Ухвала

13 червня 2019 року

м. Київ
справа № 623/952/17

провадження № 51-2795 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі за вироком Ізюмського міськрайонного суду від 28 лютого 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 року вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2018 року змінено.

Виключено з вироку посилання як на допустимий доказ протокол обшуку від 26 вересня 2016 року. Пом`якшено ОСОБА_5 призначене покарання, ухвалено вважати його засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду від 28 лютого 2017 року остаточно призначено ОСОБА_5 4 (чотири) роки позбавлення волі. Зараховано засудженому ОСОБА_5 за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону №838-VII весь строк попереднього ув`язнення, тобто один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 21 березня 2018 року по 21 березня 2019 року включно.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Не погоджуючись з ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 року, прокурор звернувся із касаційною скаргою, в якій ставить питання про її скасування та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого через м`якість.

Вважає, що призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке, за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Наведене обґрунтування касаційної скарги прокурора викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Однак, касаційна скарга не містить належного обґрунтування позиції прокурора в чому, на його думку, є явна несправедливість, через його м`якість, призначеного засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 березня 2019 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3