н/п 1-кс/640/7015/19
03.06.2019 о 16.05 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання заступника начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2 , погоджене із прокурором відділу 04/5 прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , в якому сторона обвинувачення просить у разі, якщо суд вважає строки подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна пропущеними, поновити зазначений строк; накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку в нежитлових приміщеннях, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно (чорнові записи, комп`ютерну техніку), належне ОСОБА_4 , зазначене у вказаному клопотанні; місцем зберігання речей та документів відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 №1104, визначити СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171, абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання про арешт майна не додано оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання щодо підстав і мети арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України.
Крім того, вказуючи про необхідність накладення арешту на вказане майно, сторона обвинувачення посилається в клопотанні на постанову від 20.05.2019 про визнання вказаних речей та документів речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
Однак, до клопотання про арешт майна стороною обвинувачення не додано оригіналу або копії такої постанови слідчого про визнання речей та документів речовими доказами, на яку слідчий, прокурор посилається щодо підстав і мети арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України.
Також клопотання містить вимогу про арешт комп`ютерної техніки, чорнових записів.
При цьому, ОСОБА_4 вказана єдиним власником майна в клопотанні про арешт майна. Однак, в клопотанні не зазначено даних про те, що вилучене майно належить саме їй, як того вимагає п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України. При цьому, згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.05.2019 надано дозвіл на проведення обшуку місця мешкання ОСОБА_5 кв. АДРЕСА_2 , належної ОСОБА_6 .
Таким чином, в клопотанні сторони обвинувачення не зазначено всіх можливих власників вказаного майна, фактичних даних щодо адрес фізичних, чи юридичних осіб, які є власниками вказаного майна, переліку таких власників вилученого майна, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, - судового виклику власників майна для розгляду даного клопотання.
Крім того, строки звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна чітко врегульовані в ст. 171 КПК України.
Так, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
За змістом клопотання сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 16.05.2019, за адресою: АДРЕСА_1 .
З наданих до клопотання матеріалів встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.05.2019, надано дозвіл на проведення обшуку місця мешкання ОСОБА_5 кв. АДРЕСА_2 , належної ОСОБА_6 .
На підставі вказаної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.05.2019, 16.05.2019 з 16.00 год. до 18.12 год. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, згідно протоколу обшуку від 16.05.2019, вилучено майно, зазначене у даному клопотанні сторони обвинувачення.
24.05.2019 о 17.15 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання заступника начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2 , погоджене із прокурором відділу 04/5 прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , в якому сторона обвинувачення просила накласти арешт на вказане в клопотанні майно.
Згідно копії розписки, вказана копія ухвали Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2019 отримана прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 31.05.2019 о 16.41 год.
Після проведення вказаного обшуку 16.05.2019, прокурор, на виконання вимог абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, повинен був звернутися до суду протягом 48 годин після вилучення майна, тобто до 18.12 год. 18.05.2019, інакше майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.
Натомість, згідно наданих даних, клопотанням про арешт майна надійшло до суду 24.05.2019 о 17.15 год., тобто, з пропуском визначеного строку. Зі змісту клопотання слідує, що сторона обвинувачення 18.05.2019 та 24.05.2019 вже зверталася до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.05.2019 та 27.05.2019 відповідно клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків.
Однак, ухвала слідчого судді від 20.05.2019 на підтвердження того, що сторона обвинувачення вже зверталася 18.05.2019 з вказаним клопотанням до суду, та що таке клопотання судом було повернуто прокурору, до матеріалів клопотання не залучена, як не залучено і даних про дату та час отримання вказаної ухвали слідчого судді прокурором.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
В резолютивній частині клопотання про арешт майна сторона обвинувачення просить, у разі, якщо суд вважає строки подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна пропущеними, поновити зазначений строк.
Однак, самого клопотання про поновлення строку до клопотання про арешт майна не залучено. Клопотання ж про арешт майна не містить обґрунтування щодо строків звернення з клопотанням про арешт майна до суду, чи вважає сторона обвинувачення цей строк пропущеним, якщо так, з яких причин, та що вони є поважними в розумінні положень ст. 117 КПК України. Прокурор не наводить в клопотанні причини, з яких слідчий суддя має дійти висновку про те, чи є підстави для поновлення строку на звернення до суду із вказаним клопотанням про арешт майна та чи вважає він цей строк пропущеним.
Натомість, в ч. 3 ст. 117 КПК України прямо передбачено можливість поновлення процесуального строку саме за клопотанням заінтересованої особи.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Більш того, за змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України, із клопотанням про арешт майна, щодо майна третьої особи, звертається до суду прокурор.
Тобто, із клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить третій особі, може звернутися до суду прокурор. Однак, як зазначено вище, із вказаним клопотанням про арешт майна звернувся заступник начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 7, 64-2, 170 - 173 КПК України,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1