ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року
м. Київ

справа № 361/4536/17

провадження № 51-2506 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
заявника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року стосовно
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Сушівці Білогірського району
Хмельницької області, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, затверджено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, за яким ОСОБА_10 визнано винуватим та призначено узгоджене сторонами покарання за:
- ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України у виді виправних робіт на строк 1 рік;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_10 , працюючи на посаді старшого інспектора-чергового ГУ Національної поліції у м. Києві, 20 липня 2016 року за попередньою змовою групою осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, на виконання вимоги Особи 3, яка діяла за попередньою змовою з Особою 2, з метою втілення злочинного плану Особи 1 щодо насильницьких дій стосовно ОСОБА_11 , за грошову винагороду разом із Особою 4 та Особою 5, яких особисто залучив для вчинення злочину, на автомобілі «Skoda Fabia»прибули до буд. АДРЕСА_2 , де із Особою 4, використовуючи балончик з газом дратівливої та сльозогінної дії та гумові кийки «ПР-73», нанесли ОСОБА_11 численні удари по тулубу й кінцівкам, спричинивши тим самим потерпілому легких тілесних ушкоджень.
Крім того, ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, яких залучив останній, на виконання вимоги Особи 3 щодо необхідності продовження насильницьких дій стосовно ОСОБА_11 , 03 серпня 2016 року на автомобілі «Skoda Fabia» прибули до буд. АДРЕСА_2 та, демонструючи заздалегідь приготовлені для побиття металеві прути, нанесли ОСОБА_11 один удар по лівій руці, завдавши фізичного болю й не спричинивши потерпілому тілесних ушкоджень.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги адвокат мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, своїм рішенням порушив презумпцію невинуватості ОСОБА_9 , вказавши у його тексті відомості, за якими можливо ідентифікувати її особу, а також зазначивши її прізвище як співучасника вчинених злочинів.
На касаційну скаргу адвоката ОСОБА_8 представником потерпілого адвокатом ОСОБА_12 подано письмове заперечення, в яких він просить оскаржувані судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
Заявник підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурори та представник потерпілого заперечили проти касаційної скарги, просили залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Положенням ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону згідно зі ст. 412 КПК України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Положенням ч. 1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Частиною ч. 1 ст. 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
За змістом частин 2, 3 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків.
Мотивувальна частина такого вироку має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
При цьому суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, стосовно якої обвинувачення не висувалось чи матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Цих вимог закону суд апеляційної інстанції під час апеляційного провадження не дотримався та припустився суперечностей у формулюванні своїх висновків.
Так, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , не погоджуючись із вироком суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Свої вимоги адвокат, зокрема, мотивував тим, що суд першої інстанції, формулюючи обвинувачення стосовно ОСОБА_10 та викладаючи зміст угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, порушив презумпцію невинуватості ОСОБА_9 , оскільки зазначені у судовому рішенні відомості дають можливість ідентифікувати її особу.
Суд апеляційної інстанції з такими доводами адвоката не погодився та зробив свій висновок про те, що оскаржуваний вирок не містить посилань на прізвище ОСОБА_9 або інших відомостей, які дають можливість ідентифікувати її особу.
Проте Суд із таким висновком не погоджується з огляду на таке.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції вказав, що згідно з обвинувальним актом у період з 21 липня 1995 року по 09 червня 2016 року Особа 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , з січня 2016 року між подружжям склалися особисті неприязні стосунки з приводу розлучення і розподілу спільного майна, на ґрунті яких у Особи 1 навесні 2016 року виник злочинний умисел на вчинення насильницьких дій з метою залякування чоловіка (а.п. 67).
Крім того, у своєму рішенні суд зазначив про те, що за умовами угоди між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_10 бере на себе зобов`язання, які полягають у викритті в ході досудового розслідування інших співучасників злочинів, зокрема ОСОБА_9 (а.п. 70).
Тобто у вироку зазначені прізвище ОСОБА_9 та відомості, які дають можливість ідентифікувати її особу, але обвинувачення стосовно неї судом не розглядалось.
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , мав усі процесуальні можливості виправити допущені судом першої інстанції при виготовлені вироку порушення, проте цього не зробив.
За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_10 підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційний суд повинен врахувати викладене, перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі, й ухвалити законне та обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3