Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 459/357/18
провадження № 51-3049км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 березня 2019 року в кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000175, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30 січня 2012 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, звільненого з місць позбавлення волі на підставі ухвали Дрогобицького міського суду Львівської області від 06 грудня 2017 року, відповідно до ст. 81КК України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 3 місяці 5 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутного покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30 січня 2012 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 березня 2019 року вирок суду першої інстанції змінено. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок залишено без змін.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_7 засуджено за те, що 21 січня 2018 року, близько 01 год 20 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник до квартири АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_8 , де виявив телевізор марки «Telefunken» вартістю 1 200 грн, який забравши з меблевої стінки переніс до виходу з метою подальшого викрадення, проте не зміг вчинити усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками поліції.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Зазначає, що апеляційний суд, звільнивши ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, в достатній мірі не врахував конкретні обставини вчинення кримінального провадження, а саме те, що останній вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення. Вважає, що ухвала апеляційного суду не мотивована належним чином та не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У запереченні на касаційну скаргу захисник ОСОБА_6 посилається на безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі, та просить залишити її без задоволення, а оскаржене судове рішення щодо ОСОБА_7 - без змін.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор підтримав доводи касаційної скарги та просив її задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 , приймаючи участь у касаційному розгляді у режимі відеоконференції, просив відмовити в задоволенні касаційної скарги, оскільки ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та захисника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження і наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі прокурора не заперечується.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до положень статті 419 КПК України суд апеляційної інстанції при скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі має зазначити, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали. При цьому, таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Проте, суд апеляційної інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, засуджений не погоджуючись із рішенням місцевого суду, подав апеляційну скаргу в якій, крім іншого, порушував питання про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Апеляційний суд, частково задовольнивши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , застосував положення ст. 75 КК України та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, вказавши при цьому, що суд першої інстанції, правильно врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного спяніння, особу засудженого, який є людиною середнього віку, посередньо характеризується, раніше судимий, не взяв до уваги, що ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення проти власності, вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, що потерпілий претензій до засудженого не має, просив суворо не карати. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що виправлення засудженого може бути досягнуто без реального відбування покарання.

Проте, суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, через півтора місяця вчинив новий злочин проти власності. Тобто апеляційний суд належним чином не врахував даних про особу засудженого, як про це правильно зазначено в касаційній скарзі прокурора.
На думку колегії суддів, ці обставини у сукупності свідчать про те, що призначене апеляційним судом ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є несправедливим, немотивованим і занадто м`яким та не буде сприяти виправленню засудженого.

Наведені вище обставини дають підстави для задоволення касаційної скарги прокурора та скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_7 із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Під час нового розгляду у суді апеляційної інстанції, необхідно повно, всебічно розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та постановити законне, обґрунтоване і умотивоване рішення, яке б відповідало положенням ст. 419 КПК України.

При цьому слід врахувати, що у разі встановлення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, з урахуванням його тяжкості та даних про особу засудженого, призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3