Справа №588/1216/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/292/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 9 липня 2019 року про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційні скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в накладенні арешту на майно, вилучене під час огляду місця події 7 липня 2019 року за адресою: с. Білка, вул. Соборна, Тростянецького району Сумської області. Зазначає, що вилучення речей проведено з істотним порушенням норм КПК України, оскільки відбувалося до внесення даних про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а вилучений автомобіль у ОСОБА_8 не має відношення до кримінального провадження і не може бути речовим доказом по кримінальному провадженню. Крім того, замість огляду місця події працівниками поліції було проведено обшук, дозволу на який у слідчого судді отримано не було, що тягне за собою визнання такої слідчої дії незаконною, як і не було підстав для зупинки автомобіля.

09 липня 2019 року слідчий суддя Охтирського міськрайонного Сумської області розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Тростянецького відділення поліції ОВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна, постановив ухвалу, якою у рамках кримінального провадження № 0000208 наклав арешт на майно вилучене під час огляду місця події 7 липня 2019 року за адресою: с. Білка, вул. Соборна, Тростянецького району, Сумської області, що належить ОСОБА_8 : мисливський карабін КО-44 7,62ммХ54 мм.; дві металеві площадки з патронами; полум`я гасник до мисливського карабіну; оптичний приціл до мисливського карабіну; пристрій нічного бачення; пару кросівок чорного кольору з написом «Chobshoes» та «424» на підошві; пару макасин темно-зеленого кольору з написом «45»; автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 . Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що вилучені предмети мають доказове значення та самі по собі або у сукупності можуть бути використані, як докази у кримінальному провадженні. Слідчим належним чином доведено, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що зазначені у клопотанні речі є доказом злочину та необхідність застосування арешту полягає у збереженні речових доказів. Необхідність застосування арешту майна полягає у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, яка вважала ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, слідчим Тростянецьким ВП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000208, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 248 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що о 01 год. 22 хв. зі служби «102» від інспектора СРПП Тростянецького ВП ОСОБА_11 надійшло повідомлення про те, що по вул. Соборній в с. Білка, Тростянецького району Сумської області було зупинено автомобіль ВАЗ 2106 н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , у салоні якого помічено рушницю та фрагмент туші дикої кози.

У ході огляду місця події від 7 липня 2019 року у автомобілі ВАЗ 2106 н.з. НОМЕР_1 належному ОСОБА_8 , в с. Білка, Тростянецького району, виявлено та вилучено: ногу та стегно тварини; мисливський карабін КО-44 7,62ммХ54 мм; дві металеві площадки з патронами; полум`ягасник до мисливського карабіну; оптичний приціл до мисливського карабіну; пристрій нічного бачення.

Під час огляду місця події від 7 липня 2019 року в яру з лісовими насадженнями на краях, що між с. Новоселівка, с. Грузьке, Тростянецького району Сумської області та урочищем «Дубина» виявлено ділянку місцевості з прим`ятою травою та нашаруванням і згустками речовини бурого кольору, схожої на кров.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання старшого слідчого, слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Колегія суддів приходить до висновку, що вказане вилучене майно на даній стадії досудового розслідування підлягає арешту, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та має доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Так, вилучені під час огляду місця події автомобіль ВАЗ 2106 н.з. НОМЕР_1 та мисливський карабін КО-44 7,62ммХ54 мм; дві металеві площадки з патронами; полум`ягасник до мисливського карабіну; оптичний приціл до мисливського карабіну; пристрій нічного бачення; пара кросівок чорного кольору з написом «Chobshoes» та «424» на підошві; пара макасин темно-зеленого кольору з написом «45» потребують детального дослідження, оскільки саме у вказаному автомобілі були виявлені сліди речовини схожої на кров, а також залишки тушки дикої кози. Крім того, рушниця, прилад нічного бачення, оптичний приціл можуть мати пряме відношення до даного кримінального провадження, яке стосується незаконного полювання, тим більше виявлення даних речей мало місце в нічний час 7 липня 2019 року, що само по собі, на даній стадії кримінального провадження, може створювати обґрунтовані підозри у незаконності певних дій, а тому з метою підтвердження чи спростування такої підозри є необхідним застосований такий захід забезпечення кримінального провадження.

Більш того, огляди місць події, по даному кримінальному провадженню, були проведені до внесення відповідних даних до ЄРДР, що не суперечить вимогам ст. 214 ч. 3 КПК України, яка передбачає випадки проведення такої слідчої дії до внесення відповідних відомостей до ЄРДР, при цьому, в таких випадках зазначене слідча не може визнаватися не законною.

На думку колегії суддів, вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об?єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вилучене майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Посилання в апеляційні скарзі представника власника майна на те, що автомобіль не має ознак речового доказу прямо спростовуються як протоколами огляду місця події від 7 липня 2019 року, якими було виявлено та зафіксовано, як залишки тушки дикої тварини так і залишки слідів речовини схожої на кров, саме в автомобілі ВАЗ 2106 н.з. НОМЕР_1 .

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника власника майна з приводу проведення обшуку, а не огляду місця події.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для початку проведення огляду місця події, слугувало повідомлення зі служби «102» від інспектора СРПП Тростянецького ВП ОСОБА_11 про те, що по вул. Соборній в с. Білка, Тростянецького району Сумської області зупинено автомобіль ВАЗ 2106 н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , у салоні якого помічено рушницю та фрагмент туші дикої кози.

Таким чином, огляд місця події, як невідкладна слідча дія, була проведення до внесення даних до ЄРДР і направлена була на перевірку отриманої працівниками поліції інформації, та за результатами огляду, цього ж дня, дані були внесені до ЄРДР.

Є безпідставними і доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не перевірено підстав для зупинки автомобіля, оскільки вказані обставини не обумовлені ст. ст. 172, 173 КПК України, при перевірці клопотання про арешт майна.

Завданнями застосування арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Враховуючи, що вилучене майно є важливим доказом у даному провадженні, що в даному провадженні необхідно провести ряд слідчих, та інших процесуальних дій, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризикам приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження даних речових доказів, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, колегія суддів вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на вказане майно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що є вірогідними та достатніми підстави для застосування слідчим суддею такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту, та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту майна, не є переконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна, з викладених у ній доводів, як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 167, 170, 172, 309, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 9 липня 2019 року, про арешт майна - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4