Справа № 461/8442/19
Провадження № 1-кс/461/9431/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.10.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002236.

В обґрунтування скарги покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки у ній відсутні відомості про те, яким чином слідча ОСОБА_4 встановила відсутність обставин про заподіяння моральної та матеріальної шкоди ОСОБА_3 . Стверджує, що слідчою проігноровано його заяви від 10.06.2019 року, від 23.09.2019 року, від 17.10.2019 року про проведення аудиторської перевірки підроблення службовими особами ГУ ПФУ у Львівській області перерахунку пенсії ОСОБА_3 . Крім того, у вказаній постанові не спростовано аргументів ОСОБА_3 стосовно спричинення йому матеріальної шкоди у розмірі 44374,02 грн. на момент відкриття кримінального провадження та в розмірі 60119,64 грн. на даний час. Просить скаргу задоволити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, у скарзі просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, їх відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого та прокурора на підставі наявних у справі матеріалів.
На підставі ст.107 КПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Встановлено, що постановою слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0002236 від 23.06.2018 року (а.с.8-10).

Оскаржувана постанова мотивована тим, що на думку слідчого, на даний час відсутні правові підстави для надання ОСОБА_3 процесуального статусу потерпілого, оскільки не здобуто доказів про завдання останньому моральної, фізичної чи майнової шкоди.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчий суддя зазначає, що для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документу. Разом з тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Тому, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
У своїй заяві від 26.07.2019 року ОСОБА_3 зазначає, що внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення йому було завдано матеріальну шкоду.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що постанова слідчого ОСОБА_4 від 30.10.2019 року є необґрунтованою, оскільки нею не перевірено, чи дійсно ОСОБА_3 було завдано матеріальну та моральну шкоду, що є предметом досудового розслідування.
Крім того, матеріалами справи встановлено, що слідчою ОСОБА_4 тричі було винесено постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002236.

Однак, вказані постанови скасовано ухвалами слідчих суддів Галицького районного суду м.Львова від 15.08.2019 року, 12.09.2019 року та 04.10.2019 року.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що скаргу необхідно задоволити та скасувати оскаржувану постанову.
Керуючись ст.ст. 55, 56, 94, 220, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 30 жовтня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002236 від 23.06.2018 року.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1