Справа № 600/127/18
Справа № 1-кп/600/6/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2018 року за №0000015 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, проживаючого та зареєстрованого у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в:
обвинувачений ОСОБА_4 28.01.2018 року маючи намір вживати спиртні напої, прийшов в гості до будинку свого товариша ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 . Зайшовши у будинок, ОСОБА_4 побачив, що ОСОБА_6 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, однак надалі поставив на стіл ще пляшку горілки ємністю 0,7 л., яку приніс з собою, після чого ОСОБА_6 запитав ОСОБА_4 скільки він повинен заплатити йому за наданий ним алкоголь, на що той назвав суму у двісті гривень. Після чого ОСОБА_6 , знаходячись в спальній кімнаті свого житлового будинку, відчинив шухляду тумбочки поряд із ліжком і вийняв звідти купюру номіналом двісті гривень, яку передав ОСОБА_4 , який при цьому, помітив у вказаній шухляді залишок грошових коштів. Надалі ОСОБА_4 вжив спільно із ОСОБА_6 по чарці горілки, після якої останній заснув сидячи за столом, а у ОСОБА_4 , який також був на підпитку, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи у спальній кімнаті за місцем проживання ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переконавшись що ОСОБА_6 міцно спить, а ніхто інший за його діями не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав із шухляди тумбочки потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти у сумі однієї тисячі гривень. У подальшому ОСОБА_4 ще раз переконався, що за ним ніхто не спостерігає та покинув місце злочину, залишивши ОСОБА_6 спати за столом, після чого розпорядився викраденими ним грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на суму 1000 (одну) тисяча гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 в присутності свого захисника ОСОБА_5 під час досудового розслідування 20.02.2018 року уклали угоду про примирення, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненому, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та сторони погодилися на призначення останньому покарання у виді громадський робіт на строк 200 (двісті) годин.
В підготовчому судовому засіданні сторони судового провадження підтримали угоду про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просили суд затвердити укладену 20.02.2018 року угоду про примирення.
Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що жодних претензій до обвинуваченого не має.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо затвердження даної угоди.
Розглядаючи в порядку ч.3 ст.474, ч.5 ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що дії які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який згідно з ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про примирення.
Також судом перевірено угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання); підстав для відмови в її затверджені не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, враховуючи особу обвинуваченого, який примирися із потерпілою стороною, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, попросив вибачення за вчинене кримінальне правопорушення, суд дійшов до висновку що угоду про примирення, слід затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 371, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 20 лютого 2018 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Речові докази, а саме грошові кошти в сумі 967 (дев`ятсот шістдесят сім) гривень, які згідно з постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 13.03.2018 року передані власнику - потерпілому ОСОБА_6 залишити в останнього.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1