Дата документу 28.10.2019 Справа № 310/7926/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1062/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/7926/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канакирован Арменія, громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,

задоволено клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15 години 50 хвилин 02 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Апелянт, посилаючись на показання потерпілого, вважає, що між потерпілим та іншим підозрюваним у провадженні ОСОБА_10 , мали місце цивільно-правові відносини, тому дії ОСОБА_8 повинні бути кваліфіковані не за ст. 189 КК України, а за ст. 355 КК України, який є злочином середньої тяжкості.

Також захисник, з урахуванням даних про особу ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання у м. Покровську Донецької області, проживав у найманій роботодавцем квартирі у м. Бердянську, має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчим суддею не обґрунтовано доказами необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 також просить скасувати ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, посилаючись на ті самі обставини, якими обґрунтована апеляційна скарга його захисника.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, внесеного 04 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002810 та № 0002818, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

04 жовтня 2019 року ОСОБА_8 було затримано відповідно до вимог ст. 208 КПК України.

05 жовтня 2019 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

06 жовтня 2019 року слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий суддя, встановивши, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні були заслухані пояснення підозрюваного, вислухані доводи слідчого, прокурора та захисника, а також були з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, обставини вчинення умисного середньої тяжкості кримінального правопорушення проти волі особи та умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, в яких підозрюється ОСОБА_8 , та покарання, що загрожує останньому, у разі доведення його вини, у сукупності з даними про особу ОСОБА_8 , який раніше судимий, не працює, свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказано слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При цьому, колегія суддів вважає, що ризик переховування посилюється тим, що з метою ухилення від покарання за кримінальні правопорушення, одне з яких є тяжким, у вчиненні яких ОСОБА_8 підозрюється, останній може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання, а його проживання за межами юрисдикції Запорізької області, в якій розташований орган досудового розслідування, у разі застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ускладнить контроль за його поведінкою і пересуванням.

Також колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, місце проживання та навчання якого підозрюваному відомі.

Крім того, перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст. ст. 23, 95 КПК України, показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Наразі триває досудове розслідування, тобто, залишається існувати ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, який, на переконання колегії суддів, є суттєвим з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованих правопорушень.

Отже, на думку колегії суддів, вказане свідчить про те, що наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні судів першої та апеляційної інстанцій, та ці ризики виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою.

Довід апелянта про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ст. 189 КК України, як вважає колегія суддів, є неспроможним, виходячи з того, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, є достатньою для застосування запобіжного заходу, одним із яких є тримання під вартою.

Що стосується позитивних даних про особу підозрюваного, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання у м. Покровську Донецької області, проживав у найманій роботодавцем квартирі у м. Бердянську, має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, то вони, всупереч доводам апелянта, не можуть бути підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки жодним чином не вплинули і не стали стримуючим фактором у поведінці підозрюваного, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За зазначених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_8 задоволено клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15 години 50 хвилин 02 грудня 2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: