ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2190/19 Справа № 204/2049/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0000344 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Заходи забезпечення кримінального провадження ухвалено скасувати.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він близько 18 години 40 хвилин 07 лютого 2019 року, керуючи автомобілем «Hyundai I 10» р/н НОМЕР_1 , який належить КП «Молодіжний центр міжнародного партнерства позашкільної та неформальної освіти «Освіторіум» ДОР», рухаючись по вул. Титова з боку просп. Олександра Поля, в напрямку просп. Богдана Хмельницького в м. Дніпро, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою «1.14.1» та дорожнім знаком «5.35.1», розташованого в районі електроопори № 475, перед яким у суміжній правій смузі для руху зупинився транспортний засіб, водій якого надав перевагу в русі пішоходам, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, не вжив заходів для зменшення швидкості, а в разі потреби не зупинився для надання дороги пішоходу, продовжив рух, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїжджу частину по пішохідному переходу справа наліво по ходу руху водія ОСОБА_7 .
В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна в проекції лівого ліктьового суглобу та повного закритого перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Порушення вимог п. 18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить вирок скасувати, в зв`язку з істотним, на його думку, порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави фактичну вартість проведення судової автотехнічної експертизи № 11/10.1/189 від 06.03.2019 року, у розмірі 1 144 гривні 00 копійок.
Речовий доказ: автомобіль «Hyundai I 10» р/н НОМЕР_1 , повернути власнику - КП «Молодіжний центр міжнародного партнерства позашкільної та неформальної освіти «Освіторіум» ДОР».
Вказує, що на стадії підготовчого судового засідання, 08.04.2019 року потерпіла ОСОБА_10 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з її примиренням з обвинуваченим. В обґрунтування клопотання потерпіла зазначила, що завдана їй кримінальним правопорушення шкода відшкодована обвинуваченим в повному обсязі, будь-яких претензій до останнього вона не має. Обвинувачений та його захисник підтримали клопотання потерпілої. Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання потерпілої.
На думку прокурора, суд, в порушення вищевказаних вимог Закону, у задоволенні клопотання потерпілої відмовив.
Вказує, що в ході судового розгляду було допитано обвинуваченого ОСОБА_7 , який беззаперечно визнав провину в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті, а також зазначив, що ним була відшкодована шкода завдана кримінальним правопорушення потерпілій у повному обсязі.
Під час судового розгляду та судових дебатів, потерпіла знову заявляла клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з її примиренням з обвинуваченим. Вважає, що суд, в порушення вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, визнав винуватим за ч.1 ст. 286 КК України та призначив йому покарання.
Прокурор вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, є необережним злочином невеликої тяжкості, обвинувачений і потерпіла примирились, про що неодноразово зазначали в ході судового розгляду, шкода завдана кримінальним правопорушенням потерпілій відшкодована обвинуваченим в повному обсязі, будь-яких претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого потерпіла не має.
Отже встановлено всі умови, передбачені ст. 46 КК України, які в сукупності є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою і таке звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Заслухавши доповідь суддів, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просила їх задовольнити, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані, але не в повному обсязі.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Колегія суддів зазначає, що 08 квітня 2019 року, під час судового засідання в суді першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_10 було подано до суду заяви, згідно яких вони просили звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих збитків.
Згідно журналу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_10 підтримали подані заяви про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
21 травня 2019 року потерпіла ОСОБА_10 знову звернулася до суду з заявою про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Згідно технічного запису судового засідання, під час судових дебатів потерпіла та обвинувачений знову просили суд звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих збитків.
Разом з тим, суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог закону, відмовив у задоволені поданих заяв та ухвалив вирок щодо ОСОБА_7 .
Таким чином, суд першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_11 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі цього зроблено не було.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_7 вперше вчинив злочин з необережності, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, усунув заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду та примирився з потерпілою ОСОБА_10 , раніше не судимий, щиро розкаявся.
Таким чином, суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК Укрїани, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, клопотання потерпілої ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням між ними підлягає задоволенню, а провадження по справі щодо ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 286 КК України - закриттю.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.
Враховуючи вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, вирок суду першої інстанції залишатися в силі не може. А тому, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок суду щодо ОСОБА_13 , - скасувати.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих збитків.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КПК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
При цьому, відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити долю речових доказів та судових витрат.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 , - задовольнити.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, - скасувати.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих збитків.
Кримінальне провадження № 0000344 від 08 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КПК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави фактичну вартість проведення судової автотехнічної експертизи № 11/10.1/189 від 06.03.2019 року, у розмірі 1 144 гривні 00 копійок.
Речовий доказ: автомобіль «Hyundai I 10» р/н НОМЕР_1 , повернути власнику - КП «Молодіжний центр міжнародного партнерства позашкільної та неформальної освіти «Освіторіум» ДОР».
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4