ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/3109/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року відносно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, українцю, розлученому, який тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
який органами досудового розслідування обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 листопада 2019 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу про продовження строку тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого перебуває у суді з вересня 2016 року, за цей час допитані всі свідки, але не досліджено докази та не допитано обвинуваченого, розгляд справи неодноразово відкладався через неявку прокурора, свідків, потерпілого, в зв`язку з чим розгляд справи затягується та порушуються права обвинуваченого, який тривалий час безпідставно тримається під вартою. Стороною обвинувачення не доведено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не дотримався вище зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції обґрунтовуючи задоволення клопотання прокурора зазначив, що на час розгляду клопотання ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не відпали та продовжують існувати.
Разом з цим, суд в своєму рішенні вказує, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, може продовжувати вчиняти злочини, тому що до кримінальної відповідальності притягується не вперше, при цьому у вступній частині ухвали в анкетних даних обвинуваченого зазначено, що останній раніше не судимий.
За цим кримінальним провадженням ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні одного епізоду злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.08.2016 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно до правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
Також п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 перебуває під вартою з 31.08.2016 року, обвинувальний акт затверджено 29.09.2016 року і матеріали направлені до суду.
До теперішнього часу кримінальне провадження судом не розглянуто і обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою.
З пояснень захисника, які не заперечував прокурор, за час перебування справи у суді були допитані всі свідки, дослідження доказів не здійснювалось, допит обвинуваченого не проводився, потерпілий до суду не з`являється, оскільки тривалий час перебуває за межами України, судові засідання неодноразово відкладалися через неявку прокурора, свідків, потерпілого.
Прокурор в суді апеляційної інстанції вказав, що потерпілий допитувався у цьому кримінальному провадженні раніше, проте є необхідність здійснити допит потерпілого ще раз, в зв`язку з чим розгляд даного кримінального провадження не може закінчитися.
Відповідно до матеріалів виділеного кримінального провадження, які надійшли до апеляційного суду, ОСОБА_8 є громадянин України, українець, з вищою освітою, тимчасово не працює, розлучений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 має неповнолітнього сина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком та сестрою за місцем реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього померла мати.
Прокурором під час апеляційного розгляду не надано будь-яких даних, які могли свідчити про можливість переховування обвинуваченого від суду чи органів досудового розслідування, або про існування інших ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Матеріали судового провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_8 знаходився у розшуку, впливав на свідків чи іншим чином перешкоджав кримінальному провадженню.
За таких обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та мешкання, раніше не судимий, а також враховуючи, що ОСОБА_8 тривалий час, починаючи з 31.08.2016 року перебуває під вартою та судовий розгляд кримінального провадження триває в суді першої інстанції, потерпілому повернуто його мобільний телефон, сам потерпілий з 2018 року перебуває за межами України, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційних доводів захисника обвинуваченого про відсутність достатніх підстав для продовження йому запобіжного у вигляді тримання під вартою, внаслідок чого його апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Разом з тим, враховуючи тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби з 18-00 години до 9-00 години наступного дня за місцем його реєстрації і мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
На думку колегії суддів, такий вид запобіжного заходу не буде перешкоджати розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 чи проведення будь-яких процесуальних дій.
Разом з цим, прокурор, у разі встановлення під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не позбавлений процесуальної можливості звернутися до суду з відповідним клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на більш суворий.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби.

Заборонивши йому залишати житло за адресою : АДРЕСА_1 з 18-00 години до 9-00 години наступного дня та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1,2,3,4,8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме : 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Негайно звільнити з-під варти в залі суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на підставі п. 2 ч. 3 ст. ст. 202 КПК України зобов`язати його прибути до місця свого проживання.

Встановити строк дії ухвали 2 (два) місяці, тобто до 24 грудня 2019 року.

Виконання ухвали покласти на Шевченківське відділення Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника групи прокурорів в цьому кримінальному провадженні.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді