ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2073/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1853/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2013 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гололеве Шишацького району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженоза ч.2 ст.121 КК України до 10 років позбавлення волі, який змінено ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 06 червня 2013 року з визначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років; ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 вересня 2016 року замінено невідбуту частину покарання у виді 3 років 10 місяців 24 днів позбавлення волі на обмеження волі на той самий строк.
У березні 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку статті 81 КК України.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року задоволено клопотання засудженого та звільнено ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2013 року, на невідбутий частину покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 4 місяці 8 днів.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду клопотання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду прокурор ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року стосовно ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог вказує на те, що судом першої інстанції поза увагою залишено той факт, що за час відбування покарання засуджений має одне стягнення та не відшкодував цивільний позов за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2013 року, у зв`язку з чим ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; пояснення засудженого щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення; дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.
Приписами статті 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а ресоціалізація - це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання. Саме під час відбування покарання, структура та форми якого наведені у зазначених нормах КВК України, засуджений і набуває права, у тому числі і на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке, знов таки, відповідно до вимог ст. 81 УК України, може бути застосоване, крім відбуття певної частки покарання, лише якщо засуджений під час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що до засуджений не довів своє виправлення за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, оскільки, згідно відомостей матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення знаходиться з 11.01.2013 року. Під час утримання в СІЗО м.Полтави порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 02.07.2013 року відбував покарання в Державній установі «Кременчуцька виправна колонія (№69)». За час відбування покарання встановлений режим відбування покарання та розпорядок дня порушував, за що мав 1 стягнення накладене начальником установи, яке знято у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має 7 заохочень, 1 з яких оголошено начальником установи, 6 начальником відділення СПС. Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22.09.2016 року невідбуту частину строку покарання замінено на більш м`яку у виді обмеження волі. з 13.10.2016 відбував покарання у державній установі «Полтавський виправний центр (№136)». За час відбування покарання встановлений режим відбування покарання та розпорядок дня не порушував, стягнень не має. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має 2 заохочення оголошені правами начальника відділення СПС. З 27.09.2017 року відбуває покарання на підставі наказу Міністерства Юстиції України від 13.09.2017 №2865/5 «Про оптимізацію діяльності установ виконання покарань» переведений із державної установи «Полтавський виправний центр (№136)» до державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)». За час відбування покарання випадків порушення порядку відбування покарання не допускав, адміністрацією установи заохочувався 6 разів. Характеризується позитивно. З представника адміністрації установи: ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. Серед засуджених не конфліктує, користується повагою, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. Жаргонні слова не вживає. Загальний розвиток відповідає віку та освіті. Стан здоров`я задовільний. За характером спокійний, врівноважений. Працевлаштований в майстерні установи, згідно статті 60 КВК України. До роботи ставиться задовільно, змінні завдання виконує. Приймає участь у громадському житті відділення СПС. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу за напрямком: «Підготовка до звільнення». На заходи індивідуально-виховного характеру реагує, намагається робити правильні висновки. Родинні стосунки із матір`ю, братом та сестрою підтримує шляхом телефонних розмов та листування.

Тобто, згідно відомостей матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, призначеного вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2013 року за ч.2 ст.121 КК України, характеризується адміністрацією кримінально-виправної установи виключно позитивно.

Апеляційні доводи прокурора щодо необхідності скасування оскаржуваної ухвали та відмови в задоволені клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк, оскільки ОСОБА_7 не відшкодував потерпілій цивільний позов за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2013 року є суб`єктивними та безпідставними.
Так, вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2013 року визначено стягнути з ОСОБА_7 76642,96 гривеньна користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також витрат на правову допомогу.
Відповідно до відомостей матеріалів судового провадження та характеристики на засудженого, виконавчі листи до Державної установи «Хролівський виправний центр №140» не надходили.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 за власною ініціативою звернувся до адміністрації установи виконання покарань з письмовою заявою про щомісячне відрахування з його заробітної плати грошових коштів на погашення цивільного позову потерпілої за вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2013 року.
Із довідки про суми заробітної плати та проведені утримання коштів за підписом Головного бухгалтера державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» ОСОБА_9 за вих.. №14/220 від 25 листопада 2019 року, за період з вересня 2017 року по 31 жовтня 2019 року з заробітної плати засудженого ОСОБА_7 утримано на сплату боргу за вироком районного суду грошові кошти 2454 гривень.
Така поведінка засудженого, на думку колегії суддів, не свідчить про його намагання уникнути покладених на нього обов`язків за вищезазначеним вироком районного суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 за час відбування покарання мав одне стягнення, на переконання колегії суддів, не свідчить що засуджений він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки вищезазначене стягнення було накладено 15.02.2016 року, яке знято 31.05.2016 року за сумлінну поведінку та ставленням до праці. Крім цього, згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_7 в період з 2014 року по 2019 рік має ще 13 заохочень за сумлінну поведінку та ставленням до праці.

Крім того, колегія суддів звертає увагу прокурора, що головною умовою щодо можливості застосування до засудженого норм ст.81 КК України є те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, першочерговою підставою, яка впливає на можливість звільнення засудженого від відбування призначеного покарання умовно-достроково, є дотримання цією особою протягом усього періоду відбування покарання правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, а також його відношення до праці.

З огляду на викладене, вимога прокурора про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, з урахуванням доводів, що містяться в його апеляційній скарзі, є необґрунтованими та суб`єктивними, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання своєю поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів своє виправлення.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та вмотивованою, і колегія суддів не знаходить підстав для її скасування з підстав, які викладені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді