ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2181/19
Провадження №1-в/477/87/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання Вітовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшанка Савранського району миколаївської області, громадянина України, не одруженого, що проживав в АДРЕСА_1 , засудженого 14 квітня 2005 року Заводським районним судом м. Миколаєва за частиною 2 статті 187, статтею 69 КК України до з років позбавлення волі, 19 червня 2006 року постановою Центрального районного суду м. Миколаєва невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 4 місяці 13 днів звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК Країни замінено на виправні роботи з відрахуванням у прибуток держави 20 % заробітку,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 ,
представник центру пробації ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
27 серпня 2019 року Вітовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області (далі центр з питань пробації) звернувся до суду з поданням про звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_6 , у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Подання обґрунтовано тим, що засуджений перебуває на обліку в центрі з питань пробації з 25 липня 2006 року. 20 липня 2006 року ознайомлений з правами та обов`язками, умовами відбування покарання після чого, приступив до їх відбування у фермерському господарстві «Владам», звідки 31 жовтня 2006 року звільнений. В грудні 2006 року засуджений зник з місця проживання та встановити його місце перебування не виявилось можливим. У зв`язку з чим, 21 квітня 2008 року Жовтневим РВ УМВС України заведена кримінальна справа за частиною 2 статті 389 КК України, провадження по якій зупинено на підставі пункту 3 статті 206 КПК України.
18 березня 2014 року прокуратурою міста Маріуполя Донецької області було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення злочинів, передбачених частиною 1 статті 294, частиною 2 статті 296, частиною 4 статті 296, частини 1 статті 341 КК України. 22 квітня 2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, однак вищезазначене кримінальне провадження до цього часу до суду не направлялося, оскільки підозрюваний перебуває у розшуку.
Представник центру з питань пробації в судовому засіданні подання про звільнення від покарання призначеного вироком у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_6 підтримав з підстав викладених в ньому та просив задовольнити.
Прокурор щодо задоволення клопотання не заперечував та вважав за можливе звільнити ОСОБА_6 від покарання призначеного вироком у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Засуджений в судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, повідомлений за останньою відомою адресою проживання.
Згідно абзацу 2 частини 4 статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Ураховуючи, що складання ухвали суду вимагає значного часу, суд на підставі частини другої статті 376 КПК України, обмежився складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали.

Заслухавши думку представника пробації, прокурора, дослідивши та проаналізувавши представлені матеріали, суд встановив наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 80 КК України особа, яка засуджена до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин, звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання обвинувальним вироком законної сили пройшло 5 років.
Згідно частини 3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.
Відповідно до частини 4 статті 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частині першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Вироком Заводського районно суду м. Миколаєва від 14 квітня 2005 року ОСОБА_6 засуджено за частиною 2 статті 187 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особистого майна (а.с.4).
Вирок набрав законної сили 30 квітня 2005 року.
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2006 року засудженому ОСОБА_6 не відбуту частину покарання у вигляді 1 року 4 місяців і 13 днів замінено на виправні роботи з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку (а.с.3).
21 квітня 2008 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області заведена кримінальна справа відносно ОСОБА_6 за вчинення злочину передбаченого частиною 2 статті 389 КК України (а.с.111), провадження по якій зупинено для встановлення його місця перебування (а.с.114).
Згідно довідки УІАП ГУНП в Миколаївській області від 26 червня 2019 року №29/7/1172-19 вбачається, що відносно ОСОБА_6 18 березня 2014 року прокуратурою м. Маріуполя Донецької області порушено кримінальне провадження за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 294, частиною 2 статті 296, частиною 4 статті 296, частини 1 статті 341 КК України. 22 квітня 2016 року повідомлено про підозру, після чого ОСОБА_6 зник та перебуває у розшуку (а.с.313).
З урахуванням того, що згідно частини 3 статті 80 КК України, існували обставини для подвоєння строку давності, який мав закінчитись 30 квітня 2015 року, але засуджений ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину 18 березня 2014 року, що спричиняє поновлення строку давності відповідно до частини 4 статті 80 КК України, вважається що строк давності сплив 18 березня 2019 року.
Ураховуючи, що засуджений за період відбування покарання вчинив новий тяжкий злочин, а строк давності сплив ще 18 березня 2019 року, суд вважає, за можливе задовольнити подання та звільнити засудженого від відбування покарання призначеному йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2005 року у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Керуючись статтями 537-539 КПК України, статтею 80 КК України, статтею 165 КВК України,
ПОСТАНОВИВ:
Подання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2005 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 15 жовтня 2019 року о 08.15 год.

СУДДЯ ОСОБА_8