МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/812/314/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п. 3 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000064 матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2019 року, якою у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- продовжено строк тримання під вартою.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6 ,
підозрюваний ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2019 року та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

Короткий зміст рішення слідчого судді суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2019 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 4 липня 2019 року, з можливістю внесення застави у розмірі 333840 (трьохсот тридцяти трьох тисяч вісімсот сорока) грн.

Постановлено звільнити ОСОБА_7 з-під варти у разі внесення застави з покладенням обов`язків: з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає ухвалe слідчого судді необґрунтовано.
Стверджує, що наведені у клопотанні докази ніяким чином не доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , а ризики є необґрунтованими.
Вважає, що наведені докази, якими обґрунтовується підозра, не свідчать про уразливий стан потерпілих.
На думку апелянта, слідчим суддею порушено положення КПК України, зокрема статті 196 КПК України.
Також, за версією апелянта, слідчий суддя не звернув увагу на суб`єкта продовження строків досудового розслідування до чотирьох місяців, яким має бути лише слідчий суддя, а не прокурор області.
Зазначає, що у клопотання належним чином невмотивовано неможливість застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
На переконання апелянта, існують підстави для обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу.
Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, непрацездатних батьків, один з яких є інвалідом 1-ї групи, неповнолітню дитину, що на переконання апелянта, свідчить про міцні соціальні зв`язки, адаптованість підозрюваного та відсутність підстав, які б свідчили про можливість його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Встановлені слідчим суддею судом першої інстанції обставини.
Слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 7 березня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами 2 статті 149 Кримінального кодексу України (КК України).

Слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послалась на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, наявність ризиків передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), які не зменшились та неможливість їх запобіганню шляхом застосування менш суворих ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а також неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 вказаного запобіжного заходу і необхідність для його завершення проведення зазначених у клопотанні процесуальних дій, здійснення яких потребує часу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини 4 статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог частини 5 статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що: обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Вказані вимоги закону слідчим суддею виконані в повному обсязі.
Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначила про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, передбачених частинами 1, 2 статті 149 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального і судового провадження, зокрема: дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 ; дані протоколів допиту потерпілого ОСОБА_10 ; дані протоколу огляду предмета від 7 грудня 2018 року; дані протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтролю відносно ОСОБА_7 від 18 грудня 2018 року; дані протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтролю відносно ОСОБА_10 від 15 лютого 2019 року; дані протоколу огляду місця події від 9 березня 2019 року; дані протоколу огляду предмета від 9 березня 2019 року; дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 ; дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 ; дані протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 14 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 , свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених частинами 1, 2 статті 149 КК України. В ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_7 у вчиненні даних злочинів (кримінальних правопорушень) на момент їх повідомлення.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта стосовно відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості підозри є неприйнятними.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянтів і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Виходячи з даних матеріалів судового та кримінального провадження, є вірними висновок слідчого судді відносно того, що не зменшились ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, визначені при застосуванні ОСОБА_7 даного запобіжного заходу.
Як слідує із матеріалів судового та кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідка та потерпілих.
Перевіривши доводи клопотання слідчого СВ розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_13 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області на предмет наявності ризиків, слідчим суддею вірно встановлено, що наведені у клопотанні доводи є обґрунтованими, а викладені ризики не зменшились та існують на даний час.
Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків слідчого судді щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Посилання апелянта на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, непрацездатних батьків, один з яких є інвалідом 1-ї групи, неповнолітню дитину, що на переконання апелянта, свідчить про міцні соціальні зв`язки, не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Відповідно до пункту 4 § 2 розділу 4 Прикінцевих положень Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, положення статті 294 КПК України, якою визначені загальні положення продовження строку досудового розслідування вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
Даний Закон набрав чинності 15 березня 2018 року.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження № 0000064, в рамках якого здійснюється досудове розслідування за частиною 2 статті 149 КК України, відомості про злочин внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 7 березня 2018 року.
Тобто, у даному провадженні мають застосуватися положення Закону, у тому числі щодо продовження строку досудового розслідування, які діяли до введення в дію Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 294 КПК України, із змінами внесеними Законом України № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року, якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначеному у пункті 2 частини 1 статті 219 КПК України, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктом 2 та 3 частини 2 статті 219 КПК України, до шести місяців керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження 2 травня 2019 року прокурором Миколаївської області, тобто керівником регіональної прокуратури, ухвалено постанову про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженню до чотирьох місяців, тобто до 6 липня 2019 року включно.

Враховуючи наведене, є такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону твердження апелянта щодо процесуальної неможливості продовження у даному кримінальному провадженню строків досудового розслідування прокурором області (керівником регіональної прокуратури).

Істотних порушень положень КПК України при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, які б потягли скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, за обставин вказаних в апеляційній скарзі.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: