Справа №635/2084/19
Провадження по справі № 1-в/635/254/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання в.о. начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Головецьке Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років позбалвнення волі. На підставі ч.4 ст. 70, ст.72 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводським районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року у виді одного року позбавлення волі на остаточно призначено до відбуття покарання у виді 11 років позбавлення волі. З ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 стягнуто моральну шкоду у розмірі 500000 гривень. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2014 року вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2013 року змінений в частині відшкодування моральної шкоди, яка зменшена до 300000 гривен, в іншій частині вирок залишений без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2013 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2014 року залишені без зміни. Вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2013 року набрав законної сили 15 січня 2014 року. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання, призначеного за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2013 року, строк попереднього ув`язнення з 10 лютого 2012 року по 15 січня 2014 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України відповідно до закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2017 року засудженому ОСОБА_6 замінено невідбуту частину основного покарання у виді 4 років 27 днів позбавлення волі більш м`який у виді обмеження волі на той самий строк.

Початок строку відбування покарання 10 лютого 2012 року.

Кінець строку відбування покарання - 19 лютого 2021 року.

Прибув до Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» 28 лютого 2017 року.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 з тих підстав, що останній має ряд непогашених судимостей, ним не здійснено жодних виплат в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілій за вироком суду.

Засуджений та представник установи виконання покарань у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, ОСОБА_6 засуджений вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2013 року за злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів. В місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 знаходиться з 16 лютого 2012 року. За час перебування у Харківському слідчому ізоляторі режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 02 листопада 2012 року відбував покарання в Темнівській ВК (№100), де за період відбування покарання вимог режиму тримання не порушував, стягнень не мав, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має пять заохочень, характеризувався позитивно.
З 28 лютого 2017 року відбуває покарання в Хролівському виправному центрі №140. За період відбування покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр № 140» засуджений ОСОБА_6 за сумлінну поведінку, ставлення до праці та активну участь у благоустрою установи заохочувався адміністрацією установи 12 разів, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має. Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_6 , складеної начальником відділення соціальної психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_8 13 березня 2019 року, вбачається, що засуджений характеризується позитивно, за власною ініціативною з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати, працевлаштований у господарчій обслузі установи згідно ст. 60 КВК України, до виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, виконує їх своєчасно та у повному обсязі; у відношенні до представників адміністрації ввічливий та тактовний, виконує їх законні вимоги, дотримується правомірних взаємовідносин; до основної роботи та неоплачуваних робіт з благоустрою установи ставиться сумлінно, проявляє у роботі розумну ініціативу, виконує передбачені законом вимоги персоналу; приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених згідно ст. 66 КВК України, за власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення», відвідує заплановані заходи та подає позитивний приклад іншим засудженим; за характером врівноважений, цілеспрямований, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_6 начальника майстерні установи ОСОБА_9 від 05 березня 2019 року та довідки про доходи головного бухгалтера установи ОСОБА_10 від 06 березня 2019 року, ОСОБА_6 у період з березня 2017 року по грудень 2018 року та в лютому 2019 року був працевлаштований на контрагентських об`єктах, за що отримував заробітну плату. Психологом Хролівського виправного центру (№140) ОСОБА_11 також надана позитивна психологічна характеристика на засудженого ОСОБА_6 . Судом встановлено, що ОСОБА_6 має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , де після звільнення має намір фактично проживати.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2017 року засудженому ОСОБА_6 на підставі ст. 82 КК України замінено невідбуту частину основного покарання у виді 4 років 27 днів позбавлення волі більш м`який у виді обмеження волі на той самий строк, засуджений направлений для відбування покарання до виправного центру.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою апеляцінйого суду Харківської області від 23 січня 2018 року, ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року. Як вбачається зі змісту вищевказаної ухвали суду, у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було відмовлено, враховуючи короткий термін його перебування у виправному центрі. Разом з тим, після постановлення зазначеної ухвали, засуджений заохочувався 10 разів, стягнень не мав, продовжував працювати на контрагентському об`єкті та виконувати роботи з благоустрою території, вживав заходи щодо виплати потерпілій сум в рахунок відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом, про що свідчить його заява від 14 лютого 2018 року, наявна в матеріалах особової справи на засудженого.

Суд також враховує ту обставину, що за весь час відбування покарання як у виді позбавлення волі, так і у виді обмеження волі засуджений характеризувався з позитивного боку, жодного стягнення не мав.

Щодо посилань прокурора як на підставу для відмови у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 на наявність у останнього ряду непогашених судимостей та невідшкодування ним моральної шкоди за цивільним позовом, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, зокрема з відомостей про судимість ОСОБА_6 , останній на день розгляду подання має судимості: за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року та за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2013 року, за яким остаточне покарання було призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Червонозаводським районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року. Всі попередні судимості ОСОБА_12 погашені у встановленому законом порядку.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року, який змінений ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2014 року частині відшкодування моральної шкоди, з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 стягнуто моральну шкоду у розмірі 300000 гривень. Разом з тим, згідно довідок головного бухгалтера державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_10 від 22 травня 2019 року виконавчі листи станом на 22 травня 2019 року за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року до установи «Хролівський виправний центр №140» не надходили, за час відбування покарання в установі грошові кошти на погашення позову з ОСОБА_6 не утримувались та не перераховувались. Як зазначалося вище, засудженим здійснювалися заходи щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій за вказаним вироком, зокрема 14 лютого 2018 року засуджений звертався до начальника Державної установи «Хролівський виправний центр» ОСОБА_13 з проханням щодо розшуку потерпілої для виплати їй суми моральної шкоди, однак відомості щодо розгляду зазначеного клопотання засудженого в матеріалах особової справи відсутні. Отже, засуджений не відшкодовує завдану злочином шкоду з об`єктивних причин. Під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, судом має оцінюватися не результат відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди, а ставлення особи до виконання покладеного на неї обов`язку (вжиття заходів щодо відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди), що у сукупності з іншими обставинами може свідчити про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Подання в.о. начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 задовольнити повністю.

ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року умовно достроково на невідбутий строк покарання один рік вісім місяців двадцять два дні.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 31 травня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1