Справа № 206/6258/19
1-кп/206/405/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря с/з ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, клопотання про обрання запобіжного заходу та обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000948 від 25.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захиника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

"13" листопада 2019 р. до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України. Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту, оскільки він відповідає вимогам КПК України та відсутні підстави для його повернення. Окрім того, вважав за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики відповідно до ст. 177 КПК України не відпали та продовжують існувати, а саме ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілу, не маючий офіційного доходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засідавнні вважала за можливе призначити криімнальне провадження до судового розгляду та просила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити.
Захисник-адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні, заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду. В обґрунтування своєї позиції зазначив про порушення ст. 290 КПК України, оскільки слідчим було пронумеровано сторінки матеріалів кримінального провадження олівцем, а один із допитів обвинуваченого було проведеного без його участі, про що слідчий зазначив в протоколі допиту, що захисник відмовився від підпису у вказаному протоколі, однак від участі у допиті обвинуваченого він не відмовлявся. Крім того в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені матеріали, які йому не були надані відповідно до реалізації положень ст. 290 КПК України. Щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного заперечував, оскільки останній має хронічні захворювання у виді туберкульозу легенів та хребта, а потребує стаціонарного лікування у медичному закладі.
Обвинувачений ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що має хронічні захворювання, а саме ВІЧ, туберкульоз та потребує стаціонарного лікування у лікарня, розташованої по вул. Бехтерова у м. Дніпро.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд приходить до наступного.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1, 2 ст. 8 КПК України).
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд вправі з підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
У відповідності до вимог чинного КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 цього Кодексу.
Положеннями ст.291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, навів вичерпний перелік ряду відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.
Згідно зі ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Інших вимог до реєстру законодавцем не встановлено.
Суд, перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні вважає, що вказаний документ відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.
Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно процесуального кодексу України» повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, що на думку суду, відсутнє в клопотанні сторони захисту.
У відповідності з вимогами ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України, сторонам кримінального провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.
Частина 1 ст. 290 КПК України імперативно вказує на те, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Якщо ж сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, то відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо порушення стороною обвинувачення ст. 290 КПК та відноситься до них критично, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 12.11.2019 року (т. 1 а.п. 138), міститься підпис захисника-адвоката та запис останнього про те що він з матеріалами провадження ознайомлений в повному обсязі та в нього є зауваження щодо нумерації сторінок, оскільки вона здійснена олівцем, а щодо протоколу допиту ОСОБА_3 зазначив, що він складався без його участі.
Окрім того, щодо допущених на думку захисту порушень у реєстрі матеріалів досудового розслідування, суд також відноситься критично, оскільки вказані обставини не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
За таких обставин, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для повернення акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні.
Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді, та призначенню справи до слухання, судом не виявлено.
Справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Відповідно до вимог ст.ст.177,178,183,194,200 КПК Українита п. «е» ч.1ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що останній обвинувачується у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а тому, наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, які на даний час не відпали, зокрема, можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, а тому доводи сторони захисту та обвинуваченого про те що відносно останнього не може бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_3 має тяжкі хронічні захворювання та потребує подальшого лікування у стаціонарних умовах, судом до уваги не приймаються, оскілки у листі КЗ «ДКПЛ «Фтизіатрія» зазначено, що за своїм станом ОСОБА_3 може перебувати в місцях позбавлення волі.
Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі: обґрунтованістю підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, на думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, в той час як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_3 , тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, як наслідок відмови обвинуваченому та захиснику в задоволенні клопотання про відмову в обранні запобіжного заходу.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом. Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України в розмірі, передбаченому ч.5 ст. 182 КПК України, застосувавши таким чином альтернативний запобіжний захід.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
У відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому суд вважає за необхідне визначити розмір застави відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму працезданих осіб, встановленого на з 1 липня 2019 року - 1936 гривень. Враховуючи характеризуючі дані обвинуваченого, суд вважає, що сума у розмірі 25 168 гривень (13 прожиткових мінімумів для працезданих осіб) буде достатньою для внесення у якості застави. Зазначена сума підлягає внесенню на депозитний рахунок одержувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030200, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA5026001, код класифікації доходів бюджету: 22030200.
В силу ч. 3 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 7, 110, 314-316,331,177,178 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захиника-адвоката ОСОБА_6 по повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000948 від 25.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України відмовити.
Матеріали за обвинувальним актом по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000948 від 25.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.11.2019 на 15 год. 30 хв.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів починаючи з 18.11.2019 до 16.01.2020 включно до 12 год. 00 хв.
Визначити заставу у розмірі 25 168 гривень (двадцять п`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень, 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: одержувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030200, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA5026001, код класифікації доходів бюджету: 22030200.
В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та повідомити про це суд.
З моменту звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
На час дії запобіжного заходу у вигляді застави покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до Самарського районного суду м. Дніпропетровська;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками. В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 про відмову в обранні запобіжного заходу - відмовити. Ухвала суду в частині клопотання про обрання запобіжного заходу може бути оскаржена протягом семи днів на підставі рішення Конституційного суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1