13.09.2019 Єдиний унікальний номер 205/3696/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000185 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка, Полтавської області, громадянина України, освіта вища, має на утриманні 2 малолітніх дітей: 2008 та 2017 років народження, працевлаштованого в ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО» на посаді головного інженера, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , являючись головним інженером ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО», основним видом діяльності якої є надання послуг у сфері теплопостачання (ДК 021:20-8 пара, гаряча вода та пов`язана продукція), маючи повноваження щодо управління персоналом підприємства (п.7, 14, 15 Посадової інструкції головного інженера, затвердженої 03.01.2018 директором ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО») та щодо обліку робочого часу працівників (п.1 наказу директора ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО» від 03.01.2018), та будучи, таким чином, службовою особою, уповноваженою та зобов`язаною керівником підприємства дотримуватись трудового законодавства, грубо порушив законодавство про працю відносно найманих працівників ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО» при наступних обставинах.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що між ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» та ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО» 02.01.2018 року укладено договір про залучення засуджених до праці на об`єкті «Котельня», що розташована на території установи виконання покарань за адресою м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 1А, та в якій здійснює підприємницьку діяльність ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО». Вказаним договором (п.2.4) передбачено, що обсяг робочого часу засудженого повинен дорівнювати 40 годинам на тиждень. Відповідно до вказаного договору (п.3.1, 3.5, 3.8) забезпечення працею засуджених та облік робочого часу покладено на ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО». Крім того, відповідно до п.4.2 зазначеного договору нарахування заробітку засудженим та утримання з нього здійснюється ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО» згідно з вимогами чинного законодавства України. Таким чином, ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО» є роботодавцем відносно засуджених, наймана праця яких використовується на вказаному підприємстві.

Відповідно до ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Відповідно до ст. 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Відповідно до ст. 58 КЗпП України при змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Одночасно, ст. 59 КЗпП України встановлено, що тривалість перерви в роботі між змінами має бути не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні (включаючи і час перерви на обід).

Відповідно до ст. 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Відповідно до положень ст. 62 КЗпП України надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52, 53 і 61). Власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині третій цієї статті.

Відповідно до табелів обліку робочого часу засуджених за січень-лютий 2018 року, які складалися та підписувались головним інженером ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО» ОСОБА_3 , встановлено, що в них зазначено про роботу засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за наступним графіком: перша зміна-сутки відпочинку-друга зміна-доба відпочинку. При цьому, тривалість робочого часу зазначена для кожного засудженого в межах 7-9 робочих годин. На підставі вказаних табелів, поданих ОСОБА_3 до бухгалтерії виправної колонії, останньою зазначеним засудженим виплачувалась заробітна плата за відпрацьований час.

Одночасно, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що зазначені засуджені у вказаний проміжок часу працювали змінами за наступною схемою: денна зміна наступного дня нічна зміна дві доби відпочинку. При цьому, тривалість робочої зміни становила 12 годин поспіль.

Виходячи з викладеного, встановлено невідповідність між табелями обліку робочого часу засуджених та фактичним графіком їх роботи, та як наслідок невідповідність між відпрацьованим часом та нарахованою заробітною платою засудженим.

Таким чином, головний інженер ТОВ «ПОСТАЧ-ТЕПЛО» ОСОБА_3 в період часу з січня по лютий 2018 року на території ДУ «Дніпровська випрана колонія (№89)» (м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 1 А), діючи з прямим умислом, з метою зменшення обсягів виплаченої заробітної плати та з метою приховання понаднормового використання праці засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вніс неправдиві відомості щодо тривалості робочого часу до табелів обліку робочого часу зазначених засуджених за січень-лютий 2018 року, чим грубо порушено вимоги ст. 50, 59, 61, 62 КЗпП України, внаслідок чого грубо порушено права вказаних засуджених на відпочинок та належну оплату праці.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у грубому порушенні законодавства про працю, органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 172 КК України.

23 квітня 2019 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, за умови якої ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 172 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, характеризується з позитивної сторони. Враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочин невеликої тяжкості), особу обвинуваченого, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання своєї винуватості, сторони вважають за можливе призначити покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172 КК України, у вигляді штрафу у розмірі, передбаченим санкцією статті обвинувачення.

Обвинувачений розуміє, що наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному та касаційному порядку підозрюваному роз`яснені та зрозумілі.

Під час судового засідання ОСОБА_3 пояснив, що дійсно скоїв даний злочин, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Зазначив, що з прокурором, у присутності захисника, уклав угоду про визнання винуватості, яку він підтримав та просив затвердити. Йому зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення: мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені КПК України йому зрозумілі, так само як і характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив суд затвердити угоду.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди, зазначила, що вона не суперечить вимогам КПК та інтересам обвинуваченого, укладалася у її присутності.

Прокурор ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості з покаранням, яке визначено в угоді.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угода підлягає затвердженню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що угода укладена добровільно, без будь-якого примусу чи погроз; її умови не суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінально-процесуального кодексу України; правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена правильно; матеріалами кримінальним провадженням доводяться фактичні обставини визнання винуватості обвинуваченого; обвинувачений підозрюється у вчинені злочину невеликої тяжкості; обвинувачений раніше не судимий, характеризуються позитивно.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у грубому порушенні законодавства про працю, правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 172 КК України.

Жодної з підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд вважає угоду такою, що підлягає затвердженню.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду у кримінальному провадженні №0000185 про визнання винуватості, укладену 23 квітня 2019 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 квітня 2019 року покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто 34 000 (тридцяти чотирьох тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1