В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Безугляки Сквирського району Київської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації раніше судимої: 1) 07.04.2005 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 289, ст. 69, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнена 24.01.2008 по відбуттю строку покарання; 2) 14.01.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки; 3) 11.02.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки; 4) 15.09.2011 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 316, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 5) 18.11.2011 Чорноморським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 02.03.2015 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 10 місяців 23 дні; 6) 20.07.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 28.09.2018 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачена: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 09.08.2019 приблизно о 17.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії залишаються непоміченими потерпілій, викрала мобільний телефон марки «ERGOFirstB500», вартістю 916 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_5 .
В подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 916 гривень.
Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченої, яка будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України, розкаюється та пояснила, що дійсно вона09.08.2019 приблизно о 17.00 год. перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , викрала мобільний телефон, належний потерпілій ОСОБА_6 . В скоєному щиро каялася, просила суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просила суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки остання вчинила таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує її покарання щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій, обставину яка обтяжує її покарання, вчинення злочину у стані сп`яніння та рецидив злочину, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше судима, не має утриманців, офіційно не працевлаштована та суспільно корисною працею не займається, законного джерела заробітку не має, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.
На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі відсутній.
Керуючись статтями 368, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі, строком на один рік.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу її фактичного затримання.
Речовий доказ по справі, а саме: мобільний телефон марки «ERGOFirstB500», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити у останній, як у власника майна.
Довідку АЖ 3422829 з ломбарду «Скарбниця», яка зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0002266 залишити зберігати при матеріалах зазначеного кримінального провадження, які перебувають у прокурора.
На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 471,03 грн. (чотириста сімдесят одна гривнятри копійки).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1