Справа № 703/1457/19

УХВАЛА
11 грудня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
встановив:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про привід свідків, які без поважних причин не з`явились у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання та, оскільки, Смілянський міськрайонний суд Черкаської області завантажений справами, а 11 січня 2020 року спливає строк тримання під вартою обвинуваченого, просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 та зазначив, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні запобіжного заходу та які не зменшилися та можуть виражатися у можливості переховування обвинуваченого від суду, впливати на свідків у цьому ж провадженні, так як трьох свідків ще не допитано, крім того зазначив, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, непрацює, неодружений, вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Захисник обвинуваченого підтримав клопотання прокурора про привід свідків, просив вирішити питання про накладення грошового стягнення на свідків та у задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному строку тримання під вартою відмовити, оскільки вже допитано двох свідків, які вказали на те, що з боку потерпілого були вчинені неправомірні дії стосовно його підзахисного, а саме він накинувся на нього з сокирою, з метою запобігання загрози своєму життю, обвинувачений був вимушений скористатися наявною у нього биткою, щоб зупинити неправомірні дії потерпілого. Вважає, що обвинувачений перевищив межі необхідної оборони, що може бути доведено. Враховуючи, що його підзахисний має постійне місце проживання, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки носіння електронного браслету зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
Обвинувачений в судовому засіданні просив відмовити в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою та повідомив, що в лютому місяці 2018 року до нього застосовувався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який протягом двох місяців жодного разу не був порушений. Також зазначив, що йому лише 19 років та про сім`ю в даний час думати зарано, має матір, друзів, від слідства він не переховувався, має активні сторінки у різних соціальних мережах.
Заслухавши пояснення учасників процесу, прокурора, обвинуваченого та захисника обвинуваченого суд приходить до наступного.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження для забезпечення мети досягнення дієвості цього провадження є привід.
Відповідно до ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, який був встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив причини свого неприбуття до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано примусовий привід.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений час. Привід може бути застосований до свідка.
За приписами ст. 144 КПК України, грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків. Грошове стягнення накладається під час судового провадження ухвалою суду за клопотанням прокурора чи з власної ініціативи.
За таких обставин, суд зазначає, що сторона кримінального провадження, в даному випадку захисник обвинуваченого, не має процесуального права звертатись до суду із клопотанням про накладення грошового стягнення.
Вимогами ст. 327 КПК України передбачено, що якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, спеціаліст, перекладач або експерт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбачених главами 11 та 12 цього Кодексу.
Враховуючи, що свідки, не були належним чином повідомлені про проведення судового засідання у кримінальному провадженні 11 грудня 2019 року о 09 годині 30 хвилин, суд вважає, що до задоволення дане клопотання прокурора не підлягає.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою спливає 11 січня 2020 року.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також, наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, можливість його уникнення від явки до суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, крім того, суд враховує необхідність допиту ще трьох свідків по даному кримінальному провадженню та з ціллю уникнення тиску на них, з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів унеможливлення впливу на потерпілу вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою ще на два місяці.
Відтак з врахуванням вище зазначеного обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не сприятиме його належній процесуальній поведінці.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 139, 140, 144, 177, 183, 327, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -
Судове засідання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відкласти до 09 години 30 хвилин 30 січня 2020 року.
В клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про накладення грошового стягнення на свідків, відмовити.
В клопотанні прокурора ОСОБА_3 про привід свідків, відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на 2 місяці, тобто до 08 лютого 2020 року включно.
Копії ухвали направити начальнику Смілянського ВП, начальнику Черкаського СІЗО та обвинуваченому ОСОБА_4 .
Про час розгляду справи повідомити учасників процесу.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом 7 днів з моменту її отримання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду Апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Повний текст ухвали виготовлено 12 грудня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_1