Дата документу 16.10.2019 Справа № 336/6516/15-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/6516/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1072/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,
захисника ОСОБА_8

розглянула 16 жовтня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року про задоволення клопотанням органу пробації щодо застосування покарання при наявності декількох вироків відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселянка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

Шевченківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації в Запорізькій області» звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яким просить суд вирішити питання про застосування щодо ОСОБА_7 покарання при наявності вироків Шевченківського районного суду від 14.12.2015 року та Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2018 року.

Суд, дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку учасників процесу, вважав обґрунтованим заявлене клопотання та, встановивши, що ОСОБА_7 після постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2015 року вчинив 22 січня 2018 року новий злочин, що підтверджено вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2018 року, та, оскільки, судове рішення про його звільнення від покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2015 року судом не ухвалювалося, прийшов до висновку, що обидва вищевказані вироки набрали законної сили, і засудженому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, тобто за правилами, визначеними ст. 71, 72 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року:
Клопотання органу пробації задоволено.
В силу ч. 1 ст. 71 КК України та в порядку ч.1 ст. 72 КК України, шляхом складання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2018 року покарання з частиною невідбутого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2015 року призначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, звільнивши ОСОБА_7 від відбування названого покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину, а також з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за територію України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про недотримання судом при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України.

Вказує, що на час розгляду даного провадження були відсутні рішення про звільнення засудженого ОСОБА_9 від призначеного покарання або про направлення засудженого для його відбування.

Вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вийшов за межі своїх повноважень, чим порушив процесуальні норми закону та вирішив питання, не маючи на те підстав.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою клопотання органу пробації про застосування до ОСОБА_9 покарання при наявності декількох вироків залишити без задоволення.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Засуджений у судовому засіданні підтримав позицію захисника.
Прокурор у судовому засіданні висловив позицію щодо підтримання апеляційної скарги захисника.
Враховуючи, що орган пробації належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, апеляційний суд у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності представника органу пробації.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Перевіряючи законність прийнятого рішення, колегія суддів вважає, що суд допустив істотне порушення кримінального процесуального законодавства, виходячи з наступного.

Так, питання про застосування покарання за наявності кількох вироків може бути вирішено судом на підставі п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку.

Встановлено, що за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2015 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.ч.1, 3 ст. 297 КК України йому та призначено із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України.
Окрім цього, 23.01.2018 року, після закінчення іспитового строку, але під час перебування на обліку УОзПП ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, за що був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2018 року до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України останнього звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Оскаржуваною ухвалою районний суд, призначивши остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, не звернув увагу на положення ст. 75 КК України, згідно якої застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням можливо у випадку призначення покарання у виді, зокрема позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Отже, слід визнати аргументованими доводи сторони захисту щодо неправильного застосування місцевим судом закону про кримінальну відповідальність.

Одночасно, колегія суддів зауважує, що сам ініціатор відповідного клопотання (а.с.175-176, 152-153) визначив про закінчення ще 14.12.2017 року іспитового строку, встановленого ОСОБА_7 першим вироком суду від 14.12.2015 року.
За вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2018 року злочин, у вчинення якого ОСОБА_7 даним вироком визнаний винним скоєний останнім 23.01.2018 року, отже після закінчення іспитового строку, встановленого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2015 року.
За даних обставин слід зауважити, що попередня відмова у задоволенні клопотання органу пробації у вирішенні питання відносно ОСОБА_7 в порядку ч.1 ст. 78 КК України (а.с.169) не є безумовною підставою для застосування до засудженого покарання за наявності двох вироків, один з яких є фактично виконаним.

Апеляційна інстанція зазначає, що місцевим суд, встановивши вчинення ОСОБА_7 злочину після закінчення іспитового строку за попереднім вироком, залишив поза увагою роз`яснення, які містяться в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N 7 від 24.10.2003 року.

Так, Верховний Суд України роз`яснив, що у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.

Таким чином, враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів дійшла висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого суді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Постановляючи нову ухвалу та вирішуючи клопотання органу пробації про застосування щодо ОСОБА_7 покарання при наявності вироків Шевченківського районного суду від 14.12.2015 року та Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2018 року, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для його задоволення, оскільки за означеним вище вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 вчинив злочин після закінчення іспитового строку, встановленого вироком Шевченківського районного суду від 14.12.2015 року, що унеможливлює призначення покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407,412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року про задоволення клопотанням Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації в Запорізькій області» щодо застосування відносно ОСОБА_7 покарання при наявності декількох вироківскасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації в Запорізькій області» щодо застосування відносно ОСОБА_7 покарання при наявності декількох вироків залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4