Справа № 495/922/14-к
№ провадження 1-кс/495/5209/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі Червинській
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_2 про дозвіл на затримання з метою приводу, -

В С Т А Н О В И В:
12.11.2019 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу.

В клопотанні зазначено, що в жовтні листопаді 1998 році, точну дату встановити не представилося можливим, ОСОБА_3 маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом оману та зловживання довірою, а саме 2/5 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на права приватної власності, згідно договору дарування від 15.07.1995 року серії АВВ № 122213, діючи умисно, з корисливих спонукань, не маючи права власності на квартиру АДРЕСА_2 , навмисно повідомив ОСОБА_5 завідомо неправдиві відомості про приналежність йому зазначеного майна, а також вигідності проведення обміну домоволодіння, у зв`язку з близькістю до центру міста його квартири. ОСОБА_5 при цьому, будучи введеним в оману і впевненим у вигідності для нього передачі права власності на своє домоволодіння, під приводом обміну дав згоду на оформлення зазначеної угоди, після чого між ними був укладений усний договір про обмін нерухомістю, згідно якого ОСОБА_6 оформляє генеральну довіреність на ОСОБА_3 на 2/5 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 оформляє генеральну довіреність на квартиру АДРЕСА_2 на ОСОБА_6 .. Після чого ОСОБА_3 20 грудня 1998 року переселяє ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_2 .
У вересні 1999 року ОСОБА_7 активно дезінформує потерпілого і приховуючи від нього свої справжні цілі і наміри, ввівши ОСОБА_6 в оману про істинність своїх намірів і скориставшись його довірою, вмовляє останнього видати довіреність на право керування та розпорядження 2/5 належного йому домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_8 з метою його продажу та погашення боргів за квартиру АДРЕСА_2 , пообіцявши при цьому незабаром оформити дарчу на ім`я ОСОБА_6 на вказану квартиру. ОСОБА_6 в свою чергу, будучи обдуреним ОСОБА_3 23 листопада 1999 видав нотаріально посвідченої довіреності від свого імені на ім`я ОСОБА_8 .
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 для документального приховування своїх дій під приводом погашення боргу в сумі 1600 гривень перед ОСОБА_8 , який у нього виник згідно договору позики від 18 червня 1999 року, серії АВА 3053250, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9 , який не був посвячений у його злочинний задум і якого він використовував як посередника для заволодіння майном ОСОБА_5 , умовив останнього продати кватиру ОСОБА_10 запевнивши при цьому, що ОСОБА_5 він передав свою квартиру АДРЕСА_2 .
23 листопада 1999, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2546 /Б ОСОБА_11 діючи за дорученням, від імені ОСОБА_5 продав 2/5домволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 ОСОБА_12 за суму 7347 гривень. Таким чином ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 на суму 7343 грн., вирученими від продажу 2/5 домоволодіння, розташованого за адресою в АДРЕСА_1 , чим заподіяв ОСОБА_6 значний матеріальний збиток на вказану суму, а грошовими коштами засобами розпорядився на свій розсуд.
Крім того, у березні 1999 року, точного дату встановити не представилося можливим, ОСОБА_3 , маючи умисел, з метою заволодіння чужим майном шляхом оману та зловживання довірою, а саме квартирою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконав останню в необхідності проведення обміну її квартири за вищевказаною адресою на будинок АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_14 .
Після чого ОСОБА_3 активно дезінформуючи потерпілу та приховуючи від неї свої справжні цілі і намірі, переконав ОСОБА_13 а також ОСОБА_14 , яка не була присвячена в його злочинний задум і яку він використовував як посередника для заволодіння майном ОСОБА_13 уклали між собою договір міни, на що сторони дали свою згоду з тим, що квартира ОСОБА_13 була приватизована, то сторони видали один одному перед укладення договору нотаріальні довіреності на ім`я ОСОБА_14 серії ААР № 446470, уповноважив приватизувати належну їй квартиру АДРЕСА_3 з метою її подальшого продажу, а ОСОБА_14 в свою чергу на підтвердження своїх намірів видала довіреність серії ААР № 446471 на ім`я ОСОБА_15 на право продажу належного їй житлового будинку АДРЕСА_4 .
14 квітня 1999 року після оформлення всіх право установчих документів між ОСОБА_14 і ОСОБА_15 був укладений договір міни нерухомого майна № 2192/Б.
У липні 1999 року ОСОБА_16 за порадою своєї дочки відмовитися від укладення договору міни нерухомого майна і зажадала його розірвання, однак ОСОБА_3 діючи умисно, зловживаючи довірою потерпілої, викликавши у неї переконаність і впевненість в його діях запевнив її в тому, що договір буде розірваний і їй повернуті правовстановлюючі документи після того як вона поверне грошові кошти, які були витраченого ОСОБА_14 на приватизацію її квартири.
При цьому ОСОБА_3 також ввів в оману і ОСОБА_14 , якій повернув витрачені їй грошві кошти і переконав її у тому, що є законним представником ОСОБА_13 і зажадав оформити на його ім`я довіреність на право керування та розпорядження квартирою АДРЕСА_3 , що остання і зробила, видавши на ім`я ОСОБА_3 довіреність.
Далі, ОСОБА_3 продовжуючи зловживати довірою ОСОБА_13 з метою заволодіння майном останньої, на підставі наявної у нього довіреності на право розпорядження майном, а також право установчі документи на квартиру, отримані злочинним шляхом від ОСОБА_14 , розпорядився майном ОСОБА_13 .
Так, 19 листопада 1999 року для документального приховування своїх злочинних дій ОСОБА_3 уклав договір № 2541/Б купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого продав квартиру ОСОБА_17 за 2339 грн. Отримані від продажу кошти ОСОБА_3 звернув на свою користь і розпорядився ними на свій розсуд.
Таким чином ОСОБА_3 в період часу з березня 1999 року по 19 листопада 1999 року шляхом оману та зловживання довірою, придбав право на майно та заволодів грошовими коштами від продажу квартири ОСОБА_18 на суму 2339 грн., заподіявши тим самим потерпілої знаний матеріальний збиток.
Крім того на початку квітня 2000 року, точної дати в ході досудового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом оману та зловживання довірою, а саме будинком АДРЕСА_5 діючи з корисливих мотивів, вступив у попередню змову з ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , засудженим Білгород-Дністровським міським судом Одеської області 19 березня 2008 року і вирок щодо яких набрав законної сили.
Далі продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння будинком АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_21 , вартістю 29394 грн., діючи з єдиним умислом і спільно, попередньо розподіливши між собою ролі, увійшовши в довіру до останнього, приховуючи свої злочинної наміри, переконали ОСОБА_21 продати свій будинок за 5000доларів США, а частину виручених від продажу коштів, вони в свою чергу придбають для членів її сім`ї приватний будинок у с. Турлаки Білгород-Дністровського району, Одеської області.
У цей же період ОСОБА_3 і ОСОБА_19 , приховуючи від потерпілого свої цілі і наміри, переконали ОСОБА_21 видати ОСОБА_3 довіреність на право керування та розпорядження всім його майном.
Далі приблизно на початку травня 2000 року ОСОБА_3 і ОСОБА_19 продовжуючи зловживаючи довірою ОСОБА_21 з метою заволодіння майном останньої, продовжуючи вводити останню в оман під приводом, що ОСОБА_19 з сім`єю ніде жити, умовили ОСОБА_21 виселитися з свого будинку і до покупки їй свого будинку в АДРЕСА_7 , обіцяючи при цьому в подальшому купити їй будинок в с.Турлаки, прописати її там, а також виплатити різницю в грошах.
Після чого ОСОБА_3 діючи за вказівкою ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на підставі наявної у нього довіреності на право розпорядження майном, а також право встановлюють документи на будинок, отримані злочинним шляхом від ОСОБА_21 розпорядилися майном останньої. Так, 11 травня 2000 року з метою документального приховування своїх злочинних дій, під приводом отримання від ОСОБА_22 , який не був посвячений у їх злочинний задум і якого вони використовували як посередника заволодіння майном ОСОБА_21 грошових коштів строком на один рік, за 2000 доларів США, що за курсом НБУ становило 10780 гривень, отриманих від ОСОБА_22 в якості застави формально переоформили на ОСОБА_22 право власності на будинок ОСОБА_21 нотаріально засвідчив на його користь договір купівлі-продажу.
Після цього ОСОБА_20 діючи згідно відведеної йому ролі, в період травень 2000 рік по 19 травня року знайшов покупця на будинок ОСОБА_21 , а саме ОСОБА_23 і в цей же день 19 травня 2000 року, діючи спільно, з корисливих мотивів, продовжуючи свій злочинний задум, за попередньою змовою з ОСОБА_3 і ОСОБА_19 через посередника ОСОБА_24 , повернувши йому заставу, продали будинок ОСОБА_21 ОСОБА_23 за 13929 грн., за договором купівлі продажу, реєстровий номер, засвідченою приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_25 від продажу будинку грошові кошти звернули на свою користь і розпорядилися на свій розсуд, зобов`язань даних ОСОБА_21 при цьому не виконали.
Таким чином ОСОБА_3 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 за попередньою змовою між собою і спільно, в період з квітня по 19 травня 2000 року, шляхом оману та зловживання довірою, набували право на майно та заволоділи грошовими коштами від продажу будинку ОСОБА_21 на суму 29394 грн., заподіявши тим самим потерпілої значний матеріальний збиток.
На даний час місце знаходження ОСОБА_3 не відоме, після вчинення кримінального правопорушення він зник, за адресою місця проживання та реєстрації в АДРЕСА_8 , він не з`являється, э додатні підстави вважати, що він переховується від органів досудового слідства та суду.
Підозрюваний ОСОБА_3 приховує своє місце перебування, в зв`язку з чим допитати його як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.143 КК України не є за можливе.
Таким чином, у кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачені
ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та існують ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, не має постійного місця мешкання, не має постійного місця роботи, відомостей про своє місцезнаходження не надає, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що він переховується від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів
На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляду справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Згідно ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Згідно ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у заходу статті 177 цього Кодексу.

Так, 10.02.2014 року ОСОБА_3 заочно було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.143 КК України. Допитати в якості підозрюваного ОСОБА_3 не виявилося можливим, оскільки місцезнаходження останнього невідоме.
Постановою слідчого Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області від 14.02.2014 року оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_3 , досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003569 призупинено.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 переховується від органів досудового розслідування, а тому клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 187-191 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про дозвіл на затримання з метою приводу задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя