УХВАЛА

31 травня 2019 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_4 про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 01.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,, -

ВСТАНОВИВ:
Начальник відділення СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 , звернувся до Рівненського міського суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_4 про продовження строку досудового розслідування досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 01.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 01.06.2018 до Рівненської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невідомі особи, шляхом обману та вчинення шахрайських дій, за попередньою змовою групою осіб заволоділи квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання її членом сім`ї ОСОБА_8 та встановлення факту проживання однією сім`єю.
Рішенням Рівненського міського суду від 26.08.2016 (справа №569/16419/15-ц) в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено за недоведеністю позовних вимог.
Під час розгляду справи судом встановлено те, що «в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження твердження позивачки про те, що вона проживала з ОСОБА_8 однією сім`єю і була членом її сім`ї, належних і допустимих доказів позивачка до суду не надала. Позивачка є зовсім чужою людиною для ОСОБА_8 , з позовом вона звернулася до ОСОБА_7 , яка ніколи не була членом сімї чи родичкою ОСОБА_8 , тобто до зовсім сторонньої особи, яка не може бути відповідачем у цій справі, і судом не встановлено які ж права порушуються ОСОБА_7 при розгляді вказаної справи».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.
Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 26.10.2016 в частині відмови позовних вимог ОСОБА_6 залишено без змін, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.
Під час розгляду справи судом встановлено наступне «на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 , окрім встановлення факту родинних відносин останнього із ОСОБА_8 , підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
По справі встановлено, що на час подання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 своїх позовів до суду будь-які спадкоємці за заповітом чи за законом, які б мали право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_8 , були відсутні.
Оскільки дядько ОСОБА_5 ОСОБА_9 помер раніше і спадщину після смерті останнього прийняла його дружина ОСОБА_8 , з якою у ОСОБА_5 відсутня кровна спорідненість, тому останній не може бути спадкоємцем ОСОБА_8 1-3 черги.
За таких обставин, на думку колегії суддів, належним відповідачем за вимогами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в першу чергу мав би бути орган місцевого самоврядування - Рівненська міська рада, оскільки спір в цій справі стосується і її прав та інтересів, так як у разі відсутності законних спадкоємців після смерті ОСОБА_8 , майно останньої підлягає переходу у власність громади міста Рівне.
Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7, 30.05.2008, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
На розсуд колегії суддів, ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_5 , не надали належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що кожен із них проживав із спадкодавцем ОСОБА_8 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та здійснювали за останньою догляд.
Позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_7 в ході апеляційного розгляду справи заявили, що спадкодавець ОСОБА_8 багато років перебувала у хворобливому стані і її доглядом займався її чоловік ОСОБА_9 , який до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав задовільний стан свого здоров`я та не потребував сторонньої допомоги.
Дана обставина, на переконання колегії суддів, спростовує твердження обох позивачів про те, що вони, кожен окремо, проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_8 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, бо у такому разі, вони мали б одночасно проживати однією сім`єю і разом з чоловіком останньої, який помер раніше своєї дружини лише на 2 роки і будь-якої сторонньої допомоги не потребував.
Також, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо того, що ОСОБА_5 фактично проживаючи в м. Комсомольськ Полтавської області, що підтверджується відповідною відміткою в його паспорті, і маючи там сім`ю, не міг одночасно жити однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_8 .
За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_5 про встановлення факту його проживання однією сім`єю на протязі останніх п`яти років із спадкодавцем ОСОБА_8 та зміну черговості у спадкуванні після смерті останньої, слід відмовити.
В решті оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки ОСОБА_6 також не довела належними доказами свої вимоги, а щодо встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , то даний факт дійсно підтверджується належними доказами і це також підтверджують ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ».
На зазначене рішення суду подано касаційні скарги, які постановою Верховного суду від 11.04.2018 залишено без змін.
Однак, ОСОБА_6 знаючи про те, що існує Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 26.10.2016 яке набрало законної сили, вирішує та змінює прізвище та імя на ОСОБА_10 .
Далі, ОСОБА_11 не повідомляючи суду обставини про існування відповідного рішення суду яким вже встановлено відсутність факту проживання останньої із ОСОБА_8 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яке набрало законної сили повторно звертається до суду з позовом до Рівненської міської ради про визнання членом сім`ї та встановлення факту проживання однією сім`єю не повідомляючи дані обставини суду.
Рішенням Рівненського міського суду від 21.06.2017 (справа №569/15545/16-ц) позов ОСОБА_11 до Рівненської міської ради задоволено. Визнано ОСОБА_11 членом сім`ї ОСОБА_8 . Встановлено щодо ОСОБА_11 факто проживання понад п`ять років однією сім`єю з ОСОБА_8 .
Однак, в подальшому дане рішення суду 20.12.2017 скасовано постановою Апеляційного суду Рівненської області.
Відповідно до інформації Другої Рівненської державної нотаріальної контори 10.09.2015 конторою була заведена спадкова справа №291/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8
11.07.2017 до Другої Рівненської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_11 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
11.07.2017 державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори за реєстровим номером №1-429 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_11 . Підставою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою
АДРЕСА_1 є рішення Рівненського міського суду від 21.06.2017 (справа №569/15545/16-ц).
В подальшому 11.07.2017 ОСОБА_11 здійснює реєстрацію спірної квартири що за адресою АДРЕСА_1 за собою.
12.07.2017 ОСОБА_11 продає дану квартиру громадянам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у спільну часткову власність. Зазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_14 та зареєстрований в реєстрі за №246.
В подальшому, 06.10.2017 громадяни ОСОБА_12 та ОСОБА_13 здійснюють продаж вищевказаної квартири для ОСОБА_15 . Зазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_14 та зареєстрований в реєстрі за №369.
У зв`язку із вищевикладеним, є всі підстави вважати, що вказаний об`єкт нерухомого майна відчужений на користь інших осіб протиправно.
Строк досудового розслідування цього кримінального провадження відповідно до ст. 219 КПК України закінчується 01 червня 2019 року. Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, внаслідок складності кримінального провадження.
В судове засідання слідчий та прокурор не з"явилися, подали заяву про розгляд клопотання у їх відсутність, клопотання підтримали з підстав, у ньому наведених.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Досудове розслідування повинно бути закінчено:
1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;
2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:
1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;
2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;
3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 3 ст.294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу:
1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора;
2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;
3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.
Судом встановлено, що в провадженні начальника відділення СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000057 від 01.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
01.06.2018 до Рівненської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невідомі особи, шляхом обману та вчинення шахрайських дій, за попередньою змовою групою осіб заволоділи квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
Строк досудового розслідування цього кримінального провадження відповідно до ст. 219 КПК України закінчується 01 червня 2019 року. Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, внаслідок складності кримінального провадження.
Для цього у кримінальному провадженні необхідно виконати:
- отримати висновок судового експерта за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи;
- після завершення розгляду у Верховному суді цивільної справи №569/15545/16-ц здійснити тимчасовий доступ до матеріалів вказаної цивільної справи;
- за результатами проведених експертиз та здійснених тимчасових доступів провести допити всіх осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення;
- провести інші необхідні слідчі (розшукові) дії, з метою з`ясування всіх фактичних даних, на підставі яких буде встановлено наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Враховуючи конкретні обставини справи, також те, що строк досудового розслідування спливає, а провести вищевказані слідчі та процесуальні дії у передбачений законом строк не надається за можливе з об`єктивних причин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність підстав для його задоволення.
Керуючись ст.ст. 219, 294, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.
Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 01.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, на шість місяців, тобто до вісімнадцяти місяців, до 01 грудня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1