УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2019 Справа №607/14441/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської ОСОБА_1 , з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі скаргу ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_4 на повідомлення слідчого про підозру у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України у кримінальному провадженні №0002043 від 19.07.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваної у кримінальному провадженні № 0002043 ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із скаргою на повідомлення слідчого про підозру у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України у кримінальному провадженні №0002043 від 19.07.2018 року.

В обґрунтування поданої скарги вказав, що 19.07.2018 року у кримінальному провадженні № №0002043 розпочато досудове розслідування щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 385 КК України.

09.11.2018 року ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України.Згідно повідомлення про підозру, яке складене слідчим ОСОБА_9 та погоджене прокурором ОСОБА_6 , ОСОБА_8 підозрюють у тому, що вона, 12.07.2018 року, як свідок відмовилась давати показання про здійснення своєї підприємницької діяльності. Зокрема, вона відмовилась давати показання як свідок щодо проведення господарської (підприємницької) діяльності її найманим працівником ОСОБА_10 .

Так, згідно підозри ОСОБА_8 інкримінується те, що 12.07.2018 вона як свідок відмовилась давати показання щодо ОСОБА_10 , яка порушила встановлений порядок відпуску наркотичних засобів.

У той же час свідок ОСОБА_8 відмовилась від дачі показань не щодо ОСОБА_10 , а щодо себе, а точніше щодо своєї підприємницької діяльності, право на що надано ст. 63 Конституції України, ч. 2 ст. 385 ККУкраїни, п.3 ч.1 ст. 66 КПК України.

Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 66 КПК України надає право свідку відмовитись давати щодо себе показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення.

27.03.2009 ОСОБА_8 зареєстрована як фізична особа підприємець. Основним видом її діяльності є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.73).

До початку 2018 року ОСОБА_8 здійснювала підприємницьку діяльність у аптеці за адресою: АДРЕСА_1 .

З 15.12.2011 у підприємця ОСОБА_8 як найманої особи працювала ОСОБА_10 . Вона обіймала посаду менеджера з постачання, а тому не могла здійснювати відпуск будь-яких медичних препаратів у аптеці.

У будь-якому випадку вся діяльність ОСОБА_10 , яка пов`язана з лікарськимизасобами, безпосередньо стосується ОСОБА_8 , оскільки є складовоючастиною її підприємницької діяльності.

Скаржник вказав, що сам зміст підозри нівелює принцип імунітету свідка від самовикриття та свідчить про відсутність у діях ОСОБА_8 складу будь-якого кримінального правопорушення. При висуненні підозри не враховано принцип імунітету свідка від самовикриття, який закріплений як в національному, так і міжнародному законодавстві, що також свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України.

Крім цього, адвокат ОСОБА_4 вказав, що допит ОСОБА_8 як свідка проводився тричі: 22.03.2018 року, 24.03.2018 року та 12.07.2018 року і тричі ОСОБА_8 відмовлялась давати покази як свідок, однак підозра складена лише за фактом відмови надання показів в якості свідка 12.07.2018 року, та не складалась підозра за фактом відмови від надання показів в якості свідка 22.03.2018 року та 24.03.2018 року, що є незрозумілим.

Крім цього, адвокат ОСОБА_4 просить врахувати, що у повідомленні про підозру від 09.11.2018 року використані незрозумілі слова, зміст яких не роз`яснено ОСОБА_8 , допити ОСОБА_8 проведені із грубим порушенням норм КПК України, оскільки чинним кримінально-процесуальним законодавством України не передбачено проведення повторних чи додаткових допитів, ОСОБА_8 не роз`яснювались її права, у процесуальних документах, які складались в ході допиту ОСОБА_8 , не відображено відомості про усіх учасників слідчої дії, не долучено до протоколу допиту свідка ОСОБА_8 оригінального примірника технічного носія інформації на який фіксувалась слідча дія.

Наведені обставини, на думку адвоката ОСОБА_4 , свідчать про проведення незаконного допиту ОСОБА_8 , а тому відмова ОСОБА_8 від надання показів в якості свідка в ході проведення незаконного допиту не може містити ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України.

Із вказаних підстав адвокат ОСОБА_4 просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч.1 ст. 385 КК України, яке складене 09.11.2018 року в кримінальному провадженні №0002043 від 19.07.2018 року.

В судовому засіданні адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скаргу підтримали, просять її задовольнити у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив з підстав її необґрунтованості не неправомірності.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

09.11.2018 року слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0002043 від 19.07.2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.385 КПК України.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст.278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст.277 КПК України.

Відповідно до положень ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Щодо відсутності у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України, то в даному випадку слід вказати наступне.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

При встановлених обставинах під час розгляду клопотання, на думку слідчого судді, в сукупності із поясненнями прокурора в судовому засіданні підтверджено, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.1 ст. 385 КК України є вірогідною та була достатньою для пред`явлення їй підозри.

За своїм змістом повідомлена 09.11.2018 року ОСОБА_8 підозра відповідає вимогам ст.277 КПК України, при врученні повідомлення слідчими були дотримані вимоги ст.278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_8 може бути причетна до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України.

За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати те, що у ході розгляду цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання у ході повідомлення про підозру ОСОБА_8 вимог глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.ст.276, 277, 278 КПК України, з чого вбачається, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимог положень ст.276-278 КПК України, а тому подана скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За результатами розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що права, свободи та інтереси підозрюваної ОСОБА_8 в ході складання підозри та повідомлення про підозру -порушені не були.

Твердження сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_8 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України не заслуговують на увагу, оскільки вирішення вказаного питання, за встановлених в ході розгляду скарги обставин, може бути предметом лише судового розгляду кримінального провадження, а не слідчого судді, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 276-278, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги скаргу захисника адвоката ОСОБА_4 на повідомлення слідчого про підозру у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 385 КК України у кримінальному провадженні №0002043 від 19.07.2018 року - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справ и.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_11