли Законом № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року до ч. 5 ст. 72 КК України було внесено зміни, згідно з яким «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.» Даний Закон України набув чинності 21.06.2017 року.
Цей висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 року.
Також, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь експерта підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання до покарання, обраного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання, обраного йому за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 27.11.2018 року, і остаточно визначити до відбування покарання у вигляді 2 ( двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 15.08.2018 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь експерта ОСОБА_10 документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи №2706/18 від 30.09.2018 року у розмірі 300 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1