Справа № 693/916/19
Провадження № 1-кп/702/101/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої-судді: ОСОБА_1
з секретарем судового засідання: ОСОБА_2
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження прокурора: ОСОБА_4
потерпілої: ОСОБА_5
представника потерпілої адвоката: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_7
представник Жашківського РС з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації в Черкаській області»: не з`явився,
в с т а н о в и в :
В провадженні Монастирищенського районного суду Черкаської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286 КК України (справа № 693/916/19).
На електронну адресу суду 07.10.2019 від представника потерпілої ОСОБА_6 надійшло клопотання (скарга) про повернення обвинувального акту прокурору в зв"язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
За змістом клопотання 30.07.2019 прокурор Жашківського відділу Уманської місцевої прокуратури Черкаської області молодший радник юстиції ОСОБА_4 затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000124 від 24.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
За обвинувальним актом фактичними обставинами, які прокурор вважає встановленими, також є те, що внаслідок вказаної ДТП пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №05-7-01/348 від 13.06.2019 отримала тілесні ушкодження у вигляді поверхневих осаднених ран мочки лівої вушної раковини, передньої стінки живота, лівого ліктьового суглоба, лівої молочної залози, верхньої третини правого стегна, обох колінних суглобів та обох гомілок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, рваної рани тім`яної ділянки голови, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також закритого перелому діафізу правої малогомілкової кістки в середній її третині, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Однак, при проведенні досудового розслідування було встановлено, що згідно висновку експерта № 05-7-01/532 від 29.07.2019 внаслідок вказаної ДТП пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також отримала й тілесне ушкодження у вигляді закритого вивиху стернального кінця правої ключиці, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
З цього висновку експерта убачається, що він досліджував виписний епікриз №7628 на ім`я ОСОБА_5 , з якого убачається, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 15 до 20 квітня 2019 року в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, де їй було діагностовано розрив ключично-стернального з`єднання справа та 17.04.2019 виконана репозиція стернального з`єднання - лавсанопластика, а на рентгенограмі ОГК в прямій проекції від 26.03.2019 «..Вивих стернального кінця правої ключиці....
Однак, цей факт прокурор безпідставно не вважає за встановлений і про вказане тілесне ушкодження, як і про період лікування ОСОБА_5 у цій лікарні з 15 до 20 квітня 2019 року, в обвинувальному акті не зазначає, хоч має діяти в інтересах держави-заявити позов про відшкодування завданої шкоди на підставі вироку суду - суд має встановити тривалість стаціонарного лікування.
Це ж стосується і не зазначення в обвинувальному акті і про період стаціонарного лікування ОСОБА_5 в Жашківській ЦРЛ.
Державі завдана шкода витратами на стаціонарне лікування ОСОБА_5 і це має бути встановлено у цьому кримінальному провадженні. Про процесуальні витрати в обвинувальному акті йдеться, а про вид і розмір завданої шкоди - ні.
Тобто, прокурор порушив вимоги п.7 ч.2 ст. 291 КПК України про те, обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
А тому вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні має бути повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В судовому засіданні потерпіла та її представник клопотання підтримали повністю. Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 додатково пояснила, що не зазначення прокурором в обвинувальному акті тілесного ушкодження, яке отримала потерпіла може суттєво вплинути на розмір завданої потерпілій моральної шкоди. Вона розуміє те, що в підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості досліджувати докази у справі, а тому у вирішенні клопотання покладається на думку суду.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Просить в задоволенні клопотання відмовити та додатково пояснив, що суд в підготовчому судовому засіданні позбавлений можливості досліджувати докази. В ході досудового слідства до прокуратури не надходили заяви від закладу охорони здоров`я про понесені збитки. У разі наявності збитків, заклад охорони здоров`я, як самостійна юридична особа має право звернутися до суду з позовом про їх відшкодування.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_7 заперечують проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Захисник додатково пояснив, що представником потерпілої до суду подано скаргу, тоді як КПК України з даного питання визначає право на звернення до суду саме з клопотанням. В обвинувальному акті обставини викладені в тому вигляді в якому прокурор вважає їх доведеними, а інші обставини потребують дослідження в судовому засіданні. Ними в ході досудового слідства відшкодовані збитки, а тому про їх наявність не зазначено в обвинувальному акті. Просить в задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення та виходить з наступного.
Відповідно до правил ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право крім іншого прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам статті 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
При цьому слід враховувати, що відповідно до частини 1 статті 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а згідно частини 1 статті 11 Кримінального кодексу України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Для суду обвинувальний акт є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).
Згідно ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, у п. 51 рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ващенко проти України" (Заява N 26864/03, Страсбург, 26 червня 2008 року) суд нагадує, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.
Європейський суд з прав людини в справах Амаркян проти Росії (рішення від 09.10.2008) та в справах Камінські проти Австрії (рішення від 19.12.1989); Ліатточі проти Італії (25.07.2000); Пелісьє та Сассі проти Франції (25.03.1999) зазначив, що п.п. а п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи бути негайно і детально проінформованою зрозумілою мовою про характер і причини висунутого обвинувачення. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення є передумовою реалізації права обвинуваченого на захист, гарантованого п.3 ст. 6 Конвенції, Конституцією України та КПК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000124 від 24.03.2019 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки за змістом ч.2 ст. 291 КПК України всі необхідні реквізити обвинувального акту, направленого до суду у даному кримінальному провадженні, зазначені у його тексті прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи, і відомості щодо завданої шкоди злочином, а саме: майнову шкоду потерплій не завдано, та потерпілою подано цивільний позов, що в свою чергу спростовує посилання представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 на те, що обвинувальний акт суперечить вимогам п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім цього, посилання представника потерпілої ОСОБА_6 , як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, те, що в обвинувальному акті не зазначено розмір шкоди, завданої державі, не зазначено період стаціонарного лікування ОСОБА_5 в Жашківській ЦРЛ, не можуть бути задоволенні, оскільки такі підстави для повернення обвинувального акту відсутні у ст.291 КПК України, а тому відповідно клопотання представника потерпілої в цій частині не обґрунтоване.
Не зазначення в обвинувальному акті тілесного ушкодження спричиненого потерпілій у вигляді закритого вивиху стернального кінця правої ключиці, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору та фактично зводиться до незгоди потерпілої та її представника з висновками експертизи.
Суд враховує, що в підготовчому судовому засіданні, тобто на стадії підготовчого провадження, суд не може вдаватися до аналізу деталізації обставин вчинення кримінального правопорушення - злочину. З приводу тих недоліків, про які йде мова у клопотанні представника потерпілої, суд вважає їх такими, що не перешкоджають призначенню судового розгляду, оскільки відповідно до статті 338 КПК України прокурор має можливість змінити правову кваліфікацію та/або обсяг обвинувачення під час судового розгляду, якщо будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Фактичні обставини кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті, на думку суду, є достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту та призначення справи до судового розгляду.
Враховуючи вищевикладене, не встановлення судом в підготовчому судовому засіданні наявності підстав, які вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, суд вважає, що клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 91, 291, 314, 315, 342-345, 350 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору, в зв"язку з його невідповідністю вимогам КПК України відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1