справа № 278/5591/14-к
провадження № 51-2538 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу було подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК ), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК ) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК ).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, формально посилаючись на недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, прокурор у касаційній скарзі не вказує на конкретні положення закону України про кримінальну відповідальність та на конкретні вимоги кримінального процесуального закону, які, на його думку порушено судами, не наводить обґрунтування незаконності їх рішень відповідно до ч. 1 ст. 412 та ст. 413 КПК, не вказує, у чому конкретно полягають ці порушення і яким чином вони вплинули чи могли вплинути на законність чи обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.
Касаційна скарга прокурора не містить посилань на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 КПК для скасування судового рішення. Прокурор не зазначив, чи заявляв у суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
Касаційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2018 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва