Справа № 640/134/18
н/п 1-кп/640/201/19
"19" вересня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорА - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту у нічний час, ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту у нічний час, також продовжити дію обов`язків щодо ОСОБА_7 , оскільки останнього було звільнено з-під варти під заставу на 60 днів, враховуючи наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.
Обвинувачені при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжних заходів покладалися на розсуд суду, та просили розгляд клопотання проводити за відсутності їх захисників.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За приписами ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За приписами ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Із системного аналізу вказаних норм випливає, що вирішення судом будь-яких питань щодо запобіжних заходів на стадії судового розгляду відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, згідно якої строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, яка встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи вищенаведені положення, оскільки обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вже обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд корелюючи вимоги щодо можливості продовження такого виду запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального правопорушення, які свідчать, що інші, менш суворі, ніж обрані, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, за аналогією приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 слід продовжити строк домашнього арешту у нічний час на 60 днів.
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого.
Як зазначив у своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Немайстер проти Австрії», наявність обґрунтованої підозри в тому, що затриманий скоїв злочин, є визначальною умовою законності утримання під вартою, однак з часом воно перестає бути достатнім, і Європейський Суд повинен в цьому випадку встановити, чи виправдовують продовження позбавлення волі інші підстави, наведені судовими органами.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінуються тяжкі злочини, вчинені у групі осіб за попередньою змовою, повторно. Судом встановлено, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, не зменшилися і є актуальними, тому є усі підстави для продовження дії запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
А також, оскільки ОСОБА_7 звільнений з-під варти під заставу, тому суд продовжує йому строк дії покладених на нього обов`язків, а саме:1) з`являтися до органів досудового слідства та суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі №3-208/2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_5 залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 з 21:00 години до 07:00 години на 60 днів до 17.11.2019.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматися від позасудового спілкування зі свідками обвинувачення, які ще не були допитані в судовому засіданні.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 17.11.2019 включно.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді застави продовжити та продовжити дії покладених на нього обов`язків ,а саме:1) з`являтися до органів досудового слідства та суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи; 4)утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.
Продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді домашнього арешту заборонивши обвинуваченому ОСОБА_6 залишати місце свого проживання: АДРЕСА_2 з 21:00 години до 07:00 години на 60 днів до 17.11.2019.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматися від позасудового спілкування зі свідками обвинувачення, які ще не були допитані в судовому засіданні.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 17.11.2019 включно.
Копію ухвали направити учасникам судового провадження.
На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.
Суддя -