Провадження № 1-кс/331/4382/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001118 від 11.07.2019 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан - одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ :
Старший слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_6 за погодження з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 09 липня 2019 року, у період часу з 14-00 години до 19 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, направленим на умисне вбивство своєї матері ОСОБА_8 , в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому підґрунті, з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинення потерпілій смерті, стиснувши ніж у руці, наніс їй один удар в область шиї, чим спричинив одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення надключичної ділянки з ушкодженням грудної частини аорти, тампонаду серця кров`ю.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла.

Органом досудового розслідування встановлена достатня кількість доказів для повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке кваліфікується як: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

11 липня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

24 липня 2019 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

09 вересня 2019 року керівником Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме: до 11.10.2019.

11 вересня 2019 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, а саме: до 11.10.2019.

08 жовтня 2019 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, продовжено строк досудового розслідування вказаного кримінального до п`яти місяців, а саме: до 11.12.2019 року.

Таким чином, слідство приходить до висновку, що для забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідно продовжити йому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні внесене клопотання підтримав, просив його задовольнити з тих підстав, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та наявні ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, а саме, мешканців сусідніх будинків, оскільки мешкав раніше з ними по сусідству, може знищити сліди злочину, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення. Крім того, злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Разом з тим, встановлено, що після скоєння кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_5 до правоохоронних органів з дійовим каяттям не звернувся, зник з місця його скоєння, усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення, вищезазначене дає підстави органу досудового розслідування вважати, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання за вчинений злочин, знаходячись на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування.

Захисник адвокат ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання, посилаючись на те, що повідомлена ОСОБА_5 підозра не підтверджена доказами, зібраними в ході досудового розслідування а жоден із ризиків, зазначених у клопотанні слідчого не є доведеним.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, просив суд у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 199 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Геращенко проти України» від 07.11.2013 р. Суд зазначив, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових та процесуальних умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою(також Рішення у справі «Буткевичюс проти Литви»).
Для відмови у досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штегмюллер проти Австрії»1969 р.), ризик перешкоджання з боку обвинуваченого у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» 1968 р.), вчинення ним подальшого правопорушення («Мацнеттер проти Австрії» 1969 р.) або спричинення ним порушень громадського порядку («Летельєр проти Франції» 1991 р.)
Слідчий суддя при розгляді даного клопотання враховує, що поняття «обґрунтованої підозри» не міститься в національному законодавстві, тому слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла - таки вчинити злочин» (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства»).

В доданих до клопотання слідчого матеріалах, містяться ухвали слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2019 року та від 11.09.2019 року, якими вже аналізувалась обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 та зроблені висновки про можливість вчинення ним того злочину, у якому він підозрюється у даному кримінальному провадженні, тому доводи захисту про відсутність обґрунтованої підозри не є слушними.

11.07.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

24 липня 2019 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.

09 вересня 2019 року керівником Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме: до 11.10.2019 року.

11 вересня 2019 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою до 11.10.2019 року.

08 жовтня 2019 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, продовжено строк досудового розслідування вказаного кримінального до п`яти місяців, а саме: до 11 грудня 2019 року.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було враховано наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а також відомості про його особу. ОСОБА_5 хоча і не має судимості, але підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, після скоєння кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_5 до правоохоронних органів з дійовим каяттям не звернувся, зник з місця його скоєння, що дає підстави слідчому судді вважати, що залишаючись на волі підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення можливого покарання, що може призвести до невиправданої тяганини розгляду даного кримінального провадження. Крім того, стороною обвинувачення підтверджений ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, а саме, мешканців сусідніх будинків, оскільки мешкав раніше з ними по сусідству. Крім того, ОСОБА_5 до затримання не працював, законних джерел доходів не має, в м. Запоріжжі проживав не за місцем реєстрації. Соціальні та родинні зв`язки, не є настільки міцними та впливовими на поведінку ОСОБА_5 , щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, належну процесуальну поведінку, запобігти ризику втечі як особі, якій загрожує кримінальне покарання за особливо тяжкий злочин.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що заявлені ризики втечі підозрюваного, продовження ним злочинної діяльності, незаконний вплив на свідків не зменшились та продовжують існувати, що є підставою для відмови у звільненні підозрюваного з-під варти.
З урахуванням встановлених обставин, тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , свідчить про суспільну небезпечність цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, є високим ризик втечі підозрюваного від правосуддя з метою уникнути можливого покарання, продовження злочинної діяльності.
Слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя з урахуванням викладеного продовжує відносно ОСОБА_5 строк тримання під вартою.
Керуючись ст. 177, 179 184, 193, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001118 від 11.07.2019 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваногоОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, а саме: до 07 грудня 2019 року до 15 години 40 хвилин включно.
Ухвалу для виконання направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1