Дата документу 02.07.2019 Справа № 313/161/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №313/161/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1080/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням захисника адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Веселівський виправний центр (№8)»,

захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 21 березня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання його захисника адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Своє рішення суд мотивував тим, що поведінка засудженого ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання не є сумлінною (зразковою), а отже останній не довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він відбув покарання строком понад 3 роки 10 місяців, що становить більше ніж 2/3 строку призначеного покарання, а також відбув більше 1 року покарання після заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, тобто має обидві вимоги, встановлені законом, для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Вважає, що його поведінка є сумлінною, оскільки за час відбування покарання він характеризується добре, порушень встановленого режиму тримання не допускає, має 3 заохочення.

Також вказує, що твердження суду про його перебування на профілактичному обліку не відповідає дійсності.

Крім того, психологічна характеристика, на яку послався суд в ухвалі, не може застосовуватись при розгляді даного клопотання, оскільки вона не відображає його поведінку.

Зазначає, що на виробництві установи він працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою та поліпшення житлово-побутових умов для засуджених, до праці ставиться сумлінно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує вимоги персоналу, виконує роботи із самообслуговування, до виконання робіт із благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, ставлення до праці добре, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки, провину у скоєному злочині визнає та у вчиненому розкаюється.

Згідно з ухвалою, до Веселівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 стосовно засудженого ОСОБА_7 , в якому захисник просив звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали клопотання і просили його задовольнити.
Представники органу, що відає відбуванням покарання - Державної установи «Веселівський виправний центр (№8)» та спостережної комісії заперечували проти задоволення клопотання засудженого, вважають його передчасним, оскільки засуджений не довів своє виправлення,
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що клопотання є передчасним, оскільки засуджений фактично не відбув передбаченого законом строку більш м`якого покарання у виді обмеження волі, призначеного судом, та не довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді; засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважала ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Так, відповідно до положень ч.5 ст.82 КК України, до осіб, яким призначене покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст.81 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основаним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Суд першої інстанції врахував зазначені вимоги закону, проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_7 та його поведінку за весь час відбування покарання, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що останній не довів своє виправлення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2012 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 знаходиться з 27 лютого 2015 року. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі Запорізької області характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

Під час відбування покарання у Вільнянській виправній колонії №20 ОСОБА_7 характеризувався позитивно, мав 3 заохочення, стягнень не мав.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2017 року засудженому ОСОБА_7 замінено не відбуту частину покарання, призначеного вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року у виді позбавлення волі, що складає 02 роки 03 місяці 23 дні, більш м`яким покаранням - обмеженням волі на той самий строк. Також, засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк покарання у виді обмеження волі, період з моменту постановлення цієї ухвали до моменту прибуття у виправний центр, з розрахунку один день позбавлення волі, що відповідає двом дням обмеження волі.
З 16 грудня 2017 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Веселівський виправний центр №8».

Згідно з характеристикою, затвердженою начальником Веселівського виправного центру №8 від 13 липня 2018 року, наявною в матеріалах провадження, засуджений ОСОБА_7 характеризується негативно, підтримує стосунки з засудженими негативної спрямованості, за характером запальний, схильний до різкої зміни поведінки, демонстративно-шантажних дій та підбурювання інших засуджених до протиправних дій в разі неотримання бажаного для нього результату. Самостійної участі в благоустрої території установи не приймав, не вбачає в цьому суспільної необхідності, перекладає цю роботу на інших засуджених. На заходи виховного характеру реагує не завжди позитивно, з проведених бесід належних висновків не робить. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, але не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності притягався двічі: за придбання забороненої речовини 20 червня 2018 року накладено стягнення у виді попередження; за умисне заподіяння собі тілесних ушкоджень (членоушкодження) з метою ухилення від відбування покарання та виконання встановлених обов`язків 02 липня 2018 року накладено стягнення у виді поміщення в дисциплінарний ізолятор строком на 7 діб. В своєму письмовому поясненні засуджений вказав, що вчинив членоушкодження у зв`язку з тим, що при вході до житлової зони установи з роботи у нього був вилучений мобільний телефон з функцією фото відео фіксації. Відповідно до наказу Мінюсту України №2186/5 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку УВП», засудженим забороняється використання будь-якої апаратури з функцією фото-, відео- фіксації. Заохочень не мав. Перебуває на профілактичному обліку, як схильний до членоушкодження.
13 липня 2018 року комісією Веселівського виправного центру (№8) засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в поданні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів своє виправлення.
Згідно з характеристикою, затвердженою начальником Веселівського виправного центру №8 від 21 березня 2019 року, наявною в матеріалах провадження, та характеристикою від 16 травня 2019 року, наданою захисником при апеляційному розгляді, які за змістом є аналогічними, засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, адміністрацією установи не заохочувався, до дисциплінарної відповідальності притягувався двічі (на даний час стягнення погашені). Із засудженим проведена бесіда профілактичного характеру. Працевлаштований кочегаром в центральній котельні. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але не завжди адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Задовільно ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст.123 КВК України бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Творчість» та «Підготовка до звільнення». Відповідно до ст.59 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. На профілактичному обліку не перебуває.
Дослідивши всі обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування покарання не була стабільно позитивною.

Обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, з урахуванням даних, що характеризують особу засудженого в цілому, не свідчать про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, спростовуються матеріалами провадження.

Твердження засудженого, про те, що він не перебував на профілактичному обліку, не відповідають дійсності, оскільки згідно з характеристикою, затвердженою начальником Веселівського виправного центру №8 від 13 липня 2018 року, ОСОБА_7 перебував на профілактичному обліку, як схильний до членоушкодження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції в своїй ухвалі необґрунтовано послався на психологічну характеристику, а також інші доводи, не спростовують правильність висновків суду в цілому щодо передчасності умовно-дострокового звільнення засудженого, тому підстав для задоволення вказаної скарги не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 21 березня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4