Справа №635/7131/19
Провадження №1-кс/635/3179/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання т.в.о. слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000479 від 09 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2019 року т.в.о. слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженню №0000479 від 09 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначив, що у ході досудового розслідування встановлено, що 13 липня 2019 року невстановлена особа, перебуваючи на ринку «1-й кілометр» поблизу с.Затишшя Харківського району Харківської області таємно викрала мобільний телефон «MEIZU M5 NOTE», чим спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_4 .
За вказаним фактом СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП у Харківській області розпочато кримінальне провадження за №0000479 від 09 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Допитаний у ході досудового розслідування в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що є власником мобільного телефону «MEIZU M5 NOTE», який він передав у тимчасове користування своїй подрузі ОСОБА_5 .
Допитана у ході досудового розслідування у якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що 13 липня 2019 року у нічний час знаходилась на ринку «1-й кілометр», що розташований біля с.Затишшя Харківського району Харківської області, де зустріла своїх знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими деякий час розмовляла. Після того, як хлопці пішли, ОСОБА_5 виявила відсутність мобільного телефону, який вона отримала у тимчасове користування від знайомого ОСОБА_4 .
17 вересня 2019 року матір ОСОБА_6 - ОСОБА_8 добровільно видала співробітникм Липецького ВП Харківського ВП ГУНП у Харківській області мобільний телефон «MEIZU M5 NOTE», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який було оглянуто, вилучено та визнано речовим доказом.
Слідчий у клопотанні просить накласти арешт на мобільний телефон «MEIZU M5 NOTE», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки він є предметом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, тому без накладення арешту він може бути знищений, переданий іншим особам, що унеможливить у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У судове засідання слідчий не з`явився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд клопотання без його участі.
Оскільки сторони кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та (або) зберегло на собі його сліди, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що незастосування арешту може призвести до відчуження тимчасово вилученого майна, яке може перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вважає за необхідне накласти арешт на тимчасово вилучений 17 вересня 2019 року мобільний телефон «MEIZU M5 NOTE», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 131-132, 170-173 КПК України, -
У Х В А Л И В:

Клопотання т.в.о. слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000479 від 09 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучений 17 вересня 2019 року під час огляду мобільний телефон «MEIZU M5 NOTE», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .
Місцем його зберігання визначити камеру схову речовин доказів Липецького ВП Харківського ВП ГУНП у Харківській області.
Виконання ухвали доручити т.в.о. слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_3 .
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1