Справа №560/1039/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274 від 31 травня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

30 травня 2019 року біля 20:00 год., в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 розпивав спиртні напої разом зі своїм сином ОСОБА_5 . Під час розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_4 будучи у стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, вчинив сварку з ОСОБА_5 та почав шарпати його за одяг. Під час сварки ОСОБА_4 схопив зі столу складний ніж, за допомогою якого наніс ОСОБА_5 удар в шию, а потім тричі в поперекову ділянку з лівого боку, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани ділянки шиї зліва та трьох колото-різаних ран поперекової ділянки, які згідно висновку експерта №129 від 11 червня 2019 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що дійсно 30 травня 2019 року, під час розпивання спиртних напоїв разом із своїм рідним сином ОСОБА_5 , син почав його ображати нецензурними словами. В подальшому між ними виникла сварка, в ході якої він взяв свій складний ніж та наніс йому тілесні ушкодження в область шиї та попереку. Умислу на нанесення тілесних ушкоджень в нього не було, це все сталося машинально та випадково. Після цього, він дав сину шматок тканини, якою той витерся та поїхав додому. Коли син поїхав від нього, він випив ще 100 грамів горілки, зачинив ворота та ліг спати. Прокинувся він від того, що почув стук у вікно. Це були працівники поліції. Під час затримання опору працівникам поліції він не чинив. У вчиненому щиро розкаюється, жаліє про те, що так сталося.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 30 травня 2019 року він разом зі своїм батьком ОСОБА_4 розпивав спиртні напої. Батько почав поводити себе агресивно та взяв до рук ножа, і почав розмахувати ножем перед його обличчям. Батько наніс йому тілесні ушкодження в область шиї та попереку. Після цього, він зібрався, сів у трактор та поїхав додому. Приїхавши додому, він розповів про те, що сталося своєму брату ОСОБА_6 . Згодом його було доставлено до медичного закладу. На стаціонарному лікуванні він був з 30 травня 2019 року по 06 червня 2019 року.
Також потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що із обвинуваченим вони не примирилися, відносно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , поклався на розсуд суду та погодився із думкою прокурора про призначення покарання у вигляді громадських робіт.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що 30 травня 2019 року до неї зателефонував старший син ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження молодшому сину ОСОБА_5 . В подальшому вона попросила сусіда, щоб той відвіз їх до медичного закладу. На стаціонарному лікуванні її син ОСОБА_5 перебував з 30 травня 2019 року по 06 червня 2019 року.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що 30 травня 2019 року біля 20:00 год., додому приїхав його брат ОСОБА_5 , який сказав, що його "порізав" батько ОСОБА_4 . Після цього він зателефонував до матері ОСОБА_7 та повідомив про те, що сталось. Через деякий час приїхала матір, забрала ОСОБА_5 та відвезла до медичного закладу. Після того, як вони відвезли ОСОБА_5 до лікарні, він разом із працівниками поліції поїхав до будинку ОСОБА_4 . Приїхавши до будинку ОСОБА_4 , він побачив, що той спав та перебував у стані алкогольного сп`яніння. В будинку на підлозі було багато крові. ОСОБА_4 опору працівникам поліції не чинив та добровільно поїхав з ними до відділення поліції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, показанням потерпілого ОСОБА_5 та показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

З протоколу огляду місця події від 30 травня 2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що місцем огляду є територія господарства ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_1 . В ході огляду кімнат житлового будинку та літньої кухні, було виявлено сліди речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров, складний ніж сріблястого кольору із залишками речовини бурого кольору, частину червоної тканини з білими візерунками зі слідами речовини бурого кольору (а.п.14-31).

З протоколу огляду місця події від 31 травня 2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що при огляді одягу та взуття ОСОБА_4 , які він добровільно видав, на них було виявлено сліди речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров (а.п.34-37).

З протоколу огляду місця події від 03 червня 2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що при огляді одягу, що належить ОСОБА_5 та який добровільно видав ОСОБА_6 , було виявлено: на футболці сірого кольору на тильній частині футболки з лівого боку на відстані 21, 24, 26 см від нижнього краю футболки знаходяться три порізи розмірами: 10; 0,5; 0,5 мм. Навколо порізів знаходяться плями бурого кольору, ззовні схожі на кров. При огляді куртки камуфляжної кольору хакі, з чорними нашивками на рукавах та грудях було виявлено: в тильній частині куртки з лівого боку на відстані 16, 18, 19 см від нижнього краю куртки знаходяться три порізи розмірами: 10; 0,3; 0,5 мм. Навколо порізів знаходяться плями бурого кольору, ззовні схожі на кров (а.п.41-44).

Згідно висновку експерта №129 від 11 червня 2019 року вбачається, що ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП "Дубровицька ЦРЛ" в період з 30 травня 2019 року по 06 червня 2019 року. У ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани ділянки шиї зліва та трьох колото-різаних ран поперекової ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.п.60-61).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 червня 2019 року, який було проведено з метою перевірки і уточнення відомостей по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , у присутності понятих, із застосуванням технічних засобів фіксації. Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 розповів, що відбувалось в його будинку 30 травня 2019 року, хто в ньому був присутній та за яких обставин він наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження (а.п.73-78).

Оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі "поза розумним сумнівом" та його протиправні дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, оскільки він заподіяв ОСОБА_5 умисні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
До таких висновків суд приходить в результаті детального аналізу обставин події, огляду місця події, поведінки обвинуваченого до, під час і після нанесення тілесних ушкоджень, їх взаємини з потерпілим, що передували події, характер тілесних ушкоджень.
Суд, відповідно до статей 86, 94 Кримінального процесуального кодексу України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

На підставі статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого узгоджуються між собою, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до статей 65-67 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка відповідно до вимог статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного Суду України в пункті 3 своєї Постанови від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 Кримінального кодексу України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Також суд враховує практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові по справі №634/609/15-к від 01 лютого 2018 року, згідної якої поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 Кримінального кодексу України), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 Кримінального кодексу України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Тому, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що вчинений обвинуваченим злочин є злочином проти життя та здоров`я особи та у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог положень статті 65 Кримінального кодексу України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також інші дані про особу обвинуваченого.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 не працює, розлучений, раніше несудимий, за місцем проживання характеризується посередньо. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України, за якою кваліфікуються його дії, а саме у вигляді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 100, 373, 374, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання - 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Речові докази:

- складний металевий ніж сріблястого кольору зі слідами речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору, частину туалетного паперу зі слідами речовини бурого кольору, червону тканину із круглими білими візерунками зі слідами речовини бурого кольору, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області - знищити;

- спортивні штани сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, гольф чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, туфлі коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору, що знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_4 - повернути власнику ОСОБА_4 , жителю с. Кривиця, Дубровицького району Рівненської області;

- футболку сірого кольору, куртку колору хакі, що знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_5 - повернути власнику ОСОБА_5 , жителю с. Вільне, Дубровицького району Рівненської області.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1