Справа № 357/218/19
УХВАЛА

06 грудня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3

потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник потерпілих ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003022 10 квітня 2018 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України, установив:

відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 продовжена дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком 60 днів, тобто до 14 грудня 2019 року.

До 14 грудня 2019 року закінчити розгляд справи, суд, не має можливості, адже залишається не допитаним один свідок.

В судовому засіданні від 06 грудня 2019 року прокурором ОСОБА_3 ініційоване клопотання, в якому він просив: продовжити дію обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Обґрунтовував його тим, що продовжує існувати вірогідність, що опинившись на волі ОСОБА_7 вчинятиме спроби: втечі та переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, вчинити нові злочини.

Про це свідчить те, що ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим може бути засуджений до позбавлення волі, він обізнаний про місце проживання потерпілих, має неприязні стосунки із ними, не має постійного джерела доходів і місця роботи.

Запобігти установленим ризикам більш м`якими запобіжними заходами не є можливим.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6 підтримали думку прокурора ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_8 посилаючись на те, що усі ризики про які стверджує прокурор ОСОБА_3 є надуманими, оскільки не підтверджені доказами, просила: змінити обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, при здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням (п. 61, «Bykov v. Russia», заява № 4378/02, рішення від 10 березня 2009 року).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (п. 47, «Корнійчук проти України», заява № 10042/11, рішення від 30 січня 2018 року),

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року при продовженні дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу, суд урахував, що існує достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 опинившись на волі вчинятиме спроби: втечі та переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, вчинятиме нові злочини.

Суд зазначає, що у справі допитані потерпілі, не допитаний лише один свідок, досліджені усі надані прокурором ОСОБА_3 письмові докази.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, якщо навіть побоювання щодо тиску на свідків і могло мати місце на початку слідства, то після багаторазових допитів свідків воно перестає бути таким, що визначає його вибір (п. 43, «Jarzynski v. Poland», заява № 15479/02, рішення від 04 жовтня 2005 року).

Суд вважає, що продовжують існувати ризики впливу на потерпілих, вчинення нових злочинів, адже у ОСОБА_7 є неприязні стосунки, у судових засіданнях ОСОБА_7 поводить себе агресивно щодо них, вони скаржаться на погрози з його боку, ОСОБА_7 не має місця роботи та постійного джерела доходів.

Суд зазначає, що зважаючи на тяжкість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим, продовжує існувати ризик втечі та переховування від суду.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, сама по собі тяжкість можливого покарання не може служити виправданням тривалих строків тримання під вартою (п.п. 34-36, «Москаленко проти України», заява № 37466/04, рішення від 20 травня 2010 року).

Суд визнає, що строк застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є тривалим.

Отже, зважаючи на те, що ризики того, що ОСОБА_7 опинившись на волі буде вчиняти спроби втечі та переховування від суду, тиску на свідків зменшились, суд вважає, що запобігти їм можливо без продовження застосування до ОСОБА_7 обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, зважаючи на наведене та те, що продовжує ризик впливу на потерпілих та вчинення ОСОБА_7 нових злочинів, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт та покласти на нього обов`язки передбачені п.п. 1,2,4,9 ч. 5 ст. 195 КПК України, а саме: прибувати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; утриматись від спілкування із потерпілими, представником потерпілих, свідками; носити електронний засіб контролю.

Відтак, клопотання прокурора ОСОБА_3 залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 331 КПК України, -

постановив:

змінити обраний ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, строком на шістдесят днів, тобто до 03 лютого 2020 року.

Застосувати до ОСОБА_7 електронний засіб контролю.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_7 :

- прибувати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- утриматись від спілкування із потерпілими, представником потерпілих, свідками;

- носити електронний засіб контролю.

Негайно доставити ОСОБА_7 до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Виконання ухвали доручити Білоцерківському відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Строк дії ухвали до 03 лютого 2020 року.

Повний текст ухвали оголошений 11 грудня 2019 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1