ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/5349/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 вивчивши матеріали клопотання ОСОБА_2 про накладення арештув межах кримінального провадження № 0002956 від 22 квітня 2019 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2019 ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на частину гаражного боксу № НОМЕР_1 розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Новомостицька, № 25, гаражний кооператив «Барвінок», яка належить ОСОБА_3 , не надавши документів про свій процесуальний статус, відповідно вказане клопотання підлягає поверненню на підставі ч.3 ст. 172 КПК України.

На обґрунтування клопотання ОСОБА_2 послався на те, що з приводу підробки документів за ч. 1, 4 ст. 358 КК України відкрито кримінальне провадження № 0001467 від 07.04.2017, а ОСОБА_2 визнано потерпілим. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 йому завданого й матеріальної шкоди, оскільки ОСОБА_3 не тільки підробила документи, а й незаконного заволоділа майном, що свідчить про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. 22.04.2019 року, згідно ухвали слідчого судді від 29.03.2019 СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві внесеного відомості до ЄРДР за №0002956 за ч. 1 ст. 190 КК України. Ухвалою суду від 11.07.2019 зобов`язано слідчого залучити ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні №0002956. Внаслідок приватизації частини гаражного боксу № НОМЕР_1 на ОСОБА_3 були порушені права ОСОБА_2 , оскільки такий належить тільки ОСОБА_2 в розумінні ст. 19-1 ЗУ «Про кооперацію» в редакції, що була чинна на момент становлення його членом кооперативу і придбання гаражного боксу, оскільки приватизований такий гаражний бокс міг бути тільки на ОСОБА_2 . Тому, арешт на частину гаражного боксу необхідно накласти з метою забезпечення заявленого в подальшому цивільного позову та з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання слідчого дослідивши додані копії матеріалів кримінального провадження доданих до клопотання, приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання ОСОБА_2 .

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 КПК України, права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Отже, ОСОБА_2 може звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна лише з метою забезпечення цивільного позову, маючи при цьому процесуальний статус цивільного позивача.

Проте, з доданих до клопотання матеріалів не вбачається, що ОСОБА_2 подав позовну заяву до органу досудового розслідування, вказуючи в тексті клопотання, що він тільки планує його подати, а отже останній не має процесуального статусу цивільного позивача ні в рамках кримінального провадження № 0001467 ні в рамках кримінального провадження № 0002956.

Оскільки положення ст. 170 КПК України не містять підстав для накладення арешту з метою забезпечення майбутнього цивільного позову, передбачаючи лише право звертатись з таким клопотанням у разі необхідності забезпечення цивільного позову, який вже подано у кримінальному провадженні.

Крім цього, в клопотанні ОСОБА_2 не зазначає в рамках якого з двох кримінальних проваджень він просить накласти арешт на 1/ 2 частину гаражного боксу та не вказує розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог.

Крім того, з доданих до клопотання документів, не вбачається, що ОСОБА_3 має процесуальний статус підозрюваної чи фізичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

П.10 ч.1 ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За приписами п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, клопотання про арешт майна підлягає поверненню заявнику без надання часу для усунення недоліків, оскільки останній в силу положення ч. 1 ст. 171 КПК України позбавлений права звернутися з вказаним клопотанням до слідчого судді за встановлених слідчим суддею обставин.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 170-172 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя