печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову заступника начальника третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 07.08.2019 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001818 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
22.08.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 27.08.2019, на постанову заступника начальника третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 07.08.2019 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001818 на зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що він звернувся до заступника начальника третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 з клопотаннями від 05.08.2018, які зареєстровані за №25/1/3-99-зв19 та №25/1-3-100зв, проте своєю постановою від 07.08.2019 прокурор відмовив у задоволенні вказаних клопотань. Вказану постанову особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати вчинити дії.

В судовому засіданні ОСОБА_7 доводи, викладені у скарзі підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав в повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не подано.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, приходжу до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001818 від 31.07.2018, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

07.08.2019 прокурору надійшло клопотання ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні від 05.08.2019, в якому останній просить провести слідчі дії, а саме допиту ОСОБА_8 , а також осіб, які мали відношення до фіксації та розслідування кримінального провадження № 0001818 у якості свідків з питань, які перераховані ОСОБА_3 у вказаних клопотаннях.

Постановою заступника начальника третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 07.08.2019 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

Відтак вказана скарга подана повноважною особою, у визначений законом спосіб, тобто є прийнятною для розгляду слідчим суддею на стадії досудового розгляду.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України, постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Всупереч вказаній нормі, оскаржувана постанова слідчого від 07.08.2019, не відповідає вимогам, встановленим ч. 5 ст. 110 КПК України, є невмотивованою, оскільки в ній відсутній зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття такого процесуального рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, а відтак підлягає скасуванню.

Стосовно заявлених ОСОБА_3 у скарзі вимог про зобов`язання прокурора викликати та провести одночасний допит ОСОБА_8 та ОСОБА_3 з визначених ним питань, слідчий суддя, виходячи з положень ст. 303 КПК України, приходить до висновку, що до повноважень слідчого судді відноситься лише зобов`язання прокурора винести процесуальне рішення щодо розгляду клопотання, якщо таке процесуальне рішення не винесено у встановлений ст. 220 КПК України строк.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Розгляд клопотання по суті - про відмову або про задоволення клопотання віднесено до повноважень прокурора, тому слідчий суддя, відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) прокурору щодо проведення конкретних слідчих дій, адже прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, однак він не може здійснювати функції органу досудового розслідування (п. 18 ч. 1 ст. 3, ст. 22 КПК України),

Таким чином, вирішення цього питання є виключною компетенцію органу досудового розслідування, а тому зобов`язання збирати конкретні докази у кримінальному провадженні не входить до повноважень слідчого судді.

Крім того, вирішуючи питання щодо визнання відмови у задоволенні клопотання неправомірною, слідчий суддя звертає увагу, що ч. 2 ст. 307 КПК визначені види рішень, які слідчий суддя має право прийняти за наслідками розгляду скарги.

Оскільки, право визнання відмови у задоволенні клопотання неправомірною чинним кримінальним процесуальним кодексом слідчому судді не надано, вимоги скарги у цій частині задоволенню не підлягають.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що при вказаних обставинах скарга підлягає частковому задоволенню та прокурора слід зобов`язати розглянути клопотання підозрюваного відповідно до вимог ст. 220 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2, 7, 9, 36, 93, 94, 220, 223, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника начальника третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 07.08.2019 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001818 та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 07.08.2019 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001818.

Зобов`язати уповноважених службових осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0001818 повторно розглянути клопотанні № 25/1/3-99зв19 та № 25/1/3-100зв в порядку та строки передбачені ст. 220 КПК України.

В іншій частині вимоги скарги залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1