Дата документу 03.07.2019 Справа № 320/826/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/759/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/823/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мелітополя Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 16 листопада 2018 року.
До набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.

Також цим вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не працюючого, який має середню освіту і навчається на 2 курсі в Державному навчальному закладі «Мелітопольський багатопрофільний центр професіонально-технічної освіти», не одруженого, раніше не судимого,

визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 рік іспитового строку.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України продовж іспитового строку на ОСОБА_10 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

А також, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, раніше судимого 24.09.2015 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; 06.04.2016 Апеляційним судом Запорізької області змінено вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізькій області із застосуванням ст.69 КК України та призначено покарання до 3 років позбавлення волі; 22.09.2017 звільнений з Запорізького СІЗО № 10 за відбуттям строку покарання,

визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 3 роки іспитового строку.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України продовж іспитового строку на ОСОБА_11 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто зі ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 1100 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 4000 грн. У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_7 майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, цю шкоду стягнуто в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батька ОСОБА_14 .
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі: 494,80 грн. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 1-1528 від 31.11.2017; 858,00 грн. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 17-67 від 23.01.2018; 858,00 грн. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 17-196 від 19.02.2018; 858,00 грн. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 17-68 від 24.01.2018.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 02 вересня 2017 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_7 прибув до території домоволодіння будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, збудований з шиферу, проник тим самим на територію вказаного домоволодіння, що є сховищем, де з території, яка розташована за будівлею гаража, з подвір`я, таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_15 , на загальну суму 1500 грн.
05 вересня 2017 року, приблизно о 15 годині, ОСОБА_7 прибув до території домоволодіння будинку АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через дерев`яний паркан, проник тим самим на територію вказаного домоволодіння.
Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшов до господарської будівлі, що є іншим приміщенням, шляхом зняття з петель металевих дверей проник у приміщення сараю, звідки таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_16 , на загальну суму 1500 грн.
15 вересня 2017 року, приблизно о 12 годині, ОСОБА_7 прибув до території домоволодіння будинку АДРЕСА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшовши до задньої сторони сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, заліз на дерево, за допомогою якого проник на дах сараю.
Після чого продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом відсунення фрагмента шиферу, який був частиною даху, зробив отвір у ньому, через який проник у приміщення сараю, що є іншим приміщенням, таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_17 , на загальну суму 1000 грн.
03 жовтня 2017 року, приблизно о 09 годині, ОСОБА_7 прибув до території гаражу, який розташований у загальному дворі будинку АДРЕСА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до гаражу, побудованого з саману, що є іншим приміщенням, шляхом розібрання кладки задньої стіни гаража, зробив отвір в стіні, тим самим проник у його приміщення, звідки, діючи повторно, таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_18 , на загальну суму 9700 грн.
27 жовтня 2017 року, приблизно о 08 годині, ОСОБА_7 прибув до території гаражу, який розташований у загальному дворі будинку АДРЕСА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до гаражу, побудованого з білої цеглини, що є приміщенням, шляхом розібрання кладки задньої стіни гаража зробив отвір в стіні, тим самим проник у його приміщення, звідки таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 3500 грн.
23 листопада 2017 року, приблизно о 08 годині, перебуваючи на АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшли до території домоволодіння ОСОБА_19 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Реалізуючи спільний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно залишився біля огорожі території будинку з метою здійснення нагляду за обстановкою та вразі появи сторонніх осіб повідомлення про це ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які в цей же час, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, пройшли через хвіртку на територію домоволодіння і підійшли до будинку ОСОБА_19 , де неповнолітній ОСОБА_10 шляхом нанесення ударів по металопластиковій віконній рамі відкрив вікно будинку, через яке проник до середини приміщення будинку ОСОБА_19 разом зі ОСОБА_11 , звідки діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрали належне ОСОБА_19 майно, на загальну суму 6550 грн.
26 листопада 2017 року, приблизно о 03 годині, перебуваючи на АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно зі ОСОБА_11 , підійшли до території будинку ОСОБА_20 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно, заздалегідь розподіливши ролі з неповнолітнім ОСОБА_7 , залишився біля хвіртки воріт огородження території домоволодіння вказаного будинку з метою спостереження за тим, щоб їх дії залишились не помітними та попередження ОСОБА_7 у випадку появи сторонніх осіб, в той час, коли ОСОБА_7 через не заперту хвіртку воріт проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_19 , що є сховищем, де з подвір`я таємно викрав автомобільний задній міст до автомобіля марки «Mersedess D207» вартістю 4 125 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_20 , який виніс за територію домоволодіння і передав ОСОБА_11 , після чого вони разом з викраденим майном покинули місце події.
27 листопада 2017 року, приблизно о 09 годині, перебуваючи на АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, пройшли через хвіртку на територію домоволодіння ОСОБА_19 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 через незамкнуті двері пройшов до погреба, розташованого за житловим будинком, звідки, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав майно ОСОБА_19 , на загальну суму 2457 грн.
13 грудня 2017 року, приблизно о 05 годині, перебуваючи на АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан на територію городу домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав майно на суму 955,50 грн.
27 квітня 2018 року, приблизно об 11 годині, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_8 , ОСОБА_7 побачив біля одного із господарських приміщень коробку із бензиновим тримером марки «Минск МТ-3» моделі МБТ-3700. В результаті раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно таємно викрав бензиновий тример марки «Минск МТ-3» моделі МБТ-3700 вартістю 1 800 гривень, який належав ОСОБА_21 , після чого покинув місце події з викраденим майном.

В апеляційній скарзі захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи висновки суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вважає, що судом першої інстанції при винесенні вироку недостатньо враховано обставини, які пом`якшують покарання та характеризують особу обвинуваченого. ОСОБА_7 всіляко сприяв розкриттю злочину та встановленню істини по справі, розкаявся у вчиненому. Апелянт вважає, що судом належним чином не враховано вік обвинуваченого, а також ту обставину, що інкриміновані злочини вчинено внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Також судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 згідно висновку судово-психіатричного експерта №170 від 11.04.2018 виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді не соціалізованого розладу поведінки. Вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України звільнивши від відбування покарання, встановивши іспитовий термін, що буде достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного просить змінити вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України звільнивши від відбування покарання, встановивши іспитовий термін 1 рік.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в цілому відповідає зазначеним вимогам.

Колегія суддів вважає, що належним чином оцінивши обставини провадження, суд погодився із кваліфікацією сторони обвинувачення дій ОСОБА_7 і кваліфікував дії останньогоза ч.2, 3 ст.185 КК України.

Вид і розмір призначеного судом покарання кожне кримінальне правопорушення і за сукупністю злочинів обвинуваченому визначено в цілому з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, відомостей про особу про особу обвинуваченого ОСОБА_7 .
Проте, висновок суду про обов`язковість реального відбування покарання обвинуваченим є помилковим, без достатнього врахування низки обставин, які впливають на призначення покарання.

Згідно з ч.1 ст.104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Так при призначенні покарання і вирішенні питання щодо можливості застосування положень ст.ст.75, 104 КК України, встановивши відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд взяв до уваги лише ряд обставин, які його (покарання) пом`якшують, однак не зарахував до цих обставин активне сприяння розкриттю злочинів, а також належним чином не врахував вік обвинуваченого, і ту обставину, що інкриміновані злочини вчинено внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Крім цього у досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні органу пробації, хоча і зазначалось про високий рівень ризику вчинення нового кримінального правопорушення, однак допускалась можливість застосування щодо ОСОБА_7 соціально-виховних заходів за умов здійснення інтенсивного нагляду.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем навчання незадовільно, те що шкода відшкодована частково, що обвинувачений щиро покаявся у вчиненому і активно сприяв розкриттю злочину, злочини вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, судова колегія вважає можливим, застосувати щодо ОСОБА_7 положення ст.ст.75, 104 КК України і звільнити його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 2 роки із покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України, що не суперечить досягненню мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.

Вказане, з урахуванням положень ст.408 КПК України, передбачає зміну оскаржуваного рішення в частинні застосування положення ст.ст.75, 76, 104 КК України.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_7 , змінити.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі суду.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3