Справа № 456/3434/18
Провадження № 1-кп/456/8/2019
УХВАЛА

судового засідання

02 жовтня 2019 року місто Стрий

Колегія суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Стрий клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
в присутності обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
потерпілої: ОСОБА_8 , -

встановив:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ,, в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ухвали колегії суддів Стрийського міськрайонного суду, кримінальне провадження призначено до судового розгляду та відносно ОСОБА_5 , було продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 04 жовтня 2019 року однак, судове провадження по даній справі не закінчено.
Згідно вимог ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого та вказав, що ризики передбачені ст..177 КПК України залишилися, зокрема обвинувачений ніде не працює, неодружений, на утриманні дітей немає. Крім того, по справі не допитані всі свідки і обвинувачений може на них впливати, не має постійного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, дітей та батьків похилого віку на утриманні не має, а відтак просить клопотання задоволити.
Захисник ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора оскільки в обвинуваченого виявили цукровий діабет, саме клопотання є безпідставне, достовірних доказів вини обвинуваченого не встановлено, не можуть бути доказами вини обвинуваченого покази свідків дані в судовому засіданні та висновки експертиз тому, просить змінити щодо нього запобіжний захід на домашній арешт в нічний час з покладенням відповідних обов?язків.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та вказав, що в нього виявили цукровий діабет, він є хворим, ноги не тримають, він може тільки сидіти або лежати і на прогулянки не ходить, а будучи вдома він зможе ті ж таблетки, які дають в СІЗО приймати вдома і хоч трохи бути на свіжому повітрі.
Суд, заслухавши думку прокурора, який просить продовжити строк тримання під вартою до двох місяців, обвинуваченого та захисника, які просять відмовити в задоволенні клопотання прокурора, потерпілу, яка підтримала клопотання прокурора, приходить до наступного висновку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, по справі не допитані свідки.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченому під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 , необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 331 КПК України суд,
ухвалив:

Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_5 , продовжити строк тримання під вартою - з 02 жовтня 2019р. по 30 листопада 2019 року.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 ,захиснику та скерувати начальнику Львівського УВП №19 УДПтС України у Львівській області для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3