У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2019 Справа №607/6199/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАЛИЦЬКА" () на постанову слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області ОСОБА_3 від 29.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0000049 від 25.01.2018 року, -

в с т а н о в и в :
Заявник ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАЛИЦЬКА" () звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області ОСОБА_3 від 29.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0000049 від 25.01.2018 року.

В обґрунтування скарги посилається на те, що дане процесуальне рішення слідчого завчасним і незаконним з наступних підстав.

Сама постанова від 29.12.18 слідчого про закриття кримінального провадження є неграмотною, поверхневою та винесена з грубим порушенням закону (ст.110 КПК):надана заявнику на третьому місяці після прийняття слідчим даного процесуального рішення, що є порушенням ст.284 КПК України; ст.110 КПК зобов`язує слідчого при винесенні постанови вказувати обґрунтування свого рішення з посиланням на відповідні положення КПК; в резолютивній частині даної постанови від 29.12.18 слідчий без посилання на відповідний пункт ст.284 КПК вказує: «Пункт 1. Кримінальне провадження ... закрити у зв`язку з відсутністю в діянні події кримінального правопорушення»; тобто, незрозуміло, що слідчий мав на увазі як підставу свого процесуального рішення - відсутність самої події злочину, чи відсутність злочину в діянні особи; ця ж стаття 110 КПК України зобов`язує слідчого при винесенні постанови вказати в її мотивувальній частині мотив прийняття свого рішення та обґрунтування його прийняття; з аналізу тексту постанови слідчого ОСОБА_3 вбачається єдине обґрунтування своєї мотивації - опитаний ОСОБА_4 повідомив, що визнає борг перед страховою компанією «Галицька» (м.Івано-Франківськ) але «компенсувати грошові кошти за решту страхових полісів на даний момент не має можливості, в зв`язку із скрутним матеріальним становищем»; от і вся мотивація і все її обґрунтування; заявник вважає, що в рамках розслідування даного кримінального провадження слідчий повинен був допитати ОСОБА_5 з відповідним статусом і попередженням про відповідальністю за правдивість своїх показів, а не відібрати у нього пояснення в ході опитування (як про це стверджує слідчий); а якщо єдиною мотивацією закриття провадження у слідчого є отримані пояснення ОСОБА_6 в ході опитування - то це означає, що слідчий навіть не починав розслідувати дане провадження; - всупереч ст. 110 КПК з тексту постанови не вбачається: 1) що ще крім опитування ОСОБА_6 було зроблено слідчим за 13 місяців розслідування; 2) чи були слідчим перевірені неодноразові звернення заявника та скарги про те, що за нашою інформацією ОСОБА_4 неодноразово за час даного розслідування перебував у Польщі на сезонних роботах і має у власності кілька транспортних засобів, в тому числі марки «Мерседес-Бенц»; однак слідчий чомусь без мотивації прийняв до уваги тільки пояснення ОСОБА_6 про своє нелегке матеріальне становище, яке заявник вважає голослівним; 3) слідчий так і не мотивував в постанові, чому він обмежився в розмірі завданих збитків тільки «грошовими коштами за решту неповернутих страхових полісів», не взявши до уваги інші епізоди, в тому числі сплачений заявником штраф в сумі 12 тис.грн. з вини ОСОБА_6 ; в постанові слідчий також не мотивував чому дане заволодіння майном є на його думку звичайним цивільно-правовим зобов`язанням, адже суть суспільної небезпечності протиправного і зухвального діяння ОСОБА_6 - є не диспозитивність, рівність, доброчесність сторін при його законній підприємницькій діяльності (що регламентується цивільним законодавством), а саме його шахрайські протиправні дії, які локалізувати можна тільки імперативними методами - він став системно укриватися від контактів та розмови, не реагував на цілий комплекс вжитих до нього заходів досудового врегулювання боргу, не реагував на письмові листи, в тому числі на претензію тощо; таким чином, увійшовши до заявнику в довіру, він отримав номерні бланки страхових полісів, частину яких таємно від заявника і без звітності продав страхувальникам, а виручені кошти та другі примірники полісів привласнив, усвідомлюючи при цьому, що продані ним поліси (укладені договори страхування) є нечинними і в загальнодержавній електронній базі МТСБУ ці бланки полісів продовжують юридично рахуватися як «не заповнені», а потерпілою стороною від його дій є не тільки заявник, як страховик, а і окремі страхувальники, оскільки вони протягом дії поліса є незаконними учасниками дорожнього руху з витікаючими звідси наслідками. Заявник вважає, що вчинення ним суспільно-небезпечного діяння із умисним спотворенням відомостей електронної загальнодержавної централізованої бази МТСБУ є окремою факультативною ознакою ч.3 ст.190 КК України. Тобто ці дії є його незаконною підприємницькою діяльністю, що заборонена законом і, відповідно, виходить за межі цивільного (диспозитивного) методу врегулювання. Однак, слідчий проігнорував неодноразові клопотання заявника в даній частині, як і не дав оцінку окремому наступному епізоду шахрайства - один з полісів АК № 3856618 Юзва використав для незаконного страхування свого автомобіля марки «Мерседес-Бенц», поєднавши при цьому правосуб`єктність страховика і страхувальника в одній особі, що є прямим порушенням законодавства про страхування, та, привласнивши при цьому кошти в сумі 7 020 грн., які він був зобов`язаний разом з другим примірником використаного бланка поліса передати заявнику; даний епізод був виявлений вибірковою перевіркою МТСБУ та на заявника накладений штраф в сумі 12 000 грн., який заявник сплатив платіжним дорученням № 11551 від 19.06.18, добавивши заявнику прямі збитки від «підприємницької» діяльності Юзви. Тобто, по жодному з реалізованих бланків полісів ОСОБА_4 не повернув кошти заявнику і не прозвітувався, і заявнику по даний час не відомо коли, за що і кому він їх продав. Тобто, повне ігнорування ОСОБА_7 договірних зобов`язань, страхового законодавства і моралі. Всі ці окремі обставини не були досліджені слідчим, не дано їм належну правову оцінку і навіть не відображені в тексті постанови про закриття провадження. На відміну від слідчого, заявник не вважає це звичайним борговим зобов`язанням, а саме суспільно-небезпечним шахрайським діянням, яке завдає майнової і іміджевої шкоди як заявнику, так і окремим страхувальникам та страховому ринку в цілому (в першу чергу Тернопільської області). Вважає, що така діяльність шахрая повинна бути локалізована і покарана правоохоронними органами, тому не можемо змиритися з прийнятим рішенням слідчого про закриття кримінального провадження, яке фактично прикриває шахрайську поведінку ОСОБА_6 і стимулює його до продовження аналогічної підприємницької «страхової діяльності» з іншою страховою компанією, яка (як тепер завдяки слідчому він знає) що є звичайним неповерненням боргу. 2) Слідчим проігноровані неодноразові письмові звернення заявника на його адресу та на адресу прокурора з клопотанням активізувати конкретні слідчі дії, знаючи що ОСОБА_4 двічі виїздив та приїздив з сезонних робіт з Польщі. Після Різдвяних свят він намагався виїхати туди третій раз і якщо б слідчий протягом року не обмежився відбором у нього одного пояснення (яке і поклав в основу свого внутрішнього переконання), а виконав би хоча б декілька офіційних та слідчих дій (наприклад, витребував характеристику з місця проживання, з бази поліції (де як, відомо заявнику, повинні бути певні відомості, що його характеризують), викликав би його офіційно в рамках кримінального провадження і допитав, допитав ошуканих страхувальників, вилучив і повернув заявнику другі примірники проданих полісів, описав би його майно і наклав на нього арешт, то, можливо, ОСОБА_4 згадав би, що живе в громадському суспільстві і за свою поведінку треба відповідати.

Таким чином, вважає, що постанова від 29.12.18 слідчого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000049 є незаконною і такою, що підлягає до скасування, оскільки: в порушення ст.91 КПК України слідчий не дослідив саму подію кримінального правопорушення (не дав оцінку окремим епізодам та кваліфікуючим ознакам діяння); не дослідив розмір завданих збитків та мотиву поведінки (крім привласнення виручених коштів, чому він всупереч закону і договору не звітувався заявнику про укладені договори страхування, чому не повертав заявнику примірники проданих полісів, знаючи що без них неможливо легалізувати продані ним поліси в базі МТСБУ тощо); не зібрав дані, що характеризують особу; сам текст постанови від 29.12.18 має суттєві порушення вимог ст.110 КПК України.

Заявник надав слідчому судді письмову заяву, згідно якої просить розглядати скаргу за його відсутності.

Слідчий СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Постановою слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області ОСОБА_3 від 29.12.2018 року закрито кримінальне провадження №0000049 від 25.01.2018 року, у зв`язку із відсутністю в діянні події кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Так, як вбачається із матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження, у постанові про закриття кримінального провадження не зазначено у повному обсязі які слідчі дії було проведено у кримінальному провадженні та не надано в повному обсязі оцінки відомостям, які здобуті в результаті їх проведення, зокрема тим, що містяться у протоколі допиту представника потерпілого ОСОБА_8 , слідчим не було вирішено питання про допит ОСОБА_9 , а лише відібрано пояснення від нього, і закрито кримінальне провадження.

Враховуючи вищевказані обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим не в повній мірі виконано вимоги ст. 9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

За таких обставин, скарга підлягає до задоволення, слід скасувати постанову слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області ОСОБА_3 від 29.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0000049 від 25.01.2018 року, а матеріали вказаного кримінального провадження повернути до СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області для проведення досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Скаргу ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАЛИЦЬКА" () на постанову слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області ОСОБА_3 від 29.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0000049 від 25.01.2018 року задовольнити.

Постанову слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області ОСОБА_3 від 29.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0000049 від 25.01.2018 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000049 від 25.01.2018 року (у одному томі) повернути до СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області для проведення досудового розслідування.

Копію ухвали направити до СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області.

Копію ухвали направити до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАЛИЦЬКА" ().

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1