ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/181/19 Номер провадження 11-кп/814/977/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 115 КК України ОТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні № 0000256 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 червня 2019 року,

встановила:
Цією ухвалою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
28.03.2013 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.311, ч.2 ст.317, ч.2 ст.309 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією всього майна. 22.05.2014 Ленінським районним судом м. Полтави переглянуто вирок від 23.08.2013 та відповідно до ст.6 ЗУ «Про амністію 2014 року» невідбуту частину покарання скорочено наполовину до 1 року 7 місяців 6 днів позбавлення волі. Звільненого 25.11.2015 по відбуттю строку покарання,
застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
До набрання ухвалою суду законної сили ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме - до Полтавської обласної психіатричної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева.
Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечні діяння за таких обставин.

На початку вересня 2018 року, перебуваючи на околиці м.Гребінка Полтавської області, на сміттєзвалищі, ОСОБА_8 зірвав листя дикоростучої рослини коноплі, які переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де повторно, незаконно зберігав для власних потреб, без мети збуту. 10.09.2018 під час санкціонованого обшуку за вказаною адресою працівниками поліції було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною масою в перерахунку на суху речовину 76,762 г.
04.01.2019, в обідній час, ОСОБА_8 , перебуваючи на законних підставах за місцем проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, бажаючи настання смерті потерпілого, наніс ОСОБА_9 численні удари по голові, тулубу та кінцівках. Внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого сталися крововиливи у м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку, внаслідок чого ОСОБА_9 помер.
Після вчинення вбивства, ОСОБА_8 , у присутності свідка ОСОБА_10 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Alcatel 1030D» вартістю 250 грн., пневматичним пістолетом «РМ-Х», вартістю 868 грн., однією скляною банкою із залишками меду об`ємом 0,5 л, вартістю 50 грн. та однією скляною банкою топленого тваринного жиру (смалець), які належали потерпілому, чим спричинив збитків на загальну суму 1168 грн.
В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить ухвалу скасувати та ухвали нову, якою відмовити у застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 та звільнити його із закладу з надання психіатричної допомоги.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що судом не було безпосередньо в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_10 , яка є очевидцем події і надавала суперечливі показання, а інші докази, включаючи висновки експертів, не доводять факту вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.186 КК України, і сам ОСОБА_8 свою причетність до вбивства та грабежу заперечує.

При цьому стверджує, що ОСОБА_8 захищався від дій ОСОБА_9 , який стріляв йому в голову із пневматичного пістолета.

Вважає, що ні досудовим розслідуванням, ні судом не встановлено причини, час смерті потерпілого, а також не з`ясовано, хто саме виявив його труп.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_8 та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.115 та ч.1 ст.186 КК України, за обставин, викладених в ухвалі, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування доказах, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні та отримали належну оцінку.

Факт вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, ніким із учасників провадження не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги про недоведеність факту вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.186 КК України, то вони є непереконливими з огляду на таке.

У суді першої інстанції ОСОБА_8 повідомив, що під час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілий напав на нього, вистреливши з пневматичного пістолета йому в голову всю обойму патронів. Захищаючись, він завдав потерпілому певну кількість ударів кулаками. Факт нанесення потерпілому ударів рукояткою пістолета, а також те, що смерть потерпілого настала саме від його дій, заперечив.

В той же час, твердження ОСОБА_8 щодо кількості та механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а також щодо наслідків його дій, спростовуються висновком судово-медичної експертизи №007-Д від 09.01.2019, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді трьох забитих ран чола в ділянці перенісся та правій надбрівній ділянці з параорбітальними гематомами та крововиливами в білкові оболонки очей переважно справа і крововиливами в м`які тканини чоло-скроневих ділянок голови та скроневі м`язи, та крововиливами в м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку чоло-скроневих ділянок, що утворилися від близько (не менше) троєкратної дії залізного тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею з різнохарактерними ділянками поверхні, що діяв під різними кутами, можливо поверхонь пістолету, та двох колоторізаних ран правої підочно-носової ділянки, ймовірно вістря залізного ножа, в результаті близько (не менше) двох ударів в цю ділянку, а також кровопідтіків задньої поверхні шиї, нижньої третини правого плеча та ліктьового суглобу з осадненнями та правого плечового суглобу, та проекції 7-8 ребер справа і осадження правої поверхні тазу та тильної поверхні правого зап`ястку та кисті, кровопідтіку зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу та тильної поверхні правого передпліччя, осадненого кровопідтіку зовнішньої поверхні лівого плечового суглобу і лівого плеча та лівого ліктьового суглобу і лівої кисті по тильній поверхні, кровопідтіку проекції 7-9 ребер зліва та передньо-зовнішньої поверхні лівої гомілки, осаднень правого наколінника та правого стегна, що утворилися від дії тупих твердих предметів та переважно об такі при падінні в тому числі з жорсткою поверхнею, а також повеневих ран розтріскувань правої передвушної ділянки та лівої передвушної ділянки, що утворилися від перерозтягнення шкіри цих ділянок при ударах, а також забитої рани верхньої губи зліва, численних саден обличчя, кровопідтіків губ та щічних ділянок, гематоми щелепно-шийної ділянки, що утворилися від багаторазової дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею невизначеної конфігурації, а також садна-подряпини в проекції груднини у вигляді п`ятикутної зірки, що утворилися від дії залізного предмету з вістрям, ймовірно кінчика ножа.
Також експерт зазначив, що всі тілесні ушкодження утворились впродовж нетривалого проміжку часу, в строк, що помірно передував настанню смерті, і за ступенем тяжкості відносно живої особи є тяжкими.
Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок крововиливів у м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку.
Свідок ОСОБА_10 показала, що 04.01.2019 в будинку потерпілого ОСОБА_9 , на кухні, вона, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спільно вживали алкогольні напої. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла суперечка, яка переросла у сварку. Під час сварки ОСОБА_12 вийшов до іншої кімнати, повернувся з пневматичним пістолетом та вистрелив всю обойму впритул в ОСОБА_8 , який сидів на стільці в кухні. ОСОБА_8 став опиратися, у результаті чого почалася бійка. У ході бійки ОСОБА_8 відібрав у ОСОБА_9 пістолет та став рукояткою наносити останньому удари. Під час бійки вони змістилися з кухні до кімнати, де ОСОБА_9 впав на підлогу біля холодильника, і ОСОБА_8 продовжував наносити потерпілому численні удари, частина яких припадали в голову. Потім ОСОБА_8 забіг на кухню, взяв ніж і вирізав потерпілому на грудях зірку. ОСОБА_9 прохав не чіпати його, але ОСОБА_8 продовжив спричиняти ушкодження. Після цього вони разом залишили потерпілого.
Події 04.01.2019 свідком ОСОБА_10 були відтворені під час слідчого експерименту 16.01.2019 та відповідно до висновку судово-медичної експертизи №007-ДД від 17.01.2019 такі показання загалом підтверджуються за характером, механізмом, кількістю і локалізацією тілесних ушкоджень, судово-медичними даними, отриманими в ході дослідження трупу ОСОБА_9 .
Окрім цього, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 вчиняв свої дії, перебуваючи в стані необхідної оборони від дій ОСОБА_9 , перевірені судом першої інстанції, який правильно зазначив, що після того як ОСОБА_13 впав і втратив свідомість, стан необхідної оборони перестав існувати, і ОСОБА_8 більше нічого не загрожувало, так як ОСОБА_9 не міг чинити опір. Не дивлячись на це, ОСОБА_8 продовжував завдавати численні удари потерпілому, у тому числі пістолетом. Частина вказаних ударів припадала в життєво важливий орган потерпілого голову.
Тому місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, що стан необхідної оборони фактично перетворився у напад з боку ОСОБА_8 , який намагався спричинити потерпілому якомога більше шкоди.
Про направленість дій ОСОБА_8 на заподіяння смерті потерпілому також свідчать кількість та локалізація ударів в життєво важливий орган, спосіб та сила їх завдання.
Всупереч доводам захисника, судом було встановлено і причину смерті потерпілого, якою, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №007-Д від 09.01.2019, явились крововиливи в м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку.
Враховуючи те, що судом встановлено обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, які потягли за собою смерть, в даному випадку точний час настання смерті, як і обставини виявлення трупа потерпілого, не впливають на повноту та об`єктивність судового розгляду, а нез`ясування цих обставин не тягне за собою скасування ухвали.
Є необгрунтованими і доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не вчиняв відкритого викрадення майна потерпілого, забрав із собою лише банки з їжею, а телефон викрала ОСОБА_10 .

Так, свідок ОСОБА_10 показала, що після побиття потерпілого ОСОБА_8 забрав належні ОСОБА_9 скляну банку зі смальцем ємністю 0,5 л, скляну банку ємністю 0,5 л із залишками меду, телефон та пневматичний пістолет. Після цього вони з ОСОБА_8 пішли до нього додому. Також свідок зазначила, що в подальшому продала телефон на вимогу ОСОБА_8 продавцю в магазині.

В ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено пневматичний пістолет та дві скляні банки із залишками відповідно смальцю та меду.
При цьому, відповідно до протоколу обшуку за місцем проживання потерпілого було виявлено картонну коробку з-під пневматичного пістолета, а також кобуру від нього.

Згідно з висновком дактилоскопічної експертизи №62 від 22.01.2019 виявлені в помешканні ОСОБА_9 та на пістолеті відбитки пальців рук належать ОСОБА_8 , а на виявленій у ОСОБА_8 вдома банці зі смальцем ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні в суді першої інстанції показала, що вона працює в магазині «Яна» в м.Гребінка. Там вона придбала у малознайомої жінки в обмін на продукти харчування мобільний телефон, який в подальшому видала працівникам поліції.
Відповідно до протоколу огляду від 09.01.2019 ОСОБА_14 добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон «Alcatel», зазначивши, що придбала його у громадянки, яку візуально знає і може впізнати.

Свідок ОСОБА_14 під час пред`явлення фотознімків для впізнання впізнала ОСОБА_10 як особу, яка 07.01.2019 продала їй телефон.
Сукупність дій ОСОБА_8 у помешканні ОСОБА_9 , виявлення саме у нього вдома, з його відбитками пальців, частини викраденого майна, дають підстави для висновку, що і мобільний телефон викрав у потерпілого ОСОБА_8 . Такі висновки суду підтверджуються і показаннями свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що після того, як вона придбала у ОСОБА_15 мобільний телефон, до магазину прийшов ОСОБА_8 , який забрав із телефону сім-карту.
Доводи захисника про те, що місцевий суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , яка не була безпосередньо допитана у судовому засіданні, є необгрунтованими з огляду на таке.
Вказаний свідок була допитана під час досудового розслідування у передбачений законом спосіб, слідчим суддею Гребінківського районного суду Полтавської області на підставі ухвали від 14 січня 2019 року, відповідно до вимог ст. 225 КПК України.
Згідно з ч.3 ст. 225 КПК України при ухваленні судового рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження суд може не враховувати докази, отримані в порядку, передбаченому цією статтею, лише навівши мотиви такого рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_10 є особою без певного місця проживання, судом першої інстанції вживались заходи для виклику її в судове засідання, однак, до суду свідок не з`явилась та доставлена приводом не була.
Тому суд обгрунтовано дослідив показання свідка, дані нею слідчому судді в присутності ОСОБА_8 та його захисника, та визнав їх допустимим доказом. При цьому колегія суддів враховує, що такі показання свідка узгоджуються з висновками судово-медичних та дактилоскопічної експертиз, протоколами обшуків, показаннями свідків та іншими доказами в їх сукупності і підстави не брати їх до уваги відсутні.
З урахуванням викладеного факт вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч.1 ст. 186 КК України, всупереч доводам захисника, є доведеним.

Разом з тим, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №34 від 07.02.2019 ОСОБА_8 в період часу, що відноситься до інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь (ч.1 ст.115, ч.1 ст.186 КК України), страждав і в теперішній час страждає на хронічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих діянь. За своїм психічним станом ОСОБА_8 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Факт неосудності ОСОБА_8 в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь (ч.2 ст.309 КК України) підтверджується і висновком судово-психіатричної експертизи №37 від 07.02.2019.
Тому місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_8 на підставі ст.ст. 19, 94 КК України не підлягає кримінальній відповідальності як особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, та до неї, з урахуванням характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе, або інших осіб, відповідно до рекомендацій експертів, необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
З огляду на вказане, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_16 колегія суддів не вбачає. Ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а особою, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - у той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4