Справа № 717/721/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2019 року року смт. Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

До Кельменецького районного суду надійшло кримінальне провадження № 0000105 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1, ст.309 КК України.

04 червня 2019 року суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід з тих підстав, що він брав участь в даному кримінальному провадженні як слідчий суддя.

Прокурор ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Ознайомившись із заявою судді ОСОБА_3 про самовідвід, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважаю, що заяву про самовідвід судді слід задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини » суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі (Конвенція) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.66 рішення Європейського суду З прав людини в справі "Мироненко і Мартенко проти України" (Заява N 4785/02), набуло статусу остаточного 10.03.2010, офіційно опубліковано в «Офіційному віснику України» від 08.11.2010 2010 р., № 83, стор. 93, стаття 2932, згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Відповідно до п.67 даного рішення Суду особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Відповідно до п.69 даного рішення Суду, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Згідно п.70 даного рішення Суду у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 22 квітня 1994 року у справі Сайрава ді Карвальо, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду. Будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Згідно ч.1 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.
Наведені в заяві судді ОСОБА_3 обставини та факти можуть викликати в учасників кримінального провадження об`єктивно обґрунтовані сумніви та підозру у недостатній неупередженості судді ОСОБА_3 .
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 80 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження № 0000105 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1, ст.309 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя