Справа № 154/1758/18 Провадження №11-кп/802/197/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1, ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
неповнолітнього, щодо якого вирішується питання про застосування
примусових заходів виховного характеру: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
законного представника: ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області 14 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:
Даною ухвалою до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Приморського району Донецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , учня 9-го класу Нововолинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 ім. Т.Г.Шевченка у відповідності з п.1, п.2 ч.2 ст.105 КК України застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері, ОСОБА_9 , жительки АДРЕСА_3 , строком на один рік.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно ухвали суду, Малолітній ОСОБА_7 , 15.09.2017 року, о 17 год. 52 хв., в м. Володимирі - Волинському, знаходячись в приміщенні магазину «Алло», що по вул. Ковельській, 29, керуючись корисливими мотивом, реалізовуючи умисел, на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, з полиці касової зони, таємно викрав мобільний телефон марки Samsung J5 (J500HZDDSEK), imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 вартість якого згідно судової - товарознавчої експертизи № 92|2017 від 18.12.2017 становить 2 937, 66 грн., що був у чохлі вартістю 120 грн., всередині якого знаходились карта пам`яті на 32 Гб вартістю 299 грн., та сім - картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 50 грн., «Лайфселл» вартістю 50 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3 456, 66 грн.
Крім цього, 17.09.2017 о 15 год. 30 хв., в м. Володимирі - Волинському, малолітній ОСОБА_7 , знаходячись в магазині «Ритуал» по вул. Ковельській, 108, керуючись корисливими мотивом, реалізовуючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, з тумбочки в торговому залі, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон «Samsung Е 1200 » imei: НОМЕР_3 , вартість якого згідно судової - товарознавчої експертизи № 91/2017 від 18.12.2017, становить 204,75 грн., всередині якого знаходилась сім - картка оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 50 грн., внаслідок чого спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 254, 75 грн.
Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор подала апеляційну скаргу, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою клопотання від 22.06.2018 року про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.185 КК України, задовольнити. Визнати доведеним, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ч.2 ст.185 КК України до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ці діяння. Виключити з резолютивної частини ухвали рішення суду про стягнення із ОСОБА_9 792 грн. 00 коп. витрат за проведення судових товарознавчих експертиз згідно акту виконаних робіт №91 від 18 грудня 2017 року. В іншій частині ухвалу залишити без змін. Зазначає, що суд, постановивши рішення про стягнення процесуальних витрат із законного представника неповнолітнього, до якого застосовано примусові заходи виховного характеру, його матері ОСОБА_9 , суд вийшов за межі своїх повноважень. Крім того, суд застосував до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру за відсутності рішення про доведеність його вини у вчиненні суспільно небезпечного діяння.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, неповнолітнього, щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру: ОСОБА_7 , захисника: ОСОБА_8 , законного представника: ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
Висновок про вчинення неповнолітнім ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, за який до нього застосовані примусові заходи виховного характеру, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.
Кваліфікація дій неповнолітнього ОСОБА_7 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.
Окрім того, згідно вимог п.3 ч.1 ст.372 КПК України, у резолютивні частині вироку зазначається в тому числі і висновок суду.
Апеляційним судом встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини вироку суду, суд першої інстанції, розглянувши клопотання, прийшов до висновку про вчинення неповнолітнім ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочинів, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, з дотримання вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, однак не вказав про це рішення в резолютивні частині, як це передбачено п.3 ч.1 ст.372 КПК України.
Згідно ч.2 ст.124 КК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Частиною 3 статті 372 КПК України передбачено зміст резолютивної частини ухвали у якій зазначаються висновки суду та строк і порядок набрання нею законної сили та її оскарження.
Статтею 501 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
2. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

3. При застосуванні до неповнолітнього примусового заходу у вигляді направлення до спеціального навчально-виховного закладу на уповноважений підрозділ органів Національної поліції покладається обов`язок доставити неповнолітнього до спеціального навчально-виховного закладу.
4. Ухвала, постановлена за наслідками розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Оскільки при постановленні ухвали судом вирішення питання про судові витрати не передбачено, тому рішення суду першої інстанції про стягнення процесуальних витрат за проведення судових товарознавчих експертиз із законного представника особи, до якої застосовано примусові заходи виховного характеру, його матері ОСОБА_9 є незаконним та в цій частині підлягає скасуванню.
Таким чином, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу прокурора.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2018 року про застосування примусових заходів до неповнолітнього ОСОБА_7 змінити.
Резолютивну частину ухвали доповнити рішенням наступного змісту «Визнати доведеним, що неповнолітній ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ці діяння».
Виключити з резолютивної частини ухвали рішення суду про стягнення із ОСОБА_9 792 грн. 00 коп. витрат за проведення судових товарознавчих експертиз згідно акту виконаних робіт №91 від 18 грудня 2017 року.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: