Справа № 589/484/18
Провадження № 1-кп/589/137/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Северодонецьк Луганської області, громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на час вчичення злочину не судимий, засуджений:

- 23.01.2018 року вироком Ямпільського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік;

- 06.03.2018 року вироком Путивльського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік і шість місяців;

- 19.03.2019 року вироком Буринського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки і шість місяців, відбуває покарання в державній установі «Конотопська виправна колонія №130»,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 разом з невстановленою особою вирішили заволодіти чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману. Згідно з досягнутою домовленістю ОСОБА_4 було необхідно прибути у м. Кролевець Сумської області та в подальшому, по вказівці невстановленої особи, прибути у визначений час до певної адреси, де буде необхідно отримати від громадян гроші під приводом визволення їх близьких родичів з органів поліції.

17.01.2018 року близько 14 години, ОСОБА_4 , діючи згідно з досягнутою разом з невстановленою особою домовленістю, в інтересах групи, прибув до м. Кролевець Сумської області, де почав очікувати телефонного дзвінку від невстановленої особи для отримання інформації про адресу, куди йому необхідно прибути.

17.01.2018 року близько 18:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Кролевець Сумської області, отримав телефонний дзвінок від невстановленої особи та по його вказівці, з метою реалізації свого злочинного наміру, почав прямувати до будинку АДРЕСА_3 .

Прибувши за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, представившись працівником поліції, пройшов разом з потерпілою ОСОБА_5 до зазначеного будинку, де перебуваючи в одній з кімнат, діючи в інтересах групи, під приводом визволення близьких родичів ОСОБА_5 з органів поліції, достовірно знаючи про неправдивість наданої ним інформації потерпілій, з метою незаконного збагачення, заволодів грошима ОСОБА_5 в сумі 8000 грн.

Заволодівши грошовими коштами, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та грошовими коштами разом з невстановленою особою, розпорядились на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. ОСОБА_4 суду показав, що в один із днів взимку 2018р. (більш точної дати обвинувачений не пам`ятає) близько 10 години він на таксі приїхав до м. Кролевець на прохання раніше судимого за аналогічні злочини товариша. Ввечері цього ж дня останній зателефонував йому і повідомив адресу, за якою необхідно приїхати й забрати гроші, товариш за таку послугу пообіцяв ОСОБА_4 1000 грн. Приїхавши за зазначеною адресою, ОСОБА_4 від жінки (потерпілої) отримав гроші. Отримані гроші ОСОБА_4 віддав товаришу, а той дав йому 300 грн. ОСОБА_4 зазначає, що розумів, що таке прохання його товарища є незаконним.

Обвинувачений не оспорює суми грошових коштів, якими він заволодів, визнає цивільний позов та не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства. Обвинувачений критично ставиться до вчиненого ним злочину та щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, зазначивши, що цивільний позов вона підтримує, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є умисним злочином середньої тяжкості, а також наступні дані про особу винного. Так, обвинувачений на час вчинення злочину був не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою середнього віку, має професійно-технічну освіту, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, одружений, на утриманні має малолітню дитину, хворіє на туберкульоз.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненому злочині, висловив жаль з приводу вчиненого. Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обставини вчинення злочину, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ч. 2 ст. 190 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції відповідної частини зазначеної статті КК України, у виді обмеження волі строком на 3 роки.

При цьому, остаточно призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2019 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено вироком Буринського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки та 6 місяців. Вказаний вирок набрав законної сили.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України враховуючи, що вказаний злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку 19.03.2019 року, суд вважає необхідним шляхом поглинання покарання призначеного вироком Буринського районного суду Сумської області від 19.03.2019р., покаранням, призначеним за цей злочин, визначити підсудному за сукупністю злочинів покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Буринського районного суду Сумської області від 19.03.2019р.

Саме таке покарання, у виді тримання особи в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці буде належною карою за скоєне, упередить вчинення обвинуваченим нових злочинів, сприятиме досягненню мети його виправлення та перевиховання.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_5 за цивільним позовом просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 8000 грн., яка складається із суми коштів, якими заволодів ОСОБА_4 внаслідок вчинення цього злочину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявлений ОСОБА_5 цивільний позов визнав повністю.

Тож, суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 неправомірно (шляхом вчинення злочину) заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 8000 грн., при цьому частина цих коштів зберігається на депозитному рахунку ГУ НП в Сумській області та підлягає поверненню потерпілій в порядку ст. 100 КПК України, цивільний позов підлягає задоволенню в сумі 6277 грн., адже саме ця сума повністю відшкодує заподіяні підсудним цивільному позивачу збитки.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слід скасувати.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Буринського районного суду Сумської області від 19.03.2019р., більш суворим, призначеним цим вироком, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Буринського районного суду Сумської області від 19.03.2019р.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6277 грн. 00 коп. /шість тисяч двісті сімдесят сім грн./ 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 22.01.2018р. у справі № 579/97/18 на мобільний телефон «SAMSUNG» Imei НОМЕР_1 з сім-карткою НОМЕР_2 , а також грошові кошти в сумі 1723 грн., належні ОСОБА_5 , які зберігають на депозитному рахунку ГУ НП в Сумській області.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон «SAMSUNG» Imei НОМЕР_1 з сім-карткою НОМЕР_2 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів Кролевецького ВП ГУ НП в Сумській області - повернути власнику ОСОБА_4 ;

- грошові кошти в сумі 1723 грн., що зберігаються на депозитному рахунку ГУ НП в Сумській області згідно з квитанцією 010389, - повернути ОСОБА_5 ;

- розписку потерпілої ОСОБА_5 - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- куртку чоловічу світло-синю і куртку темно-синю - залишити у володінні ОСОБА_4 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1