УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2019 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого: ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката АО «Жованник і партнери» ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасуванняарешту майна,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просив: скасувати арешт майна, накладений ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019р. в справі №766/10686/19, якою накладено арешт:

-шляхом тимчасової заборони володіння, користування, розпорядження на 1/2 частину автотранспортного засобу «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 ;

-шляхом тимчасової заборони розпорядження та володіння на 1/2 частину об`єкта житлової нерухомості - квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер - 1);

-шляхом тимчасової заборони розпорядження та володіння на 1/2 частину об`єкта житлової нерухомості - квартири, за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер - 865817).

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019р. в справі №766/10686/19 накладено арешт у кримінальному провадженні, зареєстрованого в ЄРДР за №0000003 за підозрою ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 332 ч. 3, 332-1 ч.2 КК України на вищезазначене майно.

Разом з тим, підозра, пред`явлена ОСОБА_6 в частині скоєння останнім кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 332, ч.2 ст. 332-1 КК України є очевидно необґрунтованою, підстави для накладення арешту на майно, належне ОСОБА_5 , яке на думку суду є спільною сумісною власністю подружжя, відсутні.

Крім того, вважав, що суд дійшов хибного висновку, що автотранспортний засіб «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 та об`єкти житлової нерухомості - квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя.

Так, станом на 31.07.2019р. (день ухвалення судового рішення) і по сьогоднішній день автотранспортний засіб «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_5 , про що зазначалося в запереченнях, поданих представником ОСОБА_5 на клопотання про накладення арешту на майно.

Більше того, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.07.2019р. і по сьогоднішній день є власністю ОСОБА_7 - доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 31.07.2019р. і по сьогоднішній день є власністю ОСОБА_8 , яка придбала вказану нерухомість згідно договору купівлі-продажу від 20.02.2019р., а задовго до цього, ще в далекому 2013 році, ОСОБА_5 продала вказану нерухомість гр. ОСОБА_9 .

Ухвалення рішення про накладення арешту на вищевказане майно стало можливим у зв`язку з невжиттям з боку особи, яка подала клопотання, жодних заходів, направлених на одержання актуальної інформації, яка могла б істотно вплинути на висновки суду, щодо власника майна на момент подачі та розгляду клопотання.

В результаті не надання суду зазначеної інформації, було порушено права ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , гарантовані останнім ст. 41 Конституції України, щодо володіння, користування та розпорядження належним їм майном, оскільки жодних правових підстав для накладення арешту на майно станом на 31.07.2019р. не було.

Крім того, судом ухвалено рішення про накладення арешту на автомобіль «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі клопотання, поданого з очевидним порушенням строку, визначеного ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено в ході проведення обшуку 13.06.2019р.

З моменту вилучення в ході обшуку т/з «Toyota Tundra» до моменту звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на вказане майно пройшло півтора місяця, а тому, клопотання мало б бути повернуто особі, яка його подала, в зв`язку з порушенням строку, передбаченого ст. 171 Кодексу.

Заявник в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Слідчий в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, мотивуючи це тим, що всі ці дії спрямовані на уникнення підозрюваним ОСОБА_6 конфіскації його майна.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчим суддею встановлено, що до клопотання не долучено жодного доказу накладення арешту на майно, який адвокат ОСОБА_3 просить скасувати, що унеможливлює перевірку доводів заявника щодо факту накладення арешту на майно її довірителя та підстави накладення такого арешту.

Окрім того, право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна має власник або володілець майна та їх представник. Як вбачається з клопотання про скасування арешту майна адвокат ОСОБА_3 є представником ОСОБА_5 , яка у свою чергу, згідно клопотання, є власником лише автотранспортного засобу «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 . Власниками квартир, з яких адвокат ОСОБА_3 просить зняти арешт, є інші особи, які неуповноважували заявника на такі дії.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання адвоката АО «Жованник і партнери» ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасуванняарешту майна відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1