Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2410/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, -

в с т а н о в и л а:

Згідно зазначеної ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року, слідчий СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні фінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0000860 від 07.07.2019 року.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 07.07.2019 року близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на 1-му провулку Князів Острозьких у м. Новоград-Волинський вирішив здійснити таємне викрадення чужого майна із одного із сараїв, який знаходиться на огородженій території будинку АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до хвіртки будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , та впевнившись, за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться непоміченими, проник на прибудинкову територію вказаного будинку. Перебуваючи на прибудинковій території ОСОБА_7 відчинив двері сараю, які не були зачинені на замок та проник до приміщення сараю, звідки таємно викрав 4 рибальські спінінги вартістю 2200 грн., 2 рибальські вудочки вартістю 600 грн., чоловічі черевики вартістю 200 грн., дренажний насос «Буран» вартістю 300 грн., після чого із викраденим майном залишив приміщення сараю.

Однак, ОСОБА_7 злочин не було закінчено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки злочинні дії ОСОБА_7 виявлено власником будинку ОСОБА_10 , який в заходів до припинення незаконних дій. При цьому, ОСОБА_7 з метою продовження дій спрямованих на заволодіння майном та його утримання наніс ОСОБА_10 два удари цвяховиймачем в голову та ліву руку, чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

Своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого на поєднаного з проникненням у інше приміщення чи сховище - ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15 ч. 3 ст. 186 КК України.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 07.07.2019 року внесено Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000860 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України. 07.07.2019 року.

07.07.2019 року о 10 год. 00 хв. в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_7 затримано.

07.07.2019 року Новоград-Волинським ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 оголошено підозру у кримінальному провадженні № 0000860 від 07.07.2019 року за і кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.

Зазначеною ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року клопотання слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. т. 186 КК України за матеріалами досудового розслідування внесеного до СРДР за № 0860 від 07.07.2019 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Визначено строк дії даної ухвали - до 10 год. 00 хв. 05.09.2019 року.

Одночасно визначено розмір застави для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, визначених КПК України.

Визначено розмір застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38420 у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою.

Вирішено, що у разі внесення застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

Визначено, що з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, вирішено вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 протягом двох місяців прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Виконання ухвали вирішено доручити Новоград-Волинському ВП ГУНП в Житомирській області.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що підозрюваний має тісні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, цивільну дружину ОСОБА_12 та у зв`язку з хворобою має інвалідність 2 групи. Всі доводи та посилання, які наведені як в клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді, є лише припущеннями. Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України, як закінчений замах на викрадення майна в великих розмірах, збитки ж вчиненим злочином не заподіяно, що підтверджено долученими матеріалами. Ні потерпілі, ні свідки не звертались до правоохоронних органів з приводу тиску на них, доказів існування такого тиску, а відповідно і ризиків, не існує. ОСОБА_7 на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки з рідними, за місцем проживання характеризується виключні позитивно, при цьому слідчим та прокурором не доведено ризик можливого переховування від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків. Яким чином він може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню - не зрозуміло. Вирішуючи клопотання, слідчий судя не обґрунтовано прийшов до висновку, що перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не врахувавши його вік та тяжкий перебіг хвороби.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(c) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від чотирьох до восьми років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності, у сфері обігу наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на шлях виправлення не став, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, що свідчить про його неповагу до наданого йому законом кредиту довіри та не бажання ставати на шлях виправлення.

Крім того характер протиправної діяльності ОСОБА_7 свідчить про стійке ігнорування ним правил моралі, оскільки злочин, в якому підозрюється останній було вчинено на території власності потерпілого, а також його поведінка під час опору власнику, який його затримував під час опору, була пряма небезпека для життя та здоров`я. Тому враховуючи викладене можна стверджувати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки дані, які характеризують особу підозрюваного свідчать про те, що він стійко став на шлях протиправної діяльності, протиправна діяльність якого припинялася лише в умовах тимчасової ізоляції.

Крім того ОСОБА_7 , ніде не працює, неодружений, дітей не має, стійких родинних зв`язків він не має, що дає повні підстави та можливість безперешкодно йому залишити своє місце проживання ухилятися від слідства, прокурора та суду. Посилання захисника на наявність в підозрюваного сім`ї, цивільної дружини нічим не підтверджено.

Враховуючи наведене, вбачається наявність ризиків, передбачених п.п.1,5, ч.1 ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя правильно прийшов до висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України та належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Слідчим суддею перевірено вагомість наявних доказів про обгрунтованість підозри у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання наведеним ризикам .

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, не можуть бути обгрунтованими, оскільки в даному випадку має місце сукупність таких перелічених вище ризиків, які унеможливлюють застосування до підозрюваного ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження захисника про те, що вирішуючи клопотання, слідчий судя не обґрунтовано прийшов до висновку, що перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не врахувавши його вік та тяжкий перебіг хвороби є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження. Крім того, що слідчим суддею було встановлено що 07.09.2019 року, перед поміщенням ОСОБА_7 до ІТТ, йому проведено огляд лікарями кардіологом та хірургом. За висновками вказаних лікарів протипоказань для утримання ОСОБА_7 у ІТТ немає

Посилання захисника на ті фактори, що підозрюваний має тісні соціальні зв`язки з рідними, має постійне місце проживання, цивільну дружину ОСОБА_12 , у зв`язку з хворобою має інвалідність 2 групи, за місцем проживання характеризується виключно позитивно та те, що ні потерпілі, ні свідки не звертались до правоохоронних органів з приводу тиску на них, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, хоч і заслуговують на увагу колегії суддів, проте з огляду на всі обставини провадження та наявність встановлених ризиків, про які йшлося вище, ступінь небезпеки останнього, не можуть бути безумовною підставою до задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, з висновками якої погоджується і колегія суддів. Крім того наявність цивільної дружини не підтверджено в ході судового розгляду жодним доказом

При цьому посилання захисника в апеляційній сказі на конкретні рішення Європейського Суду спростовується посиланням на практику Європейського Суду наведеної в ухвалі апеляційного суду про доцільність за певних обставин застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та не впливають, враховуючи обставини провадження та зазначені вище докази наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на правильність прийнятого слідчим суддею рішення та доцільність в даному випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність ризиків, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення виду запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Таким чином підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, в тому числі і домашнього арешту, колегія суддів не вбачає. Доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду провадження..

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: