ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1445/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/212/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9 розглянувши матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000049 від 06.02.2017 року за апеляційними скаргами прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Чортківського районного суду від 04 червня 2019 року, -

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Золотий Потік, Бучацького району та жителя АДРЕСА_1 , працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Згідно вироку суду, 4 лютого 2017 року біля 19 години 25 хвилин у ОСОБА_8 який перебував у коридорі підвального приміщення будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_9 виник злочинний намір на спричинення йому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний намір, 4 лютого 2017 року біля 19 години 30 хвилин ОСОБА_8 , який перебував у коридорі підвального приміщення будинку за адресою АДРЕСА_2 , відчуваючи неприязнь до ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що полягає у незаконному посяганні на здоров`я, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, діючи імпульсивно з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_9 після чого відштовхнув його обома руками від себе таким чином, що ОСОБА_9 впав спиною на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 сів на живіт ОСОБА_9 та наніс декілька ударів кулаками обох рук йому в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя з осадженням шкіри.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме, умисному спричиненні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах:

- потерпілий просить вищевказаний вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком до 200 годин. Також просить задовольнити цивільний позов ОСОБА_9 у повному обсязі, а саме стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого 8997,68 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди.

Вказані вимоги мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом допущено неповноту судового розгляду.

Зазначає, що вина обвинуваченого підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, але судом вязто до уваги тільки доводи сторони захисту щодо обставин події, представники якої безпідставно затягували розгляд справи.

Так, незрозуміло з яких причин та мотивів суд визнав деякі докази не належними, зокрема протокол слідчого експерименту від 22.01.2019 року, тому просить суд апеляційної інстанції дослідити вказаний доказ повторно.

Вважає, що судовий розгляд проведено однобічно, не враховано його показань та необґрунтовано зроблено посилання на вирок суду щодо засудження потерпілого ОСОБА_9 , що немає жодного відношення до вказаної справи.

- прокурор у зміненій апеляційній скарзі просить вказаний вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 180 годин. Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, у звязку із закінченням строків давності.

Свої доводи мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а судом допущено неповноту судового розгляду.

Вважає, що вина обвинуваченого підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема показами свідків та потерпілого, а також висновком судово-медичної експертизи від 23.03.2017 року, що з незрозумілих причин визнаний судом недопустимим доказом.

Також судом не надано жодної оцінки протоколу слідчого експерименту від 22.03.2017 року проведеного за участю потерпілого, в ході проведення якого відтворено механізм та характер спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що невідомо з яких мотивів визнаний недопустимим доказом.

Зазначає, що судом необґрунтовано зроблено посилання на вирок суду щодо потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того судом необґрунтовано відхилено клопотання прокурора про повторний виклик свідка ОСОБА_11 , а також не зазначено у вироку показів свідка ОСОБА_12 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та потерпілого, які підтримали подані апеляційні скарги та просять вирок суду скасувати, міркування обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Проте ці вимоги закону під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні не виконані, обставини, які мають істотне значення для вирішення кримінального провадження належним чином не з`ясовані.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначаються підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Аналіз вироку та дослідження матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що суд неповно провів судовий розгляд кримінального провадження та в оскаржуваному вироку навів висновки, які містять істотні суперечності, чим істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону, а тому прийшов до передчасного висновку про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України, що призвело до прийняття рішення, яке не відповідає вимогам статті 370 КПК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що 4 лютого 2017 року біля 19 години 25 хвилин у ОСОБА_8 який перебував у коридорі підвального приміщення будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_9 виник злочинний намір на спричинення йому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний намір, 4 лютого 2017 року біля 19 години 30 хвилин ОСОБА_8 , який перебував у коридорі підвального приміщення будинку за адресою АДРЕСА_2 , відчуваючи неприязнь до ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що полягає у незаконному посяганні на здоров`я, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, діючи імпульсивно з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_9 після чого відштовхнув його обома руками від себе таким чином, що ОСОБА_9 впав спиною на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 сів на живіт ОСОБА_9 та наніс декілька ударів кулаками обох рук йому в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя з осадженням шкіри.

Пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення за ч.1 ст.125 КПК України, органом досудового розслідування було обґрунтовано, окрім показів самого потерпілого ОСОБА_9 , доказами, а саме: даними слідчого експерименту від 22.03.2017 року; показами свідка ОСОБА_11 , висновком експерта №110 від 23.03.2017 року та ін..

В ході розгляду даного кримінального провадження, з метою перевірки та уточнення показів свідка ОСОБА_11 , судом, в порядку ч.3 ст.333 КПК України, було дано доручення слідчому слідчого відділення Бучацького ВП Теребовлянського ВПГУНП в Тернопільській області провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події, що мали місце 04.02.2017 року.

Як вбачається з ухвали Чортківського районного суду від 26 грудня 2018 року, слідчий експеримент було доручено провести за умов, максимально наближених до події, в тому самому місці, при тому ж освітленні, з участю обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника, свідка ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_9 , його представника та свідка ОСОБА_11 , понятих, із наданням можливостей кожній стороні перевірити версії спричинення потерпілому тілесних ушкоджень та з застосуванням фіксації вихідних даних, складанням схеми, протоколу огляду місця події.

Разом з тим, органом досудового розслідування доручення суду виконано в повному обсязі не було, зокрема згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 22.01.2019 року вказана слідча дія, яка була спрямована на перевірку показів свідка ОСОБА_11 , всупереч ухвали суду була проведена без участі останнього. Також, з матеріалів провадження вбачається, що не виконано було доручення суду і в частині складання схеми цієї дії.

Не зважаючи на невиконання доручення суду, яке полягало у перевірці свідчень ОСОБА_11 , судом в основу виправдувального вироку було покладено дані цього слідчого експерименту та викладено припущення та судження з приводу того міг ОСОБА_11 бачити події про які свідчив чи ні.

Разом з тим, суд у вироку дійшов суперечливого висновку про те, що слідчий експеримент, проведений в ході судового розгляду за обставинами на які вказував обвинувачений ОСОБА_8 , підтверджують лише факт вчинення злочину, але жодних фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим не містить, тому його не можна визнати належним доказом.

Крім того, викладені у вироку висновки містять інші істотні суперечності.

Так, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази суд визнав недопустимим висновок експерта №110 від 23.03.2017 року; покази свідка ОСОБА_11 , а також визнав недопустимим доказом покази самого потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Незважаючи на вказані положення закону і визнання висновку експерта, покази свідка та потерпілого недопустимими, суд у вироку посилається на встановлені ними обставини, а саме, дані які містяться у висновку експерта щодо виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а також покази свідка та потерпілого з приводу нанесення останньому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ..

Більше того, на підставі висновку експерта, який суд визнав недопустимим доказом, суд зробив у вироку висновок, що даний доказ підтверджує факт вчинення злочину, однак не доводить причетності обвинуваченого до його вчинення.

Разом з тим, основною та невід`ємною ознакою недопустимості доказів є їх отримання у не передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом порядку та внаслідок істотного порушення прав та свобод людини .

Так, відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Визнаючи зазначені вище докази недопустимими, суд таке своє рішення жодним чином не мотивував в розумінні вимог ст.87 КК України, не зазначено у вироку чому суд дійшов висновку про те, що вказані докази отримані внаслідок порушення прав та свобод людини або отримані у не передбачений Кримінальним процесуальним кодексом порядку.

Також, суд залишив поза увагою і не дав та не навів у вироку жодної юридичної оцінки показанням допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який згідно журналу судового засідання був допитаний судом 23.01.2018 року, а також відомостям, які містяться у наявному в матеріалах провадження протоколі проведення слідчого експерименту від 22.03.2017 року, проведеного за участю ОСОБА_9 (т.2 а.п.121- 125).

Отже, суд в порушення вимог ст. 374 КПК України не навів у вироку переконливих мотивів щодо того чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути викладені в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумнів у їх достовірності.

Таким чином, з матеріалів провадження вбачається, що суд не з`ясував з достатньою повнотою обставини, що мають значення у справі, а в основу вироку поклав наявні суперечності, для усунення яких в ході судового розгляду не вжив усіх можливих заходів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що під час судового розгляду у даному провадженні залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а також суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, і в оскаржуваному вироку навів висновки, які містять істотні суперечності, що відповідно до ст.ст.409,410,411 КПК України є підставою для скасування вироку.

Разом з тим, апеляційний суд позбавлений можливості усунути виявлені в ході апеляційного розгляду недоліки і дати іншу оцінку обставинам кримінального провадження.

Так, відповідно до ст.23 КПК України та з урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених в ухвалі від 21 січня 2016 року (справа №5-249кс15), які згідно ст.458 КПК України є обов`язковими для всіх судів України, з`ясування та оцінка судом таких обставин можливе лише шляхом безпосереднього дослідження відповідних доказів.

За змістом ст.22, ч.3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції може дослідити докази лише за клопотанням учасників провадження.

В ході апелдяційного розгляду провадження апелянтами не заявлено клопотань в порядку ч.3 ст.404 КПК України про повторне дослідження усіх обставин кримінального провадження, внаслідок чого апеляційний суд позбавлений можливості дати їм свою оцінку та усунути виявлені недоліки судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та беручи до уваги положення ч.6 ст.9, п.6 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів вважає необхідним в даному випадку призначити новий розгляд у першій інстанції в іншому складі суду, в ході якого з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону, необхідно з`ясувати усі фактичні обставини справи у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, та, перевіривши доводи учасників провадження, дати належну оцінку всім зібраним у справі доказам в їх сукупності і постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційні скарги прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Чортківського районного суду від 04 червня 2019 року задовольнити частково.

Вирок Чортківського районного суду від 04 червня 2019 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в тому ж суді в іншому складі суду.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи