КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2395/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року засудженого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, від відбування якого звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки,

за участю: прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року задоволено клопотання Дарницького районного відділу з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, скасовано ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням та засудженого ОСОБА_6 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, в місця позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 не бажає стати на шлях виправлення та підлягає направленню для відбування покарання, оскільки засуджений неодноразово допускав порушення умов звільнення від відбування покарання, не виконував належним чином покладений на нього вироком обов`язок щодо обов`язкової явки для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції та допустив три неявки для реєстрації без поважних причин, притягувався до адміністративної відповідальності та на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження, де йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити ухвалу Дарницького районного суду м. Києва.

За доводами апелянта уповноважений орган з питань пробації безпідставно звернувся до суду з клопотанням про його направлення для відбування покарання, оскільки він не з`явився для реєстрації з поважних причин, а саме у зв`язку з хворобою, про що в усній і письмовій формах повідомляв інспектора та не зміг надати медичні документи, бо не мав договору з сімейним лікарем.

Звертає увагу на те, що на його утриманні перебувають дружина та троє малолітніх дітей, він хворіє на тяжке захворювання, від явки до суду та слідчих органів не ухилявся.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та, уточнивши апеляційні вимоги, просив прийняти остаточне рішення про відмову у задоволенні клопотання представника уповноваженого органу з питань пробації про його направлення для відбування покарання, призначеного судом; заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та особової справи засудженого; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком.
Із положень ч. 3 ст. 166 КВК України також слідує, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Абзацом 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року встановлено, що згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

На переконання колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано та не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів судового провадження, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

23 листопада 2016 року засуджений ОСОБА_6 був поставлений на облік до Дарницького районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва, ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та попереджений про те, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання. При цьому у засудженого були відібрані підписка (а.о.с. 11) та пояснення (а.о.с. 12), а також винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перша середа кожного місяця (а.о.с. 13).

Під час перебування на обліку засуджений ОСОБА_6 у грудні 2016 року змінив місце проживання, не повідомивши про це уповноважений орган з питань пробації, у зв`язку з чим здійснювались заходи щодо встановлення місця його проживання та 04 січня 2017 року винесено письмове попередження про те, що у разі подальшого невиконання ОСОБА_6 покладених на нього судом обов`язків, буде внесено до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання (а.о.с. 22-27). 01 лютого 2017 року, 06 червня 2018 року, 04 липня 2018 року та 02 січня 2019 року ОСОБА_6 не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. 01 березня 2017 року та 06 лютого 2018 року у зв`язку з неявкою для реєстрації без поважних причин 01 лютого 2017 року та відповідно 02 січня 2018 року йому були винесені письмові попередження (а.о.с. 36, 106). 11 березня 2018 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, на ОСОБА_6 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 62), а наприкінці 2018 року йому було висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 183 КК України, та кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді (а.о.с. 110).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року, оскільки указані факти свідчать про невиконання ОСОБА_6 покладених на нього судом обов`язків та ухилення від контролю за його поведінкою, а відтак, з огляду на відомості щодо притягнення до адміністративної відповідальності та висунення йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і про небажання стати на шлях виправлення.

Доводи засудженого про те, що він не прибував для реєстрації з різних поважних причин, про що повідомляв інспектору відповідного органу з питань пробації, є непереконливими, оскільки такі обставини не підтверджуються будь-якими доказами. Посилання ОСОБА_6 на незадовільний стан здоров`я не заслуговує на увагу, бо жодних медичних документів з приводу стану здоров`я та необхідності отримання лікування ОСОБА_6 не надав, пояснив в суді апеляційної інстанції, що до лікаря він останнім часом не звертався, лікувався самостійно, оскільки начебто не уклав договір із сімейним лікарем, але пояснити причини, які перешкодили йому у разі необхідності отримувати належну медичну допомогу та відповідне підтвердження цьому, що можна було б визнати поважною причиною неявки для реєстрації, ОСОБА_6 не зміг.

Засуджений в суді апеляційної інстанції також не заперечував, що вчинив нове кримінальне правопорушення і колегія суддів звертає увагу на те, що цьому не завадила та обставина, що він має на утриманні малолітніх дітей, що, на його думку, не врахував суд першої інстанції під час розгляду клопотання. Між тим указані доводи засудженого є безпідставними, оскільки вчинені ним порушення під час перебування на обліку в Дарницькому районному відділі з питань пробації м. Києва переконливо свідчать про те, що він не бажає стати на шлях виправлення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року про скасування щодо ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного вироком суду покарання відповідає вимогам закону і не вбачає підстав для її зміни чи скасування. Отже апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року , якою ОСОБА_6 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4