Справа № 640/9298/19
н/п 1-кс/640/9840/19
"08" серпня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що 23.04.2019 року о 20.55 год., на проїжджій частині вул.. Полтавський Шлях, 115 в м.Харкові, стався наїзд автомобілем «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП пішохода з отриманими тілесними ушкодженнями було доставлено до ХМКЛШНМД. 23.04.2019 року слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області під час здійснення огляду дорожньо-транспортної пригоди тимчасово вилучений транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_1 , який того ж дня переміщений на територію спеціального майданчику для тримання транспортних засобів, де він і знаходиться до теперішнього часу за адресою: м.Харків, вулиця Пушкінська, будинок 107.
Крім того, вказаний транспортний засіб необхідний відповідним експертам для проведення автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу, та в подальшому, можливо буде потрібний для проведення слідчого експерименту за участю водія.
Необхідність застосування арешту зумовлена необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою - підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.
Таким чином, у відповідності до положень п.1 ч.2ст.170 КПК України, арешт на транспортний засіб марки: «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_2 , застосований з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіль «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .
Відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 на бланку ННН №073414, реєстровий № 1633, ОСОБА_3 надав ОСОБА_5 право експлуатувати, користуватися та розпорядження автомобілем «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_1 . ОСОБА_5 має дуже хвору дружину - ОСОБА_10 для догляду за якою та відвідування лікарів потрібен автомобіль «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_1 , який перебував в його користуванні.
Посилаючись на ч.1 ст.174 КПК України вважав, що на теперішній час встановлено, що арешт накладений необгрунтовано та в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, з огляду на те, що слідчим проведено огляд місця події та огляд автомобіля на предмет механічних пошкоджень, долучений відеозапис наїзду автомобіля на пішохода, який містить достатній, об`єктивний та повний механізм здійснення наїзду автомобіля «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_1 на пішохода. З урахуванням наявності відеозапису, вважає проведення слідчого експерименту недоцільним, тому що в такому випадку провадиться фоноскопічна експертиза. Але, якщо органом досудового слідства буде прийнято рішення про проведення слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_5 , можливо використання будь-якого легкового автомобіля, в тому числі і автомобіля «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_1 , тому немає необхідності зберігати цей автомобіль на штрафному майданчику для цієї цілі.
Проведення трасологічного дослідження у справах по наїзду на пішоходів не передбачено, оскільки наявність усіх пошкоджень автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді вказана в протоколі огляду автомобіля.
За таких обставин, на його думку, потреба або арешт автомобіля на теперішній час минула, оскільки всі необхідні та можливі слідчі дії з ним проведено, будь-яких інших можливостей для його використання у якості речового доказу по справі не вбачається.
Також, первинний діагноз потерпілої ОСОБА_11 - перелом верхньої треті голені, встановлений лікарем Швидкої медичної допомоги не підтвердився. Потерпіла ОСОБА_12 госпіталізована до лікарні ХМКЛШНМД із діагнозом забій голені нижньої кінцівки, що не є середньої тяжкості тілесним ушкодженням. Через три дні ОСОБА_11 була виписана із лікарні. Як стало відомо від потерпілої ОСОБА_11 , в ході досудового слідства проведена судово-медична експертиза, яка встановила спричинення потерпілій ОСОБА_6 вищевказаною ДТП легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, на думку адвоката, застосований судом засіб у вигляді вилучення та арешту автомобіля не є співрозмірним обмеженням права власності та завданням кримінального провадження.
Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлені судом своєчасно та належним чином, однак в судове засідання не з`явилися.
Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у поданій до суду 08.08.2019 заяві просив клопотання розглядати без його участі (а.с.35).
Неявка учасників процесу, у відповідності до ст.174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотанню.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2019 накладено арешт на тимчасово вилучене майно ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яке було вилучено в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 24.04.2019 р., а саме на: автомобіль «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку. Визначено місце зберігання транспортного засобу «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106 (а.с.10-11).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
В ході розгляду клопотання встановлено, що в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні була проведена судово-медична експертиза ОСОБА_6 (висновок експерта №12-14/378-А/19 від 12.07.2019), згідно якого у зв`язку з подією 23.04.2019 у ОСОБА_6 мали місце ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.26-28).
Крім того, проведена судова автотехнічна експертиза автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується Висновком №7/484СЕ-19 від 19,06.2019 (а.с.29-34).
25.07.2019 потерпіла ОСОБА_6 подала слідчому заяву про те, що матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_5 не має, від проведення будь-яких слідчих дій відмовляється, просить закрити кримінальне провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ст..286 КК України (а.с.25).
Однак, як зазначає прокурор в запереченнях на клопотання, слідчі дії в обсязі, необхідному для встановлення об`єктивної істини по справі тривають.
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що потребидосудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу. Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає можливим змінити місце зберігання автомобіля автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , з можливістю його використання, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Керуючись ст.ст. 174, 309, 372КПК України, слідчий суддя, -
Змінити місце зберігання автомобілю «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 ,передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з можливістю його використання, - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
У задоволенні іншої частини клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1