КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5
секретаря судового засідання ОСОБА_6
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у місті Києві подання голови Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_7 про вирішення питання щодо направлення кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.368-2 КК України до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з метою визначення предметної підсудності, ?
ВСТАНОВИЛА
Від голови Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_7 надійшло подання про направлення кримінального провадження, відомості про яке внесено 25.12.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017, по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.368-2 КК України з Голосіївського районного суду міста Києва до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для подальшого спрямування до Вищого антикорупційного суду.
Обґрунтовуючи подання голова суду посилається на те, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснювалось Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а отже воно підсудне Вищому антикорупційному суду.
Учасники в судове засідання у визначений судом день, час та місце не з?явились. Про розгляд апеляційним судом подання голови місцевого суду повідомлені завчасно належним чином. Клопотань про відкладення судового слухання не направляли. За даних обставин, відповідно до вимог ч.4 ст. 34 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати подання існуючим складом.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи подання і матеріали кримінального провадження в межах його доводів, колегія суддів вважає його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 33-1 КПК України, що набрали чинності 05.09.2019 згідно Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» № 2447-VIII 07.07.2018, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці до ст. 45 КК України, ст.ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч.5 ст. 216 КПК України. Інші суди, визначені КПК України, не можуть розглядати кримінальні провадження, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до примітки до ст. 45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені ст.ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадках їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені ст.ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.

Однією з умов предметної підсудності справ Вищого антикорупційного суду є вчинення злочину прокурорами органів прокуратури, зазначеними в пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру" (абз. 6 п.1 ч.5 ст.216 КПК України).
Відповідно до пред?явленого обвинувачення, ОСОБА_8 , працюючи в Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України в період часу з 26.04.2015 по 31.12.2015 набув у власність активи в загальному розмірі понад 2,8 млн. грн., законність набуття яких не підтверджується доказами, вчинивши таким чином злочин, передбачений ч.2 ст.368-2 КК України.
Відповідно до п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у редакції Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» № 2509-VIII від 12.07.2018, з дня початку роботи Вищого антикорупційного суду кримінальні провадження щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду, судовий розгляд у судах першої та апеляційної інстанцій яких не закінчено до дня початку роботи Вищого антикорупційного суду, передаються до Вищого антикорупційного суду для розгляду в установленому цим Кодексом порядку.

Тобто передача кримінальних проваджень до Вищого антикорупційного суду здійснюється відповідно до вимог п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, а не за правилами ч.3 ст.34 КПК України, як про це йдеться в поданні.
До такого висновку дійшла колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (ухвала від 13.09.2019, справа 369/3820/17, провадження №51-4427впс19).
Відтак, із врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що посилання голови суду на приписи ст.34 КПК України, як на підставу для направлення даного кримінального провадження з Голосіївського районного суду міста Києва до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для подальшого спрямування до Вищого антикорупційного суду не ґрунтується на вимогах закону.
Керуючись п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, ст.376, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, ?
ПОСТАНОВИЛА
У задоволенні подання голови Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_7 відмовити.

Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено 25.12.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017, по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.368-2 КК України, ? повернути до Голосіївського районного суду міста Києва .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ОСОБА_4 ОСОБА_5