Справа № 495/5088/18
Номер провадження 1-кп/495/238/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0001124 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Німеччина, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, при наступних обставинах:

Так, 18.04.2018 року, в обідній час, приблизно о 13 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись біля житлового будинку № 14 по пров. Московському у м. Білгород-Дністровський Одеської області, на ґрунті особистих неприязних відносин та раптово виниклого конфлікту, розуміючи та оцінюючи свої дії, умисно наніс декілька ударів своєю рукою в область голови та обличчя потерпілого ОСОБА_5 , після чого здійснив у сторону останнього поштовх своєю рукою, внаслідок чого той впав на землю, приземлившись на кисть лівої руки, внаслідок чого отримавши тілесні ушкодження у вигляді синців у лівій очній ділянці на тильній поверхні лівої кисті, закритий перелом основи основної фаланги 4-го пальця лівої кисті, садно на тильній поверхні першого пальця правої кисті.

Відповідно до висновку експерта № 98 від 18 травня 2018 року проведеної судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , були тілесні ушкодження синці у лівій очній ділянці на тильній поверхні лівої кисті, садно на тильній поверхні першого пальця правої кисті, які мають незначні скороминугці наслідки, тривалістю не більше 6 діб і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5. та п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (17.01.1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та закритий перелом основи основної фаланги 4-го пальця лівої кисті призвів до короткочасного розладу здоров`я тривалістю понад 6, але не більше як три тижні (21 день) і за цим критерієм, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України та наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, допиту потерпілого ОСОБА_5 , дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого та дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 18 квітня 2018 року він забрав свою дитину зі школи та повів до дому. Проходячи по пров. Московському у м. Білгород-Дністровський Одеської області він побачив його колишню дружину з потерпілим та їх дитиною. Його донька побігла до матері та він також підійшов до неї. У цей час потерпілий почав його ображати та в ході сварки він наніс потерпілому ОСОБА_5 удари рукою в область голови, а потім штовхнув останнього і той впав на землю. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати. Цивільний позов потерпілого не визнає, оскільки вважає його не обґрунтованим.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що проживав однією родиною з колишньою дружиною обвинуваченого та у них є спільна дитина. В той день він перебував разом з дружиною та їх дитиною по АДРЕСА_3 , коли до них підійшов обвинувачений з донькою. У них почався конфлікт в ході якого обвинувачений декілька разів вдарив його, а після штовхнув, внаслідок чого він впав та зламав палець. Обвинуваченого він не ображав. Не заперечував проти призначення покарання обвинуваченому у вигляді штрафу. Просив задовольнити його цивільний позов, оскільки ним надано копії чеків на суму 100грн., які він потратив на лікування, а також вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди з тих підстав, що все це сталось на очах дітей, та після цього він не міг працювати певний час та годувати дитину.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 125 ч.2 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я,

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, виключно позитивні характеристики як за місцем мешкання, так і за місцем проходження служби, його сімейний стан, а саме те, що він не одружений та має на утриманні малолітню дитину, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час досудового слідства потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь майнової шкоди у розмірі 100 грн., та моральної шкоди у сумі 15000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду у вигляді ушкодження здоров`я.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової шкоди в розмірі 100 гривень, є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки підтверджується копіями чеків з покупки ліків, та моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, що буде співрозмірним заподіяній моральній шкоді.

Судові витрати та речові по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 відшкодування майнової шкоди у сумі 100 гривень та відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати та речові по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1