Справа № 716/1790/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 м. Заставна

Слідчий суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просить: скасувати постанову прокурора від 05.08.2019 в кримінальному провадженні №0000007 про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту; зобов`язати процесуального прокурора в даному кримінальному провадженні відновити досудове розслідування, відшукати нібито складені ним шляхові листи, враховуючи вимоги КПК, здійснити тимчасовий доступ до речей та документів з виїмкою вказаних, які в подальшому необхідно приєднати до матеріалів кримінального провадження і надати стороні захисту можливість з ними ознайомитися.

Скаржник стверджує, що слідчий, прокурор в даному кримінальному провадженні надали оцінку доказу, якого не бачили і не знають, де він знаходиться. Вписавши сотню разів до різних офіційних документів фразу про те, що ОСОБА_4 «склав завідомо неправдиві документи, а саме шляхові листи» слідчий та прокурор вважають вказані шляхові листи належними і допустимим доказом його нібито протиправної діяльності.

У зв`язку з цим, 31.07.2019 року він надіслав процесуальному прокурору клопотання про відновлення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, отримання тимчасового доступу до речей та документів, серед яких зберігаються нібито складені ним шляхові листи, проведення виїмки шляхових листів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження.

05.08.2019 перший заступник керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання, яку скаржник вважає протиправною, такою що підлягає скасуванню, оскільки вказавши, що йому не відомо , де в даний час знаходяться шляхові листи та відмовившись їх відшукати, прокурор порушує його право на захист від необґрунтованих звинувачень.

Захисник скаржника ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав повністю, обґрунтував вищенаведеним, просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Направив суду письмове пояснення, в якому зазначив, що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_4 про вжиття заходів для встановлення місця знаходження, вилучення, приєднання до матеріалів кримінального провадження №0000007 від 15.04.2013 шляхових листів, згідно яких нібито списувалося пальне, першим заступником керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 05.08.2019 винесено постанову про відмову в його задоволенні, посилаючись на те, що на даний момент відсутні підстави для відновлення досудового розслідування , а не встановлення місцезнаходження певних документів, які б могли бути визнані доказами у вказаному кримінальному провадженні не може свідчити про неможливість зупинення досудового розслідування. Просив провести судове засідання без його участі та відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника, врахувавши письмове пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні ІНФОРМАЦІЯ_2 на Львівській залізниці знаходилося кримінальне провадження №0000007 від 15.04.2013 відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_3 , а процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Кіцманською місцевою прокуратурою. На час розгляду даної скарги кримінальне провадження №0000007 від 15.04.2013 зупинено.

31.07.2019 ОСОБА_4 в порядку ст.220 КПК України надіслав процесуальному прокурору клопотання про відновлення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, отримання тимчасового доступу до речей та документів, серед яких зберігаються нібито складені ним шляхові листи, з виїмкою та приєднанням останніх до матеріалів кримінального провадження.

Постановою від 05.08.2019 перший заступник керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відмовив ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання від 31.07.2019, посилаючись на те, що на даний час відсутні підстави для відновлення досудового розслідування, оскільки за час проведення досудового розслідування не вдалося встановити місцезнаходження шляхових листів.

Не погоджуючись із прийнятим прокурором рішенням, 16.08.2019 ОСОБА_4 в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України звернувся до слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_4 із скаргою на зазначене рішення прокурора про відмову в задоволенні його клопотання від 31.07.2019.

Як вбачається із змісту даної скарги, ОСОБА_4 , з посиланням на процесуальний статус підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, фактично просить у скарзі зобов`язати прокуроа прийняти процесуальне рішення про задоволення його клопотання в порядку ст.220 КПК України про проведення слідчих та процесуальних дій, серед яких, зокрема, відновити досудове розслідування; відшукати нібито складені ОСОБА_4 шляхові листи , здійснити до них тимчасовий доступ з подальшою виїмкою та приєднанням до матеріалів кримінального провадження.

Згідно з ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Приписами ст.110 КПК України встановлено, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається із оскаржуваної постанови від 05.08.2019, прокурором прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , навівши підстави та мотиви її прийняття, оскільки процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження.

Слідчі (розшукові) дії, вимоги до них та порядок проведення, викладені в главі 20 КПК України. Зокрема, ч.ч.1,2 ст.223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. До таких дій віднесено допит, пред`явлення особи та речей для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, проведення експертизи тощо (статті 224, 228, 229, 234, 237, 240, 242).

З системного аналізу положень норм ст.ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України).

Отже, з огляду на співвідношення вимог ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також повноваженнями прокурора, встановленими ст. 36 КПК України, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку прокурора вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження. А слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції прокурора, який є самостійним у прийнятті рішень.

Відтак, зобов`язання прокурора здійснити процесуальні дії у тому обсязі, який наведений ОСОБА_4 у клопотанні від 31.07.2019 року, не підлягає задоволенню також і з тих підстав, що відповідно до ст. ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що вказаним процесуальним рішенням прокурора в частині відмови у задоволенні клопотання не порушено гарантій підозрюваного ОСОБА_4 щодо рівності прав, як сторони кримінального провадження, зокрема, на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.22, ст.220 КПК України).

При цьому, необхідно зауважити, що пункт 7 ч.1 ст.303 КПК України передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.

У даному випадку підозрюваним ОСОБА_4 ініційовано, серед інших процесуальних дій, здійснити тимчасовий доступ до речей та документів, серед яких зберігаються шляхові листи. Проте тимчасовий доступ до речей та документів відповідно до п.5 ч.2 ст.131КПК України належить до заходів забезпечення кримінального провадження, а не до слідчих дій, з ініціативою про вчинення яких підозрюваний може звернути до прокурора в порядку ст. 220 КПК України.

За таких обставин, у прокурора були відсутні правові підстави для задоволення вимог клопотання ОСОБА_4 від 31.07.2019.

Щодо зобов`язання прокурора здійснити тимчасовий доступ до речей та документів, слідчий суддя зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 не позбавлений можливості самостійно звернутися з даним клопотанням до слідчого судді, зазначивши підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні конкретної фізичної чи юридичної особи, оскільки у відповідності до ч.1 ст.160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора та зобов`язання задовольнити клопотання підозрюваного, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000007 від 15.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6