Дата документу 01.08.2019 Справа№ 336/1349/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1349/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/810/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 cерпня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого геодезистом ФОП « ОСОБА_7 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України та йому призначено покарання: за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Зараховано в строк відбування покарання попереднє ув`язнення обвинуваченого під час досудового розслідування з 19 січня 2018 року по 20 січня 2018 року.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і місця роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, періодично з`являтись до органу пробації на реєстрацію.

Скасовано арешт, накладений на мобільний телефон «SONY С-1905» та на вилучені під час обшуку документи.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати на проведення судових експертиз у розмірі 6006 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання: за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції фактично не зазначив у вироку, за наявності яких підстав він дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та належним чином своє рішення не мотивував.

Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_6 вчинив один злочин, який віднесено до категорії тяжких. Належним чином не врахував суд і ту обставину, що серед речей, які було вилучено в ході проведення обшуку у обвинуваченого, було вилучено 2 бойові реактивні протитанкові гранати, які придатні для здійснення вибуху.

Твердження обвинуваченого про те, що він хотів знайдені ним предмети здати до правоохоронних органів, суперечать обстановці у будинку за місцем його проживання під час проведення обшуку та фактично не відповідають дійсності.

Також прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 на початку судового розгляду не визнавав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а вже під тиском беззаперечних доказів визнав свою вину і в цьому злочині, що свідчить про формальне визнання обвинуваченим своєї вини.

З урахуванням підвищеної суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим злочинів, у суду першої інстанції було достатньо підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, та без застосування ст.75 КК України.

Крім того, прокурор зазначає, що суд безпідставно врахував в якості обставини, яка пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки злочин розкритий працівниками поліції.

Наданий обвинуваченим договір в підтвердження його працевлаштування носить формальний характер, оскільки відповідні відомості до органів податкової інспекції у передбачений законом спосіб не надавалися, що викликає сумнів у офіційному працевлаштуванні обвинуваченого. Зазначені у вироку пом`якшуючі обставини можуть бути лише підставою для призначення обвинуваченому покарання в межах відповідної санкції статей КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місці,у невстановлений час та при невстановлених обставинах, без передбаченого законом дозволу, придбав та у подальшому зберігав за місцем свого мешкання - у приміщенні будинку АДРЕСА_1 вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини, а саме: гвинтівку конструкції Мосіна, калібру 7,62x53 мм, яка згідно з висновком експерта №2-164 від 28 лютого 2018 року, є нарізною вогнепальною зброєю, в конструкцію якої внесені зміни: вкорочено ствол до залишкової довжини 437 мм та встановлено саморобне ложе, яка придатна для виконання одиночних пострілів; обріз рушниці ИЖ 27,12-го калібру, який згідно з висновком експерта №2-165 від 26 лютого 2018 року, є вогнепальною зброєю, виготовлений саморобним способом з двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці «ИЖ-27», з номером на колодці « НОМЕР_1 » і номером на основі цівки « НОМЕР_2 », шляхом укорочування блоку стволів до залишкової довжини 232 мм й відпилювання прикладу до шийки ложі, який придатний до стрільби; 5 патронів калібру 7,62x54R, які згідно з висновком експерта №2-162 від 27 лютого 2018 року, є патронами з середньою довжиною 76,6 мм та є боєприпасами-бойовими гвинтівочними патронами, які призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної стрілецької зброї відповідного калібру, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби; 6 патронів калібру 5,45x39 мм, які згідно з висновком експерта №2-162 від 27 лютого 2018 року, є патронами з середньою довжиною 56,7 мм та є боєприпасами-бойовими проміжними патронами, зразка 1974 року, які призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної стрілецької зброї відповідного калібру, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби; 16 патронів калібру 308 Winchester, які згідно з висновком експерта №2- 162 від 27 лютого 2018 року, є патронами з середньою довжиною 70,7 мм та є боєприпасами - мисливськими гвинтівочними патронами, які призначені для стрільби з мисливської, нарізної вогнепальної стрілецької зброї відповідного калібру, виготовлені промисловим способом, складові частини яких придатні для забезпечення проведення пострілу; 2 патрони 12 калібру, які згідно висновку експерта №2-162 від 27 лютого 2018 року, є патронами з середньою довжиною 57,1 мм та є боєприпасами-мисливськими патронами для гладкоствольних мисливських рушниць 12 калібру, виготовлені та споряджені промисловим способом та придатні для стрільби; 1 патрон калібру 14,5x114 мм, який згідно з висновком експерта №2-162 від 27 лютого 2018 року, є патроном довжиною 155,8 мм та є боєприпасам бойовим патроном, призначеним для стрільби з бойової, нарізної вогнепальної стрілецької зброї відповідного калібру, виготовлений промисловим способом, складові частини якого придатні для забезпечення пострілу; дві бойові реактивні протитанкові гранати РПГ-26, які згідно з висновком експерта №12-17/6-119 від 27 лютого 2018 року, є вибуховими пристроями військового призначення, промислового виготовлення, циліндричної форми, відносяться до боєприпасів, містять у собі заряди вибухової речовини бризантної ОКФОЛ вагою 420г кожна; корпус ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, який згідно з висновком експерта №12-17/6-119 від 27 лютого 2018 року, є елементом вибухового пристрою військового призначення, промислового виготовлення, еліпсоїдної форми, який до боєприпасів не відноситься, але містить у собі заряд бризантної вибухової речовини нормальної потужності - тротил, вагою 50-56 г; уніфікований підривач дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який згідно з висновком експерта №12-17/6-119 від 27 лютого 2018 року, є самостійним вибуховим пристроєм, циліндричної форми, промислового виготовлення, який до боєприпасів не відноситься, але являється засобом підриву (ініціювання вибуху), який найбільш вірогідно, містить у собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС, вагою 0,1г, азид свинцю, вагою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген, вагою 1г, кожний.

Вищевказану вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини ОСОБА_6 зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 до моменту їх вилучення під час обшуку у період часу з 07 години 15 хвилин до 10 години 20 хвилин 19 січня 2018 року.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з метою незаконного придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, та психотропної речовини, обіг якої обмежено, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року незаконно здійснив придбання та зберігання наркотичного засобу КАНАБІС, який згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» №770 від 06 травня 2000 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом та психотропної речовини - МЕТАМФІТАМІН, який відповідно до вказаного Переліку є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, та психотропної речовини, обіг якої обмежено, знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місці, у невстановлений час та при невстановлених обставинах, незаконно придбав 1 паперовий згорток з сухою рослинною речовиною сіро-зеленого кольору, та 1 полімерний зіп-пакет з сухою рослинною речовиною сіро-зеленого кольору, які згідно з висновком експерта №7-228 від 19 лютого 2018 року містять особливо небезпечний наркотичний засіб - КАНАБІС, маса яких в перерахунку на суху речовину відповідно складають 0,525 г та 41.835 г, загальною масою 42,360 г та 1 полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною жовтого кольору, яка згідно з висновком експерта №7-228 від 19 лютого 2018 року, містить у собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - МЕТАМФІТАМІН, маса якого в наданій речовині складає 0,256 г.

Після чого ОСОБА_11 , діючи умисно, вищезазначені особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено та психотропну речовину, обіг якої обмежено, незаконно зберігав за місцем свого мешкання за адресою : АДРЕСА_1 до 19 січня 2018 року.

19 січня 2018 року у період часу з 07 години 15 хвилин до 10 години 20 хвилин під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції було виявлено та вилучено вищезазначені наркотичні засоби та психотропну речовину, які ОСОБА_6 зберігав без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, та є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 , за ч.1 ст.263 КК України - як придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу; за ч.1 ст.309 КК України - як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту.
Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з цим, колегія суддів приходить до переконання, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України та положення п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, де зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тяжких наслідків від його дій не настало. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, однак на мінімальний строк, передбачений санкціями статті обвинувачення.

Проте, мотивуючи свої висновки про необхідність звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України, суд не навів достатніх підстав для такого звільнення, та не врахував те, що ОСОБА_6 вчинив 2 кримінальних правопорушення, одне з яких відноситься до категорії тяжких, а інше - середньої тяжкості (у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин). Крім того суд не врахував фактичні обставини справи, а саме кількість одиниць вилученої у обвинуваченого вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин, що вказує на підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання достатніх підстав немає, на що обґрунтовано вказує прокурор в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованим та такими, що не відповідають засадам та меті покарання, визначеним ст.ст.50,65 КК України.

З врахуванням викладеного, вирок суду в частині призначеного покарання не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому в зазначеній частині підлягає скасуванню на підставі ст.ст.409,413,420 КК України, з ухваленням нового вироку.

Враховуючи фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого у сукупності, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення, але на мінімальний строк, а саме: за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.1 ст.309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з реальним його відбуванням, тобто без застосування положень ст.ст.75,76 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 , призначити покарання:

- за ч. 1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.309 КК України 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання при приведенні вироку у виконання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4