233 № 233/5890/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, працездатного, який зареєстрований та мешкав до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 жовтня 2013 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.199, із застосуванням ст.ст.69,70 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 28 жовтня 2014 року по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. А саме, обвинувачений у разі зміни щодо нього запобіжного заходу може спробувати ухилятися від суду, з огляду на те, що він звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжкого кримінального правопорушення, за які передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі, що може бути визнано обвинуваченим більш небезпечним ніж втеча. Крім того, м.Костянтинівка розташоване у безпосередній близькості з лінією розмежування з непідконтрольною українській владі територією. Обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, на момент затримання офіційно не працював, дітей не має. Крім того, обвинувачений при затриманні намагався зникнути з місця скоєння злочину та в подальшому чинив опір працівникам поліції, що підтверджується рапортом, який міститься в матеріалах кримінального провадження. Також, обвинувачений, перебуваючи на волі, може спробувати незаконно впливати на свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений не позбавлений права додатково допитати вже допитаних свідків. А також незаконно пливати на свідка ОСОБА_9 , на допиті якого наполягає захисник обвинуваченого. Окрім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, з огляду на те, що останній в період не погашеної і не знятої судимості за тяжкий злочин, двічі збув особливо небезпечний наркотичний засіб, та в якості свого збагачення обвинувачений обрав шляхом збуту наркотичного засобу.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора ОСОБА_3 і просила продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, надавши суду письмові заперечення та вважавши, що підстави для обрання будь - якого запобіжного заходу обвинуваченому відсутні. Судом вже були досліджені письмові докази, допитані свідки, тому вважає, що ризики, на які посилається прокурор зменшились.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав, що підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має. Він перебуває під вартою майже два роки, за цей час прокурор посилається на одні і ті ж самі ризики, не вказуючи при цьому чи зменшились або збільшились вони. В матеріалах провадження відсутні відомості з приводу того, як проводилося його затримання. При цьому рапорт ОСОБА_10 нічого не доводить. Крім того, вважає, що він не може впливати на свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , оскільки він з ними не знайомий і вони вже допитані судом. Від допиту свідка ОСОБА_13 сторона обвинувачення взагалі відмовилася. Також є припущенням доводи прокурора, що він не мав місця роботи, оскільки він має трудовий стаж і вищу освіту і працював у приватній майстерні. Крім того, звертає особливу увагу суду на той факт, що до нього 4 рази застосовувалося фізичне насилля з спричиненням тяжких травм. У зв`язку з чим просив змінити йому запобіжний захід на такий, як цілодобовий домашній арешт, оскільки він має хвору мати, яка потребує стороннього догляду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд приходить таких висновків.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений по 22 червня 2019 року включно.
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України триває. У зв`язку з виконанням вимог ст. 330 КПК України суд не може перейти до допиту обвинуваченого ОСОБА_6 та надалі перейти до доповнень у вигляді клопотань захисника про проведення слідчих дій і призначення експертиз. Крім того на теперішній час відсутні результати перевірки доводів обвинуваченого щодо застосування до нього заходів фізичного і психічного насилля з боку працівників поліції і прокуратури. З огляду на вищевикладене закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу дії запобіжного заходу, тобто до 22 червня 2019 року, не можливо.
Переглядаючи доцільність продовження застосування вказаного запобіжного заходу, суд враховує існування на теперішній час ризиків, передбачених п.п.1,5 ст. 177 КПК України.
Продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні ряду, в тому числі, тяжких злочинів, за які Законом передбачене покарання від 6 до 10 років позбавлення волі, а отже ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Крім того, обґрунтовуючи існування зазначеного ризику, суд зауважує, що навіть перебуваючи під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» в Донецькій області, обвинувачений намагався ухилятися від суду, шляхом відмови виходити з камери установи попереднього ув`язнення для доставки до суду, що підтверджується актом від 04.04.2018 року, у зв`язку з чим судом 04 квітня 2018 року була постановлена ухвала про зобов`язання доставки обвинуваченого до зали судового засідання.
Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Окрім того, не зменшився ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, тяжких злочинів, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте після звільнення, відповідних висновків для себе не зробив, враховуючи ті обставини, що він звинувачується у вчиненні умисних, в тому числі, і тяжких злочинів по даному провадженню.
Разом з тим, на переконання суду на теперішній час перестав існувати ризик - незаконного впливу на свідків сторони обвинувачення, які вже допитані судом, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , оскільки клопотань від сторони захисту про додатковий допит вказаних свідків суду заявлено не було. З приводу незаконного впливу на свідка ОСОБА_9 , то суд зауважує, що сторона обвинувачення відмовилася від допиту вказаного свідка у зв`язку з невстановленням його місця знаходження і виїздом до м. Бердянська, а отже ризик незаконного впливу на вказаного свідка, на переконання суду, прокурором не доведений.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд також, враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
В даному випадку суд враховує той факт, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.307 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими непоправними наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, що свідчить про наявність у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу.
Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б повністю спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано.
Крім того, судом досліджувалося питання про вжиття до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, однак наявність вказаних обставин виключає, на думку суду, застосування таких.
Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого ОСОБА_6 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальним ризикам.
Судом взято до уваги неналежну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду, у зв`язку з чим останній двічі тимчасово видалявся із зали судових засідань.
Отже на переконання суду обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.
З огляду на вищенаведене, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 11 серпня 2019 року включно, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Одночасно, зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, підлягає продовженню, слід залишити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків у розмірі 60 (шестидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 115260 (сто п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят) гривень з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» Донецькій області строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 11 серпня 2019 року включно.
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 60 (шестидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 115260 (сто п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят) гривень 00 копійок.
У випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися зі свого місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком до 11 серпня 2019 року.
Клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою задовольнити.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя : ОСОБА_1