ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000014 від 12.03.2018 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2019 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

ЄУНСС № 723/2133/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9
Провадження № 11-кп/822/513,516/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.263 КК України

На підставі ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку виконає покладені на нього судом обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання пов`язані з речовими доказами та судовими витратами.

На вказаний вирок суду першої інстанції, обвинувачений та його захисник подали апеляційні скарги, у яких просять скасувати оскаржуваний вирок районного суду та ухвалити виправдувальний вирок.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_7 мотивує тим, що його обвинувачення ґрунтується на недотриманій процедурі його звільнення від кримінальної відповідальності та необхідності отримання рішення суду. Крім того, звертає увагу і на те, що, на думку органу досудового розслідування, незаконним вважається знаходження карабіна в його будинку протягом двох днів, хоча його подальше використання протягом двох років уже визнається законним. Вважає, що поза увагою суду залишилося те, що карабін є мисливською зброєю, а про анулювання дозволу на нього йому стало відомо лише у суді.

Захисник ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі порушує питання про безпідставне засудження його довірителя ОСОБА_7 , дії якого містять лише склад адміністративно правопорушення. Звертає увагу і на те, що в матеріалах провадження міститься висновок Сторожинрецького РВ УМВС в Чернівецькій області від 22.10.2015 року, який не скасований та з якого вбачається відсутність кримінального правопорушення і можливість надання дозволу на цю зброю, згідно вимог Закону. Районний суд, всупереч вимог ст. 349 КПК України, посилається на висновок від 13.04.2018 року яким анульовано виданий дозвіл на мисливський нарізний карабін, хоча такий документ, як доказ не надавався. Крім того, таким висновком анульовано неіснуючий дозвіл. В той час, звертає увагу і на те, що експерт підтвердив ідентичність карабіну як мисливського.

На вказані апеляційні скарги прокурором ОСОБА_6 подано заперечення, у яких остання просить вирок районного суду щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України залишити без змін. Звертає увагу на те, що мисливський карабін, згідно висновку експерта, визнаний вогнепальною нарізною зброєю, а тому є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Висновок про анулювання дозволу на зберігання вогнепальної, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв від 13.04.2018 є належним доказом, який був досліджений у судовому засіданні та відкривався сторонам у порядку ст. 290 КПК України.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що на початку жовтня 2015 року, перебуваючи на території власного господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , під час зносу житлового будинку, в якому раніше проживав його покійний батько ОСОБА_10 , виявив на горищі даного будинку мисливський нарізний карабін ««PARKER-HALE LTD» калібр 270W, заводський номер НОМЕР_1 , іноземного виробництва та, діючи незаконно, умисно, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21.08.1998 року та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 року, з метою подальшого зберігання, взяв даний карабін та цим самим незаконно придбав вогнепальну зброю.

В подальшому, ОСОБА_7 знайдену ним вогнепальну зброю, незаконно переніс до свого житлового будинку, який знаходився в цьому ж господарстві по АДРЕСА_1 та цим самим незаконно переміщував її безпосередньо при собі.

Після чого, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій вирішив добровільно видати знайдений ним карабін працівнику правоохоронних органів та 20.10.2015 року з цією метою прибув до Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, який знаходиться в м.Сторожинець по вул. Гвардійська 3 та видав працівникам поліції знайдену ним вогнепальну зброю, яку до моменту добровільної її видачі працівникам поліції.

Вказані дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити з підстав у них зазначених, міркування прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг та просив залишити вирок районного суду, як законний та обгрунтований, без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно зі п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку, крім іншого, повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, коли в ході судового розгляду винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення доведена. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Проте вирок суду щодо ОСОБА_7 вказаним вище вимогам закону в повному обсязі не відповідає, факт наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, не доведений об`єктивними та беззаперечними доказами по справі.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не визнав та пояснив суду, що на початку жовтня 2015 року на території власного господарства під час зносу житлового будинку, в якому раніше проживав його покійний батько, виявив на горищі даного будинку мисливський нарізний карабін. В подальшому, знайдену зброю переніс до свого житлового будинку, який знаходився в цьому ж господарстві за тією ж адресою. Оскільки вказані події відбувалися у вихідний день, він, в подальшому, 20.10.2015 року прибув до відділку поліції та віддав працівникам поліції знайдену ним зброю. Через тиждень, на його прохання, прцівники поліції видали дозвіл на використання цієї зброї, яку він забрав до себе та неодноразово ходив із нею на полювання. Ніяких претензій до нього не було, однак весною 2018 року дільничий попросив знову принести карабін до поліції і він його знову ж добровільно видав. Пізніше працівники поліції йому пояснили, що не було дотримано процедури його звільнення від відповідальності, а тому необхідне рішення суду. Ніяких незаконний дій він не вчиняв, вважає себе невинуватим та просить виправдати.

Такі показання обвинуваченого підтверджуються і наявними в матеріалах провадження та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Зокрема, відповідно до даних акту добровільної видачі зброї та боєприпасів від 20.10.2015 року, старший ІДС Сторожинецького РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_11 в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 отримав від громадянина ОСОБА_7 нарізний карабін PARKER-HALE калібр 270W № НОМЕР_1 та білет дозвільної системи Сторожинецького РВ, які він знайшов в приміщенні свого будинку і добровільно здав (а.м.к.п.18).

Вказане підтверджується і квитанцією № 109 від 20.10.2015 року, в якій зазначено, що ОСОБА_7 добровільно видав PARKER-HALE калібр 270W №17756D (а.м.к.п.19).

Пізніше, відповідно до заяви ОСОБА_7 від 15.03.2018 року (а.м.к.п.24), останній у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження та з ціллю проведення експертизи добровільно здає 3 патрони SB 270WIN, а також видає вищезазначений карабін паркер, який того ж дня згідно протоколу огляду був оглянутий слідчим (а.м.к.п.25-28).

Відповідно до висновку експерта № 0504-К від 30.03.2018 року, наданий на дослідження карабін, являється нарізною вогнепальною зброєю мисливським карабіном Parker-Hale, калібру 270W, заводський номер НОМЕР_2 , іноземного виробника (Англія). Карабін виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби (а.м.к.п.33-36).

Постановою про визнання предметів речовим доказом, приєднання їх до матеріалів кримінального провадження та здачу на зберігання у камеру речових доказів від 03.04.2018 року, зазначений мисливський карабін визнано речовим доказом та прилученого його в якості речового доказу до кримінального провадження № 0000014 (а.м.к.п.38).

Згідно, дозволу № А-40 від 27.10.2015 року ОСОБА_7 надано право на зберігання, носіння мисливського карабіна марки Parker-Hale LTD, калібру 270W, кал. 270 W, № НОМЕР_2 (а.м.к.п.48).

При цьому, в матеріалах кримінального провадження міститься висновок про анулювання дозволу на зберігання вогнепальної, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв від 13.04.2018 року, яким анульовано дозвіл № А-40 виданий 27.10.2017 року на право носіння та зберігання мисливської нарізної зброї марки «PARKER» кал. 270 Win № НОМЕР_1 (а.м.к.п.77).

Зазначене підтверджує той факт, що дозвіл на зберігання, носіння мисливського карабіна № А-40 від 27.10.2015 року ОСОБА_7 не було анульовано.

Частиною 1 статті 263 КК України, передбачено відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

При цьому, предметом цього злочину, зокрема, може бути вогнепальна зброя, крім гладкоствольної мисливської. До такої вогнепальної зброї відноситься і нарізна мисливська зброя.

Об`єктивну сторону складаю дії, які полягають у носінні, зберіганні, придбанні, передачі чи збуті вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Під незаконним зберіганням, вказаних вище предметів, розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Під незаконним придбанням вищезазначених предметів слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.

Згідно змісту диспозиції ч.1 ст. 263 КК України, суб`єктивна сторона вказаних вище незаконних дій характеризується тільки прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Відповідно до показань обвинуваченого, він не заперечує того факту, що дійсно знайшов мисливський карабін, який належив його батьку, а тому пізніше видав його працівникам поліції та отримав в подальшому на нього дозвіл. Оскільки будинок батька зносили, забрав зброю до себе в будинок на тому ж господарстві.

При цьому, ОСОБА_7 увесь час наполягав на тому, що він не мав наміру на вчинення незаконних дій, а лише виявив в будинку свого покійного батька карабін, який належав йому за життя.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції обґрунтував доведеність винуватості ОСОБА_7 в основному даними висновку за результатами розгляду його звернення від 20 жовтня 2015 року.

Разом з тим, поза увагою суду залишилось те, що пунктом 12.16 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, передбачено, що у разі смерті власника нагородна, нарізна вогнепальна та інша зброя військових зразків, мисливська нарізна або гладкоствольна вогнепальна зброя, основні частини зброї та бойові припаси до неї, пневматична, холодна та охолощена зброя, пристрої та патрони до них у п`ятиденний строк здаються близькими особами до органів поліції на тимчасове зберігання до вирішення питання щодо спадкування майна (але на строк не більше шести місяців).

Виходячи із встановлених судом обставин, дії ОСОБА_7 мали на меті забезпечити доставку предмета, вилученого з вільного обігу, до правоохоронних органів і свідчать про те, що обвинувачений лише звернувся до правоохоронних органів з метою видати знайдену ним зброю та отримати на неї відповідні дозвільні документи після смерті батька, якому вона належала.

Вказане підтверджується актом добровільної видачі від 20.10.2015 року, а також із тим, що в подальшому ОСОБА_7 було надано відповідний дозвіл на право зберігання, носіння мисливського карабіна.

Таким чином, в діях обвинуваченого відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, оскільки відсутня мета незаконного поводження з бойовими припасами.

Поряд з цим, поза увагою суду не може залишитися і той факт, що у даному кримінальному провадженні прокурор попередньо звертався до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст.263 КК України, однак судом дане клопотання було повернуто прокурору, оскільки ОСОБА_7 не вважав себе особою, яка вчинила вказаний злочин.

Оцінивши у сукупності наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, в порядку ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи із засад справедливості, виваженості та неупередженості, керуючись законом, колегія суддів прийшла до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України не знайшло своє підтвердження в ході судового провадження.

Так, при встановленні винуватості особи, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не містять ні окремих, ні в сукупності доказів того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, вчинено ним умисно. Більше того, доказів зберігання ним без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї до 20.10.2015 року досудовим розслідуванням не здобуто.

Оскільки належними та допустимими доказами не було встановлено наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, враховуючи закріплений Конституцією України принцип презумпції невинуватості, тлумачити всі сумніви на користь обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вирок районного суду в такому випадку підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Долю речових доказів суд, вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення призначених по справі судових експертиз відповідно до вимог ст.124 КПК України слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України закрити, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Витрати за проведення експертизи у сумі 715 грн. 00 коп. віднести за рахунок держави.

Речовий доказ: карабін ««PARKER- HALE LTD» калібр 270W, заводський номер НОМЕР_1 , іноземного виробництва (Англія) передати до сектору контролю за обігом зброї служби дозвільної системи Управління превентивної діяльності ГУНП в Чернівецькій області для вирішення питання щодо нього в порядку, встановленому законодавством України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

06.12.2019 року
(дата засвідчення копії)