Єдиний унікальний номер 341/946/19
Номер провадження 1-кс/341/257/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Галич

Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000177 від 26.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся в суд із зазначеним клопотанням.
Матеріалами клопотання зазначається, що слідчим СВ Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування за фактом таємного заволодіння транспортного засобу, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000177 від 26.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено що 26.05.2019 приблизно о 02.30 годині в с. Бовшів Галицького району по вул. Шевченка 14 ОСОБА_7 . незаконно заволодів транспортним засобом марки "ВАЗ 2105" реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, належним ОСОБА_8 , який потерпілий залишив незачиненим із ключем у замку запалювання біля магазину «Для Вас» в с. Бовшів Галицького району.
26.05.2019 вказаний транспортний засіб було виявлено і зупинено працівниками парулної служби та в ході огладу місця продії було добровільно надано ОСОБА_8 для проведення автотоварознавчої експертизи.
У кримінальному провадженні згаданий транспортний засіб визнано речовим доказом.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме в даному випадку підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя посягання вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Беручи до уваги вище викладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки "ВАЗ 2105", реєстраційний № НОМЕР_2 , є предметом посягання вчинення кримінального правопорушення та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили про його задоволення.
Із заяви ОСОБА_8 , який є потерпілим в даному провадженні, вбачається, що йому відомо про розгляд клопотання про накладення арешту на його автомобіль ВАЗ 2105.
Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. ст. 132, 173 КПК України, не надав достатніх і належних доказів щодо причетності ОСОБА_7 до зазначеного у клопотанні злочину, а також можливості використання вилученого майна у якості доказів.
Крім того, вказане майно у встановленому порядку не визнане органом досудового розслідування речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах клопотання судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання їх речовими доказами, то в даному випадку не може ставитися питання про накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, виходячи з того, що при цьому нівелюється мета накладення на них арешту, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Слід також зазначити,що слідчим в судовому засіданні не надані слідчому судді для вивчення матеріали кримінального провадження.
З урахуванням вказаних обставин, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Отже, вважаю вказаний захід забезпечення не доцільним та таким, що не відповідає завданням кримінального провадження, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000177 від 26.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України відмовити.
Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1