Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1202/18
Провадження 1-кп/480/110/19
ВИРОК
Іменем України

09 жовтня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000336, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
30.05.2018 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи на спортивному майданчику, розташованому по вулиці Центральній в селі Сливине Миколаївського району Миколаївської області зустрівся з ОСОБА_7 , який тримав у руках сумку з ноутбуком. Після спілкування ОСОБА_7 направився додому, а ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_7 , тому він направився за потерпілим. В подальшому, діючи з корисливих мотивів, маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий перебував у стані сп`яніння та погано координував свої рухи і коли останній поставив сумку з ноутбуком на лавку, ОСОБА_6 таємно викрав майно, яке належало потерпілому ОСОБА_7 , а саме: ноутбук марки HP Laptop, вартістю 9541 грн 58 коп та сумку для ноутбука вартістю 416 грн 58 коп. Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 9958 грн 16 коп.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні, вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що 30.05.2018 року близько 19 години 00 хвилин знаходився на спортивному майданчику в селі Сливине Миколаївського району Миколаївської області. У той час до нього підійшов ОСОБА_7 , який тримав у руках сумку з ноутбуком. Після спілкування ОСОБА_7 направився додому, а ОСОБА_6 пішов слідом за ним. Коли ОСОБА_7 поставив сумку з ноутбуком на лавку, ОСОБА_6 вирішив вчинити крадіжку. Після приїзду працівників поліції, ноутбук та сумку ОСОБА_6 повернув потерпілому ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надавши заяву про судовий розгляд кримінального провадження без його участі у зв`язку з сімейними обставинами. Одночасно зазначив, що матеріальна шкода йому не завдана; ноутбук повернуто. Цивільний позов ним не заявлено. Жодних претензій до ОСОБА_6 у потерпілого не має.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України частини третьої, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, перевіривши істинність й добровільність визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України повністю доведена.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, вину у скоєному злочині визнав, щиро каявся.
Відповідно до досудової доповіді, наданої на запит суду, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
Крім того, статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства із призначенням покарання у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речовими доказами у даному кримінальному провадженні, відповідно до обвинувального акта, є ноутбук марки HP Laptop та сумка для ноутбука, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 . На підставі ст.100 КПК України вищевказані речові докази слід вважати повернутим власнику потерпілому ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речовий доказ ноутбук марки HP Laptop та сумка для ноутбука, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутими останньому.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

09.10.2019