Справа № 463/9431/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/891/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

25 листопада 2019 року м. Львів

Суддя-доповідач Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2019 року, -

встановив:

Слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 14.11.2019 була винесена ухвала, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На дану ухвалу подав апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в якій просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14.112019 у справі № 463/9431/19; вирішити питання щодо територіальної підсудності розгляду справи № 463/9431/19 по суті іншим судом м. Львова, про що постановити відповідну ухвалу; розгляд апеляційної скарги здійснювати у його відсутність через завантаженість у інших справах.

Вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_3 та матеріали справи № 463/9431/19 вважаю, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження та повернути апеляційну скаргу апелянту виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Так, вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування визначений статтею 309 КПК України.
Згідно з положенням ч.1 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Крім того, частиною3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя в ухвалі від 14.11.2019, у відповідності з вищевказаним, зазначив, що така оскарженню не підлягає.

Отже, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, постановлену за результатами розгляду його скарги, яка не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК України, суддя - доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Щодо покликань ОСОБА_3 про те, що слідчим суддею суду першої інстанції було порушено правило підсудності при розгляді його скарги, то такі не відповідають дійсності виходячи з наступного.

ОСОБА_3 оскаржував бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Державне бюро розслідувань знаходиться за адресою: вул. Кривоноса, 6, у м. Львові, що територіально відноситься до Личаківського району м. Львова, тобто в межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова, що відповідає вимогам ст. 32 КПК України.

Направлення кримінального провадження з одного місцевого суду до іншого вирішується судом апеляційної інстанції при наявності підстав зазначених у ст. 34 КПК України. Жодної з таких підстав ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі не навів.

Вимоги ОСОБА_3 про те, що слідчий суддя ОСОБА_4 не мав права розглядати його скаргу, оскільки вона стосується судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 з яким ОСОБА_4 раніше працював, а на даний час у Личаківському районному суді м. Львова працює, на посаді помічника судді ОСОБА_6 , син судді ОСОБА_5 , є необґрунтованими з таких підстав.

Підстави для відводу чи самовідводу судді передбачені ст. 75 КПК України.

З огляду на перелік обставин, зазначеної вище статті, підстав для самовідводу у слідчого судді ОСОБА_4 не було.

Слухання справи здійснювалось 14.11.2019 за участю скаржника ОСОБА_3 , якому ще до розгляду його скарги були відомі всі ті обставини по взаємовідносинах суддів, на які ОСОБА_3 покликається в апеляційній скарзі, однак він не скористався своїм правом, у відповідності до вимог ст. 75 КПК України, і не заявив відвід слідчому судді ОСОБА_4 , якщо вважав, що останній буде упередженим при розгляді його скарги. Такі вимоги у ОСОБА_3 виникли лише після прийняття слідчим суддею рішення по суті скарги поданої ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 , фактично в апеляційній скарзі висловив свою незгоду з рішенням прийнятим слідчим суддею, однак подав це, як порушення слідчим суддею правил підсудності.

Отже, оскаржуючи в апеляційному суді ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, ОСОБА_3 здійснив зловживання своїми процесуальними правами та вчинив дії, які суперечать чинному законодавству в сфері судочинства.

З наведених підстав слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2019 року, оскільки така подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 399 КПК України, -

постановив :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2019 року - відмовити.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з дня вручення копії ухвали.

Суддя
Львівського апеляційного суду ОСОБА_2