У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4 , представника установи ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
22 липня 2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав свою заяву, при цьому зазначив, що хоче до своїх дітей. Також засуджений зазначив, що зарахований до господарської обслуги, а саме працює електриком, проте фактично роботу він не виконує. Заохочень він не має, має одне стягнення за вживання спиртних напоїв. Засуджений зауважив, що йому відомо що вживати алкогольні напої заборонено. Також він пояснив, що не навчається, участі у виховних та інших заходах в Дніпровській УВП № 4 він не приймає. В самодіяльності участі він також не приймає. Окрім цього засуджений повідомив, що з невідомих йому причин, адміністрацією установи йому було відмовлено в застосуванні до нього ст. 81 КК України. Чому згідно наказу він працює на посаді слюсаря-сантехніка, він пояснити не може.
Представник Дніпровської УВП № 4 ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що засуджений ОСОБА_6 має стягнення, яке не погашене за плином часу, до роботи останній ставиться сумлінно. Проте він не вважає за доцільне застосовувати до засудженого положення ст. 81 КК України, оскільки його поведінка не є зразковою.
Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , оскільки останній своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, про що свідчить стягнення за порушення вимог режиму відбування покарання, яке не погашене.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого, дійшов до наступних висновків.
ОСОБА_6 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 301, ст. ст. 75, 76 КК України до одного року позбавлення волі з конфіскацією порнографічної відеопродукції, з іспитовим строком один рік. Вказаний вирок набрав законної сили 14 вересня 2013 року.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2014 року ОСОБА_6 направлено для відбування покарання у вигляді одного року позбавлення волі, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2013 року, обравши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оголосивши його у розшук, обчислюючи початок терміну відбування покарання з моменту його затримання.
Згідно рапорту про затримання особи, 17 листопада 2018 року, ОСОБА_6 був затриманий на підставі вказаної вище ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2014 року,.
Початок строку 17 листопада 2018 року. Кінець строку 17 листопада 2019 року.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За змістом ст. 81 КК України, умовами умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині третій цієї статті; наявність факту того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 1 частини 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно ч. 2 ст. 50 КВК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його поведінка і ставлення до праці.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться і до категорії середньої тяжкості.
Згідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_6 не має заохочень, проте 21 лютого 2019 року на нього було накладено стягнення у вигляді 5 діб ДІЗО за порушення вимого режиму відбування покарання.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_6 за час перебування в місцях позбавлення волі, з 19 листопада 2018 року, характеризується посередньо. З 07 грудня 2018 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП № 4. За період відбування покарання характеризується добре. Не дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, має одне дисциплінарне стягнення. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований в бригаді електриків. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Відповідно до ст. 100 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, шляхом телефонних дзвінків та побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні до доброзичливі стосунки. Д малих неформальних груп не належить. Вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається.
Суд звертає увагу на наявні розбіжності між поясненнями засудженого ОСОБА_6 , наданими в судовому засіданні, та поясненням представника Дніпровської УВП № 4, а також характеристикою засудженого. Так, засуджений в судовому засіданні поясняв, що зарахований до господарської обслуги, а саме працює електриком, проте фактично роботу він не виконує, в той час, як представник установи повідомив, що засуджений до роботи ставиться сумлінно. Більш того, згідно характеристики засудженого, останній працевлаштований в бригаді електриків, до праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу, дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, а згідно наказу він працює слюсарем-сантехніком. Таким чином, вказані в характеристиці відомості, в цій частині, також не відповідають дійсності, виходячи з пояснень засудженого, щодо фактичного не виконання ним роботи.
Окрім цього, засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що участі у виховних та інших заходах в Дніпровській УВП № 4 він не приймає. Однак, в характеристиці засудженого зазначено, що останній, відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта».
Також, в характеристиці засудженого вказано, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання характеризується добре. Не дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи. На переконання суду, не дотримання засудженим встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, жодним чином не може охарактеризувати засудженого з позитивного боку.
Крім цього, невиконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, покладених на останнього при ухваленні вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2013 року, що призвело до направлення ОСОБА_6 для відбування покарання та оголошення останнього у розшук, не може свідчити про його бажання здійснити позитивні зрушення в поведінці та стати на шлях виправлення.
Суд також звертає увагу, що згідно виписки з протоколу № 5 засідання комісії Дніпровської УВП № 4 від 24 березня 2019 року ОСОБА_6 було відмовлено в направленні до суду матеріалів на предмет застосування до нього ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.
Наведене вище в сукупності, на переконання суду, свідчить про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1