Ухвала
Іменем України
04 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 528/181/19

провадження № 51 5142 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 червня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року,
встановила:
За ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 червня 2019 року до ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 186 КК. Вирішено питання про речові докази.
Полтавський апеляційний суд 02 вересня 2019 року залишив ухвалу місцевого суду без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку, просить скасувати ухвали місцевого та апеляційного судів та закрити кримінальне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року касаційну скаргу захисника залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК, та надано скаржнику семиденний строк для усунення недоліків скарги.

У межах строку на касаційне оскарження ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте, як видно зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Також, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвал місцевого та апеляційного судів та закриття кримінального провадження в зв`язку з тим, що не встановлені належні та достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_5 в суді за ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 186 КК, знову посилається на неповноту судового розгляду та заперечує правильність встановлених фактичних обставин справи, що, як указував Верховний Суд, у силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому, захисник, обмежившись загальними фразами, так і не конкретизував, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не зазначив у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судами судових рішень та чому їх слід відносити до підстав для закриття кримінального провадження, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексуперешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановила:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 червня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року, разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3