У Х В А Л А

8 серпня 2019 року
м. Київ
Справа № 2035/5763/2012
Провадження № 13-41зво19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
розглянувши заяву ОСОБА_20 про перегляд ухвал Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року та 12 квітня 2019 року за виключними обставинами,

ВСТАНОВИЛА:
Як убачається зі змісту заяви, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року ОСОБА_20 засуджено за ч. 4 ст. 27, пунктами 6, 11 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна. Цим же вироком засуджено ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2017 року вирок місцевого суду змінено, пом`якшено призначене ОСОБА_20 покарання до 14 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 10 жовтня 2018 року скасував ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_20 та призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року запобіжний захід ОСОБА_20 до закінчення апеляційного провадження залишено попередній тримання під вартою. Доручено начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення судово-медичного огляду ОСОБА_20 , а прокурору області дослідити факти, викладені в заяві ОСОБА_20 , і за необхідності вжити заходів забезпечення її безпеки згідно з законодавством.
12 квітня 2019 року ухвалою цього ж суду відмовлено у задоволенні клопотання засудженої, запобіжний захід ОСОБА_20 до закінчення апеляційного провадження залишено попередній тримання під вартою.
На даний час триває апеляційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_20 , в судовому засіданні оголошено перерву до 11 вересня 2019 року.
02 липня 2019 року до Великої Палати Верховного Суду (далі Велика Палата) надійшла заява ОСОБА_20 про перегляд за виключними обставинами ухвали Харківського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року, якою запобіжний захід ОСОБА_20 до закінчення апеляційного провадження залишено попередній тримання під вартою, та 12 квітня 2019 року, якою відмовлено засудженій у задоволенні її клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Ухвалою судді Великої Палати від 05 липня 2019 року заяву ОСОБА_20 через її невідповідність вимогам ст. 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Копію ухвали невідкладно надіслано скаржниці та згідно розписки отримано нею 15 липня 2019 року.
На виконання цієї ухвали та в установлений судом строк ОСОБА_20 повторно звернулася до Великої Палати із заявою про перегляд за виключними обставинами ухвал Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року та 12 квітня 2019 року. У своїй заяві засуджена просить Велику Палату відкрити провадження за виключними обставинами, скасувати вказані ухвали апеляційного суду й змінити вид запобіжного заходу на інший, не пов`язаний із позбавленням або обмеженням волі.
Підставоюперегляду оскаржуваних судових рішень заявниця вважає наявність виключної обставини, а саме встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом. Зокрема заявниця посилається на те, що 28 червня 2018 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) ухвалив рішення у справі «Бондаренко та інші проти України» (заява № 65226/12), в якому констатував порушення Україною п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) щодо ОСОБА_20 , у зв`язку з надмірною тривалістю досудового тримання під вартою. Цим же рішенням ЄСПЛзобов`язав державу Україну сплатити ОСОБА_20 відшкодування в розмірі 5900 євро.

Водночас ОСОБА_20 просить поновити їй процесуальний строк для звернення із заявою про перегляд судових рішень за виключними обставинами. Вважає, що строк пропущений нею з поважних причин, оскільки в період з 22 березня 2017 року по 10 жовтня 2018 року вона мала статус засудженої та очікувала розгляду касаційної скарги.
Також як на підставу перегляду в порядку виключного провадження зазначених ухвал суду апеляційної інстанції заявниця посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Пришляк і Некрасова проти України» від 06 червня 2019 року щодо неї, в якому констатовано порушення Україною п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції щодо ОСОБА_20 у зв`язку з надмірною тривалістю кримінального провадження та зобов`язано державу Україну сплатити їй відшкодування в розмірі 900 євро.
Перевіривши порядок подання заяви, її відповідність вимогам кримінального процесуального закону, обґрунтованість клопотання ОСОБА_20 ,Велика Палата дійшла висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_20 процесуального строку для звернення із заявою про перегляд судових рішень за виключними обставинами з підстави встановлення рішенням ЄСПЛ у справі «Бондаренко та інші проти України» від 28 червня 2018 року порушення Україною п. 3 ст. 5 Конвенції та про необхідність відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_20 про перегляд у порядку виключного провадження судових рішень з підстави встановлення рішенням ЄСПЛ у справі «Пришляк і Некрасова проти України» від 06 червня 2019 року порушення Україною п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом подається до Верховного Суду для її розгляду за виключними обставинами у складі Великої Палати.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 461 КПК заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстави, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 459 цього Кодексу, може бути подано особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не пізніше тридцяти днів із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, і були пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Правило дотримання процесуального строку для подання заяви має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечувати, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи заінтересованих осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам (заявникам) у справі достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити свою правову позицію.

Рішення ЄСПЛ у справі «Бондаренко та інші проти України» від 28 червня 2018 року, на яке посилається ОСОБА_20 як на підставу перегляду Великою Палатою судових рішень (яке є остаточним), отримано нею у серпні 2018 року, про що скаржниця зазначає у своїй заяві. Із заявою про перегляд судових рішень ОСОБА_20 звернулась 27 червня 2019 року (згідно відмітки поштового відділення на конверті), тобто через 10 місяців.
Велика Палата не знаходить підстав для поновлення ОСОБА_20 процесуального строку на подання заяви про перегляд судових рішень щодо неї за виключними обставинами з підстави встановлення рішенням ЄСПЛ у справі «Бондаренко та інші проти України» від 28 червня 2018 року порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, оскільки заявницею не наведено об`єктивних та поважних підстав, які б унеможливили її звернення до суду у межах встановленого КПК строку. Очікування розгляду касаційної скарги не перешкоджало засудженій подати відповідну заяву про перегляд рішення за виключними обставинами.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повертається, якщо після спливу строку на її подання за заявою особи, яка має право подавати таку заяву, суд не знаходить підстав для його поновлення.
Крім цього у заяві ОСОБА_20 просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, якою залишено попередній запобіжний захід заявниці до закінчення апеляційного провадження тримання під вартою та ухвалу цього ж суду від 12 квітня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої, міру запобіжного заходу ОСОБА_20 до закінчення апеляційного провадження залишено попередню тримання під вартою.
Велика Палата вважає, що рішення ЄСПЛ у справі «Пришляк і Некрасова проти України» від 06 червня 2019 року щодо ОСОБА_20 стосовно надмірної тривалості кримінального провадження не стосується ухвал Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року та 12 квітня 2019 року щодо запобіжного заходу.
Отже, підстава для відкриття провадження за заявою ОСОБА_20 про перегляд ухвал Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року та 12 квітня 2019 року за виключними обставинами у зв`язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом відсутня. Тому у відкритті провадження за заявою ОСОБА_20 потрібно відмовити.
Керуючись статтями 117, 429, 459, 463, 464 КПК, Велика Палата

УХВАЛИЛА:
Відмовити ОСОБА_20 у поновленні строку для подання заяви про перегляд ухвал Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року та 12 квітня 2019 року за виключними обставинами з підстави встановлення рішенням ЄСПЛ у справі «Бондаренко та інші проти України» від 28 червня 2018 року порушення Україною п. 3 ст. 5 Конвенції.
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_20 про перегляд ухвал Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року та 12 квітня 2019 року за виключними обставинами з підстави встановлення рішенням ЄСПЛ у справі «Пришляк і Некрасова проти України» від 06 червня 2019 року порушення Україною пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції.

Заяву ОСОБА_20 разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19