Провадження № 1-кс/344/7589/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника ТОВ «Лото-Плюс» адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ТОВ «Люто-Плюс» на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ТОВ «Люто-Плюс» адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, а фактично зі скаргою в якій просить зобов`язати заступника начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_5 повернути майно вилучене в ТОВ «Люто-Плюс» 01.08.2019 року під час обшуку на вул. Новгородська 14, що в м. Івано-Франківську.

Скарга обґрунтована тим, що орендоване приміщення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Новгородська 14 використовується заявником на підставі договору суборенди для ведення законної господарської діяльності з розповсюдження державних лотерей згідно договору передоручення та ліцензійного договору. Майно, яке знаходилось у приміщення та було вилучене належить ТОВ «Лото-Плюс». На даний час відпала необхідність подальшого утримання вилученого майна оскільки товариство здійснює законну господарську діяльність, діяльність товариства паралізовано, грошові кошти, які вилучені належали працівникам.

Представник ТОВ «Лото-Плюс» в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив скаргу задоволити.

Слідчий просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки вилучене майно визнано речовим доказом та на нього ухвалою слідчого судді від 02.08.2019 року накладено арешт.

Прокурор просив у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУДФС в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2016 року.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2019 року та надано дозвіл на проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення комп`ютерної техніки, спеціальної техніки та комплектуючих до неї засобів для зайняття незаконною господарською діяльністю у вигляді зайняття гральним бізнесом, різного роду чеків, чорнових записів, в яких відображено «чорнову» бухгалтерію, незаконно здобутого майна, платіжних терміналів самообслуговування та інших предметів за допомогою яких здійснюється незаконна господарська діяльність.

На підставі даної ухвали 01 серпня 2019 року органом досудового розслідування проведено обшук у вказаному приміщенні та вилучено майно із подальшим його описом у протоколі обшуку.
Вилучені в ході обшуку предмети, речі, грошові кошти 02.08.2019 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки у слідства є підстави вважати, що дані засоби використовувались для зайняття незаконним гральним бізнесом, а грошові кошти є доходом від такої незаконної діяльності.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Водночас за змістом ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор мас право проводити вимірювання, фотографування, і звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином режим тимчасово вилученого майна поширюється лише на те вилучене в ході обшуку майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на проведення обшуку в ухвалі слідчого судді, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Слідчий 02.08.2019 року звернувся до слідчого судді із клопотання про накладення арешту на майно, яке вилучено під час обшуку, в тому числі на грошові кошти, які не були вказані в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук.

Ухвалою слідчого судді від 02.08.2019 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на грошові кошти в сумі 1687 грн.

Що стосується іншого майна, яке вилучено під час обшуку, комп`ютерної техніки, документів, то слідчим суддею в ухвалі про надання дозволу на обшук від 01.08.2019 року надано дозвіл на відшукування та вилучення вказаних речей, а тому немає необхідності в накладенні арешту на них.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 169, 171, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ТОВ «Люто-Плюс» на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду оголошено 12 серпня 2019 року о 08 год. 20 хв.