Справа № 154/1999/19 Провадження №11-кп/802/538/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 липня 2019 року, яким -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, неодружений, судимий 04 квітня 2012 року Володимир-Волинським міським судом за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, звільнений 10.06.2014 по відбуттю покарання, -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволений повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_7 7760,98 грн. на відшкодування завданої злочином майнової шкоди та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 в ніч на 12.05.2019 р., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та реалізуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом зривання навісного замка із вхідних дверей, проник всередину приміщення сараю, що розташований по АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав, майно, а саме: дорожній велосипед «Україна» вартістю 549,67 грн., електродвигун до пральної машинки «Рига» вартістю 256,67 грн., два ручні автомобільні насоси, вартістю 130грн. кожен, загальною вартістю 260 грн., одну металеву каністру ємкістю 20л., вартістю 156,33 грн., три пластикові каністри ємкістю 10 л., вартістю 21 грн. кожна, зальною вартістю 63 грн., одну пластикову каністру ємкістю 5л., вартістю 8,67 грн., одну пластикову каністру ємкістю 4 л., вартістю 8,64 грн., набір гайкових ключів розмір 8-19 мм., вартістю 200 грн., набір інструментів (гайкові ключі), вартістю 400 грн., трищітку, вартістю 400 грн., продовжувач до тріщітки, вартістю 200 грн., два домкрата, вартістю 300 грн. кожен, загальною вартістю 600 грн., одна коробка до мотоцикла «К 750», вартістю 3000 грн., вісім метрів зварювальних кабелів, вартістю 200 грн., 2кг. міді, вартістю 127 грн. за один кілограм, загальною вартістю 254 грн., 2 кг. алюмінію, вартістю 22 грн. за один кілограм, загальною вартістю 44 грн., 30 літрів дизельного палива вартістю 28.80 грн. за один літр, загальною вартістю 870 грн., 10 літрів бензину марки А-92, вартістю 29.00 грн. за один літр, загальною вартістю 290 грн., яке належить ОСОБА_7 , внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 7760,98 грн.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити та звільнити від його відбування з випробовуванням.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора та потерпілого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано встановлений судом в порядку ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення злочину проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, , що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, і це не оспорюється в апеляційній скарзі та з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченим реально, окрім того і відсутні підстави для призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити покарання ближче до нижньої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 липня 2019 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді