Справа № 206/6136/19
Провадження № 1-кп/206/398/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2019 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000918 від 16.09.2019 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , в серпні 2019 року, більш точний час та місце встановити не надалось можливим, перебуваючи у с. Золоте в Луганській області, в зоні проведення ООС, виявив гранату «РГД-5» із вкрученим запалом, після чого в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на носіння та придбання вказаної гранати без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, тоді ж
ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільне небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, порушуючи Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, привласнив вказану гранату «РГД-5» із вкрученим запалом, тим самим придбав вказану гранату, після чого став її умисно носити при собі в належній йому сумці чорного кольору.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 15.09.2019, приблизно о 12 годині 05 хвилин, знаходився поблизу буд №11 по вул. Синельниківській, у м. Дніпро, де під час перевірки працівниками поліції на підставі ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» документів, що посвідчують його особу, на запитання, чи має він при собі предмети, обіг яких заборонений, повідомив, що має при собі в сумці гранату «РГД-5» із вкрученим запалом.
У подальшому, під час огляду в період часу з 14 години 10 хвилин до
14 години 30 хвилин ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції з належної йому сумки гранату «РГД-5» із вкрученим запалом, яка згідно висновку судової експертизи зброї № 13/5.2/354 від 24.10.2019 є конструктивно оформленим знарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати «РГД-5» та запалом типу УЗРГМ. Корпус гранати «РГД-5» відносяться до категорії вибухових речовин, запал УЗРГМ відноситься до категорії вибухових пристроїв. Корпус гранати «РГД-5» та запал УЗРГМ промислового виготовлення. Корпус гранати «РГД-5» та запал УЗРГМ придатні для використання за цільовим призначенням до вибуху.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 наведене обвинувачення визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, які вказані у обвинувальному акті у вчиненому щиро кається. Разом з тим суду показав, що приблизно в серпні 2019 року, перебуваючи у с. Золоте в Луганській області, в зоні проведення ООС, виявив гранату «РГД-5» із вкрученим запалом, взяв її та поклав до сумки чорного кольору, яка була при ньому. 15.09.2019, приблизно о 12 годині 05 хвилин, знаходячись поблизу буд №11 по вул. Синельниківській, у м. Дніпро, де під час перевірки працівниками поліції, на запитання співробітників поліції, чи має він при собі заборонені предмети, повідомив, що у нього при собі в сумці є граната із вкрученим запалом. Після чого, вказану гранату, добровільно видав співробітникам поліції, та останніми була викликана оперативна група.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощенного і скороченого розгляду.
За вказаних обставин, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння та придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Суд оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 та ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.04.2017 (т. 1 а.п. 96), має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.п. 103), на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.п. 98-99), за місцем реєстрації характеризується позитивно (т. 1 а.п. 104), офіційно не працевлаштованого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Враховуючи викладене, приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства з призначенням обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України ще можливо без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50,65,66,67, 75, 76 КПК України, ст.ст. 100,124, 342-380 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на користь держави, проведені Дніпропетровським НДЕКЦ МВС України, одержувач платежу: УК у Чечел.р.м. Дніпра/Чечел.р/24060300, , код бюджетної класифікації: 24060300, найменування установи банку отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA5004008, призначення платежу: за експертизу під № 13/5.2/354 від 24.10.2019 у розмірі 942,06 гривень та за експертизу під № 7/3.3/689 від 18.10.2019 у розмірі 1256,08 гривень.
Речові докази: DVD-RW диск, марки VIDEX excellent», помаранчевого кольору, із написом на ньому «4,7 GB», «120min» з одним відеозаписом, з нагрудної камери інспектора поліції УПП в Дніпропетровській області, який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 16.10.2019 (т.1 а.п.31) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під № 0000918;
- один опечатаний спецпакет «Національна поліція України» № 7133579, в якому знаходиться запобіжна чека у кількості 1 шт., та важіль від запалу у кількості 1 шт., які визнано речовими доказами відповідно до постанови про визнання речових доказів від 28.10.2019 (т.1 а.п.56-57) та передано до камери зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до квитанції під № 001202 (т.1 а.п. 58) знищити;

- один опечатаний спецпакет «Україна МВС експертна служба» № 4187333, в якому знаходяться ніж з маркуванням «VIKING NORDWAY H20444420 stell» та чохол чорного кольору у кількості 1 шт., яки визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 24.10.2019 (т.1 а.п.70-71) та передано до камери зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до квитанції під № 001201 (т.1 а.п. 72) повернути власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1