ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 667/8087/15-к Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/659/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
іменем України
07 серпня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.. Тамбов Російсько Федерації, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого на території України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187; ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо нього та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 днів з 19.06. 2019 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали. Свої доводи мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставини кримінального провадження, а будь-які ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, відсутні. На думку апелянта, судом необґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, що суперечить практиці ЄСПЛ. Крім того, зазначає, що ОСОБА_8 тривалий час перебуває під вартою у кримінальному провадженні, в якому не має жодного процесуального статусу, а тому незаконно тримається під вартою. Також судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 перебуває у цивільному шлюбі, має доньку, стійкі соціальні зв`язки, постійне місце мешкання ( АДРЕСА_3 ) активну законослухняну позицію, що підтверджується відповідними характеристиками. Також в умовах СІЗО він переніс інсульт, тому подальше перебування в місцях позбавлення волі загрожує його життю. Жодні ризики, передбачені ст.177 КПК України, прокурором не доведено. Вважає, що дані про особу обвинуваченого, дають підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 днів.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ..
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності, проти здоров`я та життя особи, передбачених 4 ст.187; ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, за які законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років або довічне позбавлення волі.

На цій стадії судового розгляду суд не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінальних правопорушень, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність чи недоведеність винуватості обвинуваченого, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочинів, де перевіряється наявність ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому доводи захисника про необхідність встановлення процесуального статусу ОСОБА_8 , тобто повідомлення про підозру в рамках цього кримінального провадження, не грунтуються на законі.
Твердження захисника ОСОБА_10 про те, що обвинувачений ОСОБА_8 тримається під вартою незаконно, через те, що у цьому кримінальному провадженні №0000217 запобіжний захід відносно нього взагалі не обирався, позбавлені підстав, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 було обрано ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2017 року, не під час досудового розслідування, а під час підготовчого судового засідання, який розпочато за обвинувальним актом за ч. 4 ст.187, ч.2 ст. 15, п.6 ч.2 ст.115 КК України відносно ОСОБА_8 , після чого вказаний запобіжний захід продовжувався, що і є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, що він є громадянином іншої держави - Російської Федерації, раніше перебував у розшуку, не має реєстрації на території України, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу для існування, а тому не має міцних соціальних зв`язків за місцем тимчасового проживання в м. Херсоні, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також колегія судді враховує, суспільну небезпечність злочинів, у вчинення яких обвинувачується ОСОБА_8 , зокрема, проти здоров`я та життя особи, що є найвищою соціальною цінністю відповідно до ст.3 Конституції України.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, зокрема те, що він перебуває у цивільному шлюбі, має доньку, постійне місце мешкання ( АДРЕСА_3 ), активну законослухняну позицію, а також на стан його здоров`я, які, на йому думку, дають підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що усувають встановлені судом ризики, а тому не можуть слугувати стримуючим фактором та не спростовують заявлених ризиків, враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності, проти здоров`я та життя особи, за які законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років або довічне позбавлення волі, є громадянином іншої держави - Російської Федерації, раніше перебував у розшуку, не має реєстрації на території України, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу для існування, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем його тимчасового проживання в м. Херсоні.

Даних про те, що ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в умовах слідчого ізолятора, як про це вказує апелянт, стороною захисту не надано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2