УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000039 від 31.01.2018 достатніх доказів у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що в період з червня-листопада 2017 року ОСОБА_4 спільно з невстановленими слідством особами, з метою отримання коштів громадян та подальшого заволодіння ними, за допомогою проведення рекламних акцій залучали осіб до здійснення вкладів грошових коштів на електронні рахунки ТОВ «Веларм ІТ» під виглядом інвестицій в розвиток IT-технологій та в операції з крипто валютами, обіцяючи щомісячний прибуток у розмірі 17-20% від вкладеної суми. Для прикриття своєї злочинної діяльності та створення враження щодо законності та вигідності проведення даних операцій, на сайті «Velarm.net» усім вкладникам відкривали особисті електронні кабінети, ввійшовши до якого кожен з них міг бачити інформацію стосовно вкладеної ним суми та нарахованих відсотків.

Під час досудового розслідування установлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що повне найменування компанії «Velarm» - товариство з обмеженою відповідальністю «Веларм ІТ». Видами діяльності даної юридичної особи являються: надання інших допоміжних комерційних послуг; комп`ютерне програмування; консультування з питань інформатизації; оброблення даних розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; надання інших інформаційних послуг. В зв`язку з тим, що видами їх діяльності не передбачено приймання вкладів (депозитів) від юридичних і фізичних осіб є підстави підозрювати, що працівники ТОВ «Веларм ІТ» займаються ошукуванням населення вводячи їх в оману.

01.10.2019 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: ноутбук марки «Asus» номер моделі «BCM92070md_ref» який упаковано до спеціального пакету Національної поліції України ГСУ №INZ3017510; мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_1 упаковано до спеціального пакету Національної поліції України ГСУ №INZ3017506; мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_2 упаковано до спеціального пакету Національної поліції України ГСУ №INZ3017506;

З метою з`ясування усіх обставин вказаного кримінального правопорушення, всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування, забезпечення збереження речових доказів та визнання їх допустимими, забезпечення проведення необхідних судових експертиз, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Слідчий ОСОБА_6 , який входить до групи слідчих кримінального провадження, просив розглянути клопотання у відсутність слідчого. Клопотання підтримував та просив задовольнити.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте слідчим у клопотанні не вказано, якими ознаками речових доказів володіють вилучені під час обшуку речі. Крім того, слідчим не встановлено власника вилучених речей, та в клопотанні не вказано відомостей про особу, у якої було вилучено вказані у клопотанні речі, що унеможливлює її виклик до суду для участі у розгляді даного клопотання.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Однак слідчим до матеріалів клопотання не було долучено постанови про визнання речей, вилучених під час обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , речовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Проте слідчим не вказано у клопотанні жодного ризику, передбаченого абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не в повній мірі було обґрунтовано клопотання, оскільки не доведено усі обставини визначені ч 2 ст. 173 КПК України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту речей вилучених під час обшуку 01.10.2019 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя