Справа № 182/7005/17
Провадження № 1-кп/0182/79/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2019 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2015 за № 0001917 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимого:
- 02.11.2006 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 02.11.2013 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 08.06.2015 приблизно о 01:00 год. знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом з ним та ОСОБА_7 вживали спиртні напої.
Коли ОСОБА_3 побачив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заснули, у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, яке зберігалось в даній квартирі.
Після чого ОСОБА_3 вийшов, не зачинивши двері, з квартири на вулицю, де зустрів чоловіка, анкетні дані якого встановити не надалось можливим, та запропонував останньому за винагороду допомогти у продажу речей.
При цьому ОСОБА_3 запевнив останнього, що квартира та майно у ній належить йому, тим самим ОСОБА_3 переконав зазначену особу у доброчесності своїх дій та таким чином, не повідомляючи про свій злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, ввів його в оману.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 приблизно о 01.45 год. знову зайшов до квартири та запросив до неї невстановленого слідством чоловіка. Далі ОСОБА_3 зайшов до кімнати, де на дивані лежала ОСОБА_7 , яку ОСОБА_3 запевнив, що ОСОБА_5 не проти продажу комп`ютера, тобто, увівши в оману, запевнив її у законності своїх дій, внаслідок чого ОСОБА_7 не усвідомлювала факту вчинення ОСОБА_3 викрадення майна.
Після чого ОСОБА_3 разом з невстановленим чоловіком, від`єднавши кабелі, разом взявши в руки, винесли з квартири комп`ютер ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_3 незаконно з корисливих мотивів умисно, скориставшись тим, що ОСОБА_5 спить у іншій кімнаті, у присутності осіб, які не усвідомлювали факту викрадення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно таємно викрав комп`ютер ОСОБА_5 , який складався з :
-монітору марки «ASUS VW 202 SR» діагоналлю 20 дюймів;
-системного блоку PHENOM II Х4 В55/3,6 GHZ/RAM 4096 МВ/НDD 1000 GB/VIDEO 1024MB/DVDRW;
-комп`ютерної клавіатури;
-портативної мишки А4 ТЕСН-Х7.
Вартість вказаного комп`ютера, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 465 від 02.11.2017, з урахуванням зносу, складає 5 261,25 грн.
Після чого, ОСОБА_3 з викраденим комп`ютером пішов з місця вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що потерпілого знає, відносини у них були дружні. На момент вчинення злочину знайомі були близько півроку. Потерпілий його та його колишню співмешканку ОСОБА_7 запросив до себе в гості. 07.06.2015 вони прийшли до ОСОБА_5 о 18-19 год., там вони всі разом вживали спиртні напої, випили багато. Крім того, на той час він вживав метамфетамін. Вживав його до того, як пішов в гості до потерпілого і в квартирі потерпілого також вживав разом з ОСОБА_7 метамфетамін. Потім ОСОБА_7 і потерпілий заснули. Він вийшов на вулицю покурити. Побачив знайомого. Попросив його допомогти продати комп`ютер, який начебто йому належить, той погодився. Вони вдвох зайшли до квартири потерпілого. Вони зі знайомим зайшли у кімнату, відключили комп`ютер і винесли його з квартири. ОСОБА_7 бачила, як він виносив комп`ютер, запитала, у нього, що він робить, а він відповів, що потерпілий комп`ютер йому подарував. Потім він відніс комп`ютер у ломбард «Скарбниця» і заклав його. Через деякий час він викупив комп`ютер і продав приблизно за 5 000 грн. по оголошенню по деталях. Вчинив злочин, так як був у стані алкогольного сп`яніння та під дією наркотиків, і тоді не думав про покарання. Після вчинення злочину він поїхав у м. Москву, щоб перестати вживати наркотики, а також із-за погроз ОСОБА_5 У м. Москві він проживав приблизно 2,5 роки. Через мережу Інтернет спілкувався з потерпілим, можливо і погрожував йому, так як був сердитий на потерпілого, а саме, за те, що змушений був через нього виїхати. Позов, пред`явлений потерпілим, визнає частково. Проти відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі не заперечує, моральну шкоду визнає в розмірі 5 - 7 тис. не більше. Він займається ремонтом квартир, але не офіційно. Може на протязі 12 місяців віддати гроші потерпілому. Просить не позбавляти його свободи.
В судовому засідання потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_3 знав, відносини були дружні на той момент. В червні 2015 р. він запросив ОСОБА_3 і його співмешканку ОСОБА_7 до себе в гості. Вони прийшли, разом почали пити пиво. Оскільки вже був пізній час, він запропонував їм залишитися ночувати в квартирі. Вони лягли на дивані, а він на підлозі. Ранком прокинувся і виявив, що немає комп`ютера. Не було ні ОСОБА_3 , ні його співмешканки. Подав заяву в поліцію про вчинення крадіжки. Розмовляв з ОСОБА_3 , він сказав, що це не він зробив і що він знайде того, хто це зробив. Розмовляв і з ОСОБА_7 . Вона також спочатку нічого не сказала. Приблизно через місяць ОСОБА_7 до нього зателефонувала, вони зустрілися і вона про все розповіла, що бачила, коли ОСОБА_3 з ще одним чоловіком вночі виносили комп`ютер. Йому і до даного часу нічого не відшкодували, навіть не пропонували. ОСОБА_3 говорив, що суд йому нічого не зробить. Позовні вимоги підтримує. Просить стягнути спричинену матеріальну шкоду в сумі 7 850 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди. Моральна шкода виражається в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 викрав належний йому комп`ютер в якому було багато потрібної йому інформації, і він її і до цього часу відновлює. Він не зміг нормально працювати, так як займається програмуванням, веб-сайтами, веб-дизайном. ОСОБА_3 забрав навіть ДВД-диски.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів та показів потерпілого, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0001917:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.06.2015 потерпілого ОСОБА_5 , у якому він вказує, що в період часу з 08.06.2015 по 11.06.2015 з його квартири зник його стаціонарний комп`ютер (а.п. 9-10);
- протоколом огляду місця події від 11.06.2015 квартири АДРЕСА_3 . До протоколу огляду долучено фото-таблицю. Під час огляду нічого не виявлено та не вилучено. (а.п. 14-16);
- письмовим повідомленням з ПТ «Ломбард- Скарбниця» про те, що 08.06.2015 о 02:52:37 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звертався до ломбардного відділенні ПТ «Ломбард-Скарбниця» за адресою: м. Нікополь, пр-т. Трубників, 2-а з приводу закладу майна, а саме: системного блоку та монітору. Вказане майно було викуплено 09.06.2015. (а.п. 34);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 465 від 02.11.2017, згідно якого ринкова вартість не наданого на дослідження майна, а саме комп`ютера, який складається з: монітору марки «ASUS VW 202 SR» діагоналлю 20 дюймів; системного блоку PHENOM II Х4 В55, 3 GHZ /RAM 4096 МВ/ на комп`ютер в (зборі): процесор AMD 3,4 Ghz; материнка модель М5 А 88 МЕVО; жорсткий диск Tb оперативна пам`ять DDR 3 об`ємом 6 Gb; відеокарта корпус golden field; клавіатури стандартної; портативної мишки А4ТЕСН-Х7 (майно знаходилося у робочому стані), з врахуванням зносу, станом на 08.06.2015 складає 5 261,25 грн. (а.п. 105-108).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Також суд враховує обставини справи, що ОСОБА_3 вчинив крадіжку у свого товарища, перебуваючи у нього в гостях; особу винного, який не працює, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, т.я. мешкає з матір`ю, за місцем проживання характеризується посередньо. На обліку у лікаря психіатра ОСОБА_3 не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога по алкоголізму з січня 2003 року, раніше притягався до кримінальної відповідальності. Також суд враховує поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що він переховувався від слідства, переїхав проживати у м. Москву. Крім того, не зважаючи на те, що з моменту вчинення злочину минуло більше 4-ох років, будь-яких заходів щодо відшкодування шкоди ОСОБА_3 не вживав.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України).
Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті, за якої кваліфіковані його дії, у виді обмеження волі.
Підстав для застосування ст.. 69, 75 КК України суд не вбачає.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Потерпілим ОСОБА_5 в кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, згідно якого просить суд стягнути з ОСОБА_3 спричинену матеріальну шкоду у сумі 7 850 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В судовому засідання потерпілий позов підтримав, посилався на обставини викладені в позові.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково. Що стосується відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, в даній частині позов визнав у повному обсязі, тоді як позовні вимоги по відшкодування моральної шкоди визнав частково, а саме в сумі 5-7 тис. грн.
Розглянувши вимоги цивільного позову, суд вважає, що останній слід задовольнити частково, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.
В силу ст. 1166, 1167 ЦК України матеріальна та моральна шкода, заподіяна злочином, підлягає стягненню з особи, що спричинила шкоду.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено позов про відшкодування матеріальної шкоди, а саме про стягнення вартості викраденого майна в сумі 7 850 грн. 00 коп. Обвинуваченим пред`явлений позов в даній частині визнано. Але, суд вважає, що підлягає стягненню вартість викраденого майна, яка встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи № 465 від 02.11.2017, згідно якого ринкова вартість не наданого на дослідження майна, а саме комп`ютера, який складається з: монітору марки «ASUS VW 202 SR» діагоналлю 20 дюймів; системного блоку PHENOM II Х4 В55, 3 GHZ /RAM 4096 МВ/ на комп`ютер в (зборі): процесора AMD 3,4 Ghz; материнки модель М5 А 88 МЕVО; жорсткого диску Tb оперативної пам`яті DDR 3 об`ємом 6 Gb; відеокарти корпус golden field; клавіатури стандартної; портативної мишки А4ТЕСН-Х7, з врахуванням зносу, станом на 08.06.2015 складає 5 261,25 грн. Доказів, що вартість викраденого майна складає 7 850 грн. потерпілим суду не надано.
В обґрунтування спричинення моральної шкоди потерпілий вказує, що у зв`язку зі вчиненим стосовно нього злочином, він страждав, так як було порушено його право власності. Через неможливість використовувати належне йому майно за призначенням у необхідний часовий проміжок в робочих цілях, він поніс великі матеріальні витрати. У нього виникли вимушені зміни у життєвих стосунках, він втратив можливість повноцінно працювати та заробляти гроші, втратив також важливі соціальні та економічні зв`язки, оскільки зіткнувся з безгрошів`ям та не в змозі був підтримувати всі свої важливі стосунки. Він і на даний час не може відновити свого нормального життєвого устрою.
Так, з урахуванням об`єктивних та суб`єктивних обставин, встановлених в суді, а також виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням даного конкретного випадку та моральних страждань потерпілого, пов`язаних зі злочинними діями стосовно належного йому майна, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди, підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи, що обвинуваченим за зазначений період часу не було вжито заходів щодо відшкодування хоча б матеріальної шкоди.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази відсутні.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи, згідно довідки, на суму 200 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Строк дії запобіжного заходу домашнього арешту скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 5 261 (п`ять тис. двісті шістдесят одну) грн. 25 коп., моральної шкоди 10 000 (десять тис.) грн., а усього 15 261 (п`ятнадцять тис. двісті шістдесят одну) грн. 25 коп.
Речові докази відсутні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 200 (двісті) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1