Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8721/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11 вересня 2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 . Апеляційні вимоги мотивує тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення по справі, невідповідності висновків суду обставинам справи. Вважає, що під час розгляду справи про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя повинен був виходити не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваного перераховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою грунтується на презумпції, шо з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Слідчий суддя не розглядав можливість застосувати до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу .

Згідно оскарженої ухвали слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира від 11вересня 2019 року клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на шістдесят днів до 10.11.2019 року, без визначення розміру застави в порядку ч.4 ст. 183 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги останнього, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв?язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий судця, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Прокурором та слідчим доведено, що заявлені ними в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, оскільки зареєстрований на території АР Крим, тим самим має можливість залишити підконтрольну Україні територію, розуміючи невідворотність покарання. Водночас, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду, оскільки перебуваючи у місцях попереднього ув`язнення допустив порушення умов такого перебування, а також з врахуванням ризиків не зменшилися й виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою.
Згідно клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000155 від 16.05.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.27, п.12 п.13 ч.2 ст.115 КК України.

16.05.2019 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

16.05.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

17.05.2019 підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

02.07.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

11.07.2019 слідчим суддею продовжено строки досудового розслідування кримінального провадження до 6 місяців, а саме до 16.11.2019.

11.07.2019 підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Згідно клопотання про продовження строку тримання під вартою орган досудового розслідування звертає увагу, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні закінчується 13.09.2019. Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не є можливим, оскільки в провадженні призначено ряд судових експертиз, які на даний час є не виконаними, а саме:судово-медичну експертизу, п`ять судово-балістичних експертиз, три вибухо-технічних експертизи по вилученому одягу підозрюваних на предмет виявлення продуктів пострілу, дев`ять молекулярно-генетичних експертиз, дві комп`ютерно-технічні експертизи по вилучених відеореєстраторах та жорстких дисках, вибухо-технічна експертиза по вилучених у підозрюваного предметах схожих на гранати. Висновки експертиз є додатковими доказами причетності підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення. Проведення вказаних судових експертиз потребує більш тривалого часу виконання, оскільки відноситься до категорії особливої складності, виконання яких триває понад два місяці.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя ретельно перевірив доводи викладені у клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та заперечення проти задоволення цього клопотання адвоката підозрюваного, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою та належно перевірив докази обґрунтованості підозри вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 27, п.12. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

При цьому, рішення слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
При перевірці обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, що заперечується в апеляційній скарзі захисником, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення, а у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але за умови даних, які вказують на причетність особи до вчиненого злочину.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та додані до клопотання, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
А тому апеляційні доводи адвоката ОСОБА_6 , щодо застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу є необґрунтованими з наступних підстав.

В судовому засіданні було досліджено доводи сторони захисту щодо обґрунтування зміни запобіжного заходу на більш м`який, слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку, що твердження захисту не переважать над існуючими на даний час ризиками у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 переслідувався працівниками поліції аж до його затримання, що може свідчити про намагання останнього уникнути відповідальності та наявність можливого ризику втечі в разі застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того, слідчий суддя звернув увагу, що з копій протоколів негласних слідчих (розшукових) дій та інших матеріалів клопотання вбачається, що в разі застосування до ОСОБА_7 домашнього арешту не виключається виникнення ризику загрози його життю зі сторони кримінального середовища. Зокрема, про такі ризики зазначав сам ОСОБА_7 під час утримання в умовах слідчого ізолятора.

Також, на підтвердження вимог щодо зміни запобіжного заходу в судовому засіданні стороною захисту надано договори оренди квартир від 20.05.2019 та від 15.07.2019, які винаймала дружина підозрюваного. Однак, зі змісту п.2 останнього договору, предмет договору не містить найменування міста, у якому знаходиться квартира АДРЕСА_1 , та за адресою місцезнаходження якої захист просить визначити підозрюваному запобіжний захід.

Слідчим суддею звернуто увагу, щодо наявності на утриманні підозрюваного трьох дітей, та в оскарженій ухвалі вказано, що зі свідоцтва про народження дитини 2002 року народження вбачається, що ОСОБА_7 не є її батьком. Крім того, заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення щодо відсутності у медичних довідках, виданих з-приводу лікування дружини підозрюваного, заключних діагнозів та висновків фахівців щодо її стану здоров`я, який потребує стаціонарного лікування.

Виклад обставин, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та доводів, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою не зменшилися, слідчим суддею зроблено на підставі матеріалів кримінального провадження.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Також, при розгляді клопотання відповідно до вимог ч.3 ст.199 КПК України досліджені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування та встановлено, що для завершення розслідування у справі необхідно виконати ряд судових експертиз.
При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, перебуваючи на волі та зважаючи на тяжкість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою останнього.
Всі викладені адвокатом апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при продовженні підозрюваному строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.
Одночасно, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 27, п.12. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку та не визначив розмір застави, оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 пов`язаний із застосуванням насильства, а тому відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя вправі не визначати розмір застави.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11 вересня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком на шістдесят днів до 10.11.2019 року, без визначення розміру застави, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :