Справа № 204/5939/19
Провадження № 1-кс/204/1864/19
У Х В А Л А
Іменем України

13 вересня 2019 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності засудженого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання затримання незаконним, -

встановив:

В провадження Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, в порядку ст. 206 КПК України, надійшло зазначене клопотання засудженого ОСОБА_4 , про визнання незаконним його затримання службовими особами карного розшуку, в період з 07.03.2012 по 11.03.2012 року, яке було проведено з грубим порушенням вимог ст.ст. 106, 115 КПК України, за відсутності судового рішення.
В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, просив визнати його затримання незаконним.
Прокурор вважав за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно положень ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Згідно матеріалів особової справи, вироком Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року, ОСОБА_4 засуджено за ст.ст. 185 ч.3, 115 ч.2 п.п.1, 6, 304 ч.2, 70 КК України до довічного позбавлення волі. Вирок був перевірений судом апеляційної та касаційної інстанції, набрав чинності 23.03.2017 року, та відповідно виконується. Зі змісту вироку вбачається, що судом перевірено твердження засудженого щодо його незаконного затримання під час досудового розслідування, підстав для визнання затримання незаконним не встановлено.
Таким чином, слідчий суддя встановив, що засуджений ОСОБА_4 утримується в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на законних підставах, за наявності судового рішення вироку Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року, яке набрало законної сили. Зазначеним вироком надано оцінку законності дій органу досудового розслідування під час проведення досудового слідства у кримінальній справі відносно ОСОБА_4 . Твердження засудженого про його незаконне затримання спростовано цим же вироком суду. Отже, у відповідності до положень ст. 206 КПК України, у слідчого судді наразі відсутні підстави для прийняття заходів реагування.
Слідчий суддя, під час розгляду заяви, поданої у порядку ст. 206 КПК України, не вправі давати правову оцінку процесуальним рішенням суду або перебирати на себе права та обов`язки судів вищої ланки.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні вимоги засудженого слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 206, 309 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання затримання незаконним відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1