У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена передчасно.
Вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно взяті до уваги стягнення, які на нього накладені та свідчать про минулу негативну поведінку, оскільки пройшов тривалий проміжок часу після їх накладення, та на даний час вони погашені у встановленому законом порядку.
Наголошує на тому, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що подання про умовно-дострокове звільнення було направлено саме адміністрацією установи, що, на його думку, свідчить про те, що адміністрація установи дійшла висновку про його виправлення та можливість звільнення умовно-достроково.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

05.06.2019 р. адміністрація державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» за погодженням з спостережною комісією Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області звернулась до Снігурівського районного суду Миколаївської області із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 засуджений вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2016 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за вказаним вироком та вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.09.2016 р., остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.09.2016 р. по 24.01.2017 р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.07.2017 р. ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.09.2016 р. по 24.01.2017 р., включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Дослідивши матеріали провадження, а також особову справу засудженого, суд встановив, що матеріали особової справи не містять достатніх данних вважати, що за час відбування покарання поведінка засудженого ОСОБА_5 є сумлінною, він виправився та в повній мірі готовий до самокерованої стійкої правослухняної поведінки, а наявність лише двох заохочень, з врахуванням його попередньої негативної поведінки, свідчить про бажання звільнитись, а не про його дійсне виправлення.
Вислухавши пояснення представника адміністрації державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» на підтримку подання та думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, а тому подання є передчасним й задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 засуджений вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2016 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за вказаним вироком та вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.09.2016 р., остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.09.2016 р. по 24.01.2017 р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.07.2017 р. ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.09.2016 р. по 24.01.2017 р., включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На день розгляду судом першої інстанції подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , останній, із призначених 4 років 6 місяців, відбув 3 роки 22 дні.
Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом, до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Разом з тим, як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.
Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Так, з характеристики, затвердженої начальником державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)», від 29.05.2019 р., вбачається, що ОСОБА_5 за час відбування покарання у цій установі (з 19.04.2018 р.) характеризується позитивно. За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці два рази заохочений правами начальника установи 17.08.2018 р. та 19.04.2019 р. Не погашених стягнень не має. Усвідомлює наслідки скоєного злочину.
Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_5 під час утримання у слідчому ізоляторі м. Хмельницький та відбуваючи покарання у державній установі «Райківецька виправна колонія (№ 78)», характеризувався негативно, тричі допустив порушення умов тримання, які виражались у зберіганні сухих дріжджів, не виходу на ранкову фізичну зарядку, був затриманий у стані алкогольного сп`яніння, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення хоча й погашені на даний час, однак є грубими та свідчать про небажання засудженого ставати на шлях виправлення. Крім того, засуджений неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, які він вчиняв через нетривалі проміжки часу після звільнення з місць позбавлення волі, у період непогашених судимостей.
Наведені обставини знайшли своє підтвердження перевіркою матеріалів кримінального провадження та особової справи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведені обставини не можуть свідчити про виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Аналізуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України, для такого звільнення та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за період часу відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а тому вважає, що підстав для скасування ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року, про що просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2019 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ ___________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3