Справа № 487/7536/19
Провадження № 1-кс/487/8067/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2019 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_8 , у кримінальному провадження № 0000188 від 20.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 КК України , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Новоградівки, Донецької області, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № № 0000188 від 20.03.2019 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з одночасним визначенням розміру застави у сумі 499460,00 грн.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурори підтримали клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просили про задоволення клопотання.

В судовому засіданні захисники заперечували щодо задоволення клопотання, просили в задоволенні клопотання відмовити та вважали відсутні підстави для обрання будь-якого запобіжного заходу, посилаючись на необґрунтованість підозри, відсутні докази сторони обвинувачення, що злочин взагалі мав місце та його вчинення було саме підозрюваним ОСОБА_5 . Так, у клопотанні відсутні документи, що надійшли до органу досудового розслідування, які стали підставою для внесення відомостей в ЄРДР та були зареєстровані в установленому порядку. Доручення оперативному підрозділу Одеського управління ДВЮ НП України та відповідь на нього не відповідають правилам організації діловодства та архівному зберіганню документів. Негласні слідчі розшукові дії проводились на підставі голови Миколаївського апеляційного суду від 24.04.2019 року, але в матеріалах відсутні ці ухвали, сторона захисту з ними не ознайомлювалась та ухвали виносились апеляційним судом в межах територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, що грубо суперечить та порушує процесуальний порядок проведення вказаних слідчий дій згідно ст.. 247 КПК України, тому протокол про результат аудіо, відео контролю особи від 26.09.2019 року не є доказом наявності підозри. Подія злочину мало місце 01.06.2019 року, потерпілий подав заяву про вчинення злочину 16.09.2019 року, а підозру повідомлено 07.10.2019 року. При цьому, ОСОБА_5 діяв у відповідності до своїх посадових обов`язків, виконуючи припису ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» застосував фізичну силу та спеціальні засоби, у відповідь на протиправну та зухвалу поведінку заявника, який перешкоджав роботі поліцейських та відмовлявся виконувати законні вимоги працівника правоохоронних органів. Стороною обвинувачення не надані жодного доказу на підтвердження, що ОСОБА_5 причетний до вказаного злочину, не було проведено впізнання особи, слідчий експеримент проведений з порушенням КПК, доказова база зібрана не в повному обсязі, слідчим не було проведено необхідних слідчий дій. При цьому, просили врахувати особу заявника, який неодноразово засуджений, характеризується зухвалою, цинічною та агресивною поведінкою, мали місце факти побиття, грабування та погроз з боку ОСОБА_9 , що підтверджується заявою ОСОБА_10 . Також, слідчим було грубо порушено право ОСОБА_5 на захист, повідомлено про підозру без адвоката, мотивуючи, що при даній слідчий дії адвокат не є обов`язковим та змусили поставити свій підпис у повідомленні про підозру. Крім того, жодний з ризиків зазначених прокурором не існує, є лише здогадками орган досудового розслідування. Протягом усього строку досудового розслідування з боку ОСОБА_5 , не було вчинено жодних дій, які могли б бути розцінені як спроба знищення доказів, впливу на свідків, перешкоджанню здійсненню досудового розслідування або переховуватися від слідства, тобто відсутні факти не належної процесуальної поведінки. Сам факт вчинення особою злочину, навіть особливо тяжкого, не є підставою до застосування запобіжного заходу. При цьому, ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризуються за місцем роботи, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружину, яка має хронічні захворювання та батьків, батько є пенсіонером та інвалідом 3 групи, у матері хронічне захворювання. Крім того, вказаний слідчим розмір застави, який є непомірним для родини, враховуючи скрутне матеріально становище родини.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, свідка ОСОБА_11 , слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000188 від 20.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Голови Національної поліції України за № 116 о/с від 07.11.2015, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» ОСОБА_5 , який мав спеціальне звання рядовий міліції, призначено інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та присвоєно спеціальне звання «лейтенант поліції» (Далі інспектор поліції ОСОБА_5 ).

З 08.12.2017 інспектора поліції ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор поліції ОСОБА_5 є представником органу виконавчої влади, який повинен служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидіяти злочинності, підтримувати публічну безпеку і порядок. Згідно зі ст. 62 цього ж Закону, під час виконання покладених на поліцію повноважень, останній є представником держави, а його законні вимоги є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Таким чином, інспектор поліції ОСОБА_5 постійно здійснює функції представника влади та відповідно до Примітки ч. 1 ст. 364 КК України є службовою особою. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» інспектор поліції ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Т ак, у відповідності до розстановки сил та засобів 1 батальйону особового складу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_5 (жетон - № 0002482) та поліцейський роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрал поліції ОСОБА_12 (жетон - № 0132143) (далі поліцейський роти ОСОБА_12 ) у період часу з 20 години 00 хвилин 31.05.2019 по 8 годину 00 хвилин 01.06.2019 заступили на чергування у піший патруль (позивний 0364) на квадрат залізничного вокзалу станції «Одеса-Головна» в м. Одесі та прилеглої території.

ОСОБА_5 та ОСОБА_12 були одягнені у формений одяг поліцейського, а також екіпіровані табельною вогнепальною зброєю та спеціальними засобами.

Під час здійснення патрулювання 01.06.2019 приблизно о 02 годині 30 хвилин інспектор поліції ОСОБА_5 та поліцейський роти ОСОБА_12 на території залізничного вокзалу станції «Одеса-Головна» за адресою м. Одеса, Привокзальна площа, 2 побачили громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та невстановлену в ході досудового розслідування особу чоловічої статі, які знаходились в стані алкогольного сп`яніння.

Після чого, в інспектора поліції ОСОБА_5 та поліцейського роти ОСОБА_12 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне примушування ОСОБА_9 та невстановленої в ході досудового розслідування особи чоловічої статі вчинити дії, що суперечать їх волі, а саме: надання свідчень про нібито причетність їх до вчинення кримінального правопорушення - крадіжки золотого ланцюга.

Далі, продовжуючи вчиняти злочинні дії, реалізовуючи свій злочинний умисел, інспектор поліції ОСОБА_5 та поліцейський роти ОСОБА_12 вступивши у злочинну змову, попередньо домовившись про спільне вчинення злочину, діючи узгоджено, групою осіб, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, демонструючи свою явну перевагу над вказаними громадянами, з метою підпорядкування їх своїй волі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 29, 30, 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», ст.ст. 207, 208, 213 КПК України, ст.ст. 260, 261 КУпАП незаконно без будь-яких підстав затримали ОСОБА_9 та невстановлену в ході досудового розслідування особу чоловічої статі, нібито за підозрою у вчиненні крадіжки золотого ланцюга та проти їх волі доставили останніх до опорного пункту поліції Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП НПУ, який розташований у підвальному приміщенні залізничного вокзалу станції «Одеса-Головна» за адресою м. Одеса, Привокзальна площа, 2.

З метою реалізації злочинної змови, поліцейський роти ОСОБА_12 завів невстановлену особу чоловічої статі до службового кабінету, а в цей час інспектор поліції ОСОБА_5 , перебуваючи біля вхідних дверей службового кабінету, в порушення вимог ст. 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», з метою отримання визнання від ОСОБА_9 у вчиненні крадіжки золотого ланцюга, почав чинити психологічний тиск, висловлюючись нецензурною лайкою, погрожуючи застосуванням фізичної розправи, заподіяв останньому фізичний біль та страждання, що виразилися у систематичному та тривалому нанесенні ударів спеціальним засобом - гумовим кийком, а також руками і ногами по різних частинах тіла ОСОБА_9 .

Не отримавши від ОСОБА_9 бажаного зізнання у скоєнні злочину, інспектор поліції ОСОБА_5 наніс удар ногою у спину ОСОБА_9 , від чого той упав на підлогу зазнавши сильного фізичного та морального страждання, що принизило його честь і гідність, при цьому благав поліцейських припинити протиправні дії.

У подальшому, цього ж дня, у період часу з 03 години 12 хвилин по 03 годину 32 хвилину, з метою реалізації злочинних намірів, інспектор поліції ОСОБА_5 та поліцейський роти ОСОБА_12 у приміщенні службового кабінету, який розташований у підвальному приміщенні залізничного вокзалу станції «Одеса-Головна» за адресою м. Одеса, Привокзальна площа, 2, продовжуючи чинити психологічний тиск, що виразилось у висловлюванні нецензурної лайки в бік ОСОБА_9 та невстановленої в ході досудового розслідування особи чоловічої статі, погрожуючи застосуванням фізичною розправою, з метою примушування ОСОБА_9 та невстановленої в ході досудового розслідування особи чоловічої статі у вчиненні дії, що суперечать їх волі, а саме отримання визнання у нібито вчиненні правопорушення - крадіжці золотого ланцюга, почали вчиняти насильницькі дії щодо останніх, які виразились у тривалому, систематичному нанесенні чисельних ударів руками, ногами та спеціальними засобами гумовими кийками по різних частинах тіла ОСОБА_9 та невстановленій в ході досудового розслідування особі чоловічої статі, принижуючи їх честь та гідність, причинивши останнім сильного фізичного та морального страждання.

07.10.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 127 КК України.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 .

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , на даної стадії досудового розслідування, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України підтверджують досліджені матеріали кримінального провадження: заявою громадянина ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 17.09.2019, протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2019, рапортом о/у Одеського управління ДБВ НПУ від 11.04.2019, протоколом про результати аудіо,- відео контролю особи від 26.09.2019 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Отже, підставою для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 127 КК України, стала заява потерпілого ОСОБА_9 від 16.09.2019 року, що міститься в матеріалах доданих до клопотання. При цьому, не надання матеріалів негласних (слідчих) дій, які на теперішній час стороною обвинувачення не розсекречені, не впливають на даної стадії на обґрунтованість підозри.

На підставі ухвал №2554т, №2555т, №2556т, №2557т, №2558т від 24.04.2019 року голови Миколаївського апеляційного суду слідчими проведено негласні слідчі (розшукові) дії щодо аудіо відео контроль осіб, про що складено протокол про результати ауді, - відео контролю особи від 26.09.2019 року, яким підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України. Посилання сторони захисту, що вказаний протокол не є допустимим доказом, оскільки отриманий з порушення процесуальних норм, оскільки клопотання щодо негласних слідчих (розшукових) дій щодо працівника правоохоронного органу, повинен розглядати слідчий суддя апеляційного суду поза межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування, слідчий суддя вважає необґрунтованим.

Так, відповідно до ч.1 ст. 247 КПК України, розгляд клопотань, який віднесений згідно з положеннями цієї глави до повноважень слідчого судді, здійснюється слідчим суддею апеляційного суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, тобто розгляд клопотань щодо негласних слідчих (розшукових) дій , віднесено до повноважень слідчого судді Миколаївського апеляційного суду.

А звернення з клопотанням до слідчого судді апеляційного суду поза межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування, відповідно до ч.2 ст. 247 КПК України, є не обов`язком, а правом органу досудового розслідування.

При цьому, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому відповідно до ст. 52 КПК України, участь захисника з моменту набуття особою статусу підозрюваного не є обов`язковою.

Оцінка доказів того, що ОСОБА_5 діяв у відповідності до своїх посадових обов`язків, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», як і врахування даних, що характеризують особу потерпілого, слідчим суддею не надається.

При цьому, слідчим суддею враховується, що оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне:

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачає позбавлення волі до 10 років, тому з метою уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування, крім того, за рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, дає змогу впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, прокурором не доведено існування ризику, передбаченого п. 2, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особи підозрюваного, оскільки не надано доказів на підтвердження ризику щодо можливості знищити чи сховати речі чи документи, вчинити іншого або продовження кримінального правопорушення, а також може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, а саме надалі вчиняти неправомірні дії або вчинити інший злочин пов`язаний з його службовою діяльністю.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та незаконно впливати на свідків і потерпілого у даному кримінальному провадженні . Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків. Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положення ч.5 ст. 182 КПК України передбачають, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням викладеного, при визначенні розміру застави, слідчий суддя, окрім вищевказаного, також враховує тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 підвищений суспільний резонанс вказаного злочину, у вчиненні якого підозрюється службова особа правоохоронного органу, під час виконання нею своїх службових обов`язків.

Крім того, слідчий суддя враховую особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має постійне місце проживання, позитивно характеризується.

Отже, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 200 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 401400 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_8 , у кримінальному провадження № 0000188 від 20.03.2019 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 08.12.2019 року включно.
На виконання ухвали щодо застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою затримати ОСОБА_5 в залі суду.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у розмірі 200 (двухсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 401400 (чотириста одна тисяча чотириста ) гривень.

Покласти на ОСОБА_5 разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- не відлучатися з м. Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю - щосереди;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 08.12.2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1