Провадження № 1-кс/537/2043/2019
Справа № 537/4861/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 року м. Кременчук

Слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , її захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременчук в кримінальному провадженні №0002071, внесеному в ЄРДР 07.11.2019 року, клопотання слідчого СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 щодо підозрюваної
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчук Полтавської області, громадянки України, з середньою освітою, яка не працює, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
14.11.2019 року до суду звернувся слідчий СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 07.11.2019 року за №0002071, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.11.2019 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 перебували за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_5 з`явився умисел на протиправне заподіяння смерті своєму чоловіку ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_5 взяла до рук ніж, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, нанесла потерпілому ОСОБА_7 один удар в область грудної клітини.
У подальшому ОСОБА_5 із метою приховування вбивства ОСОБА_7 спалила тіло останнього, відокремила його кінцівки та голову гострим предметом від тулубу, а залишки тіла вивезла та викинула в річку Дніпро.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №898 від 13.11.2019 року смерть ОСОБА_7 настала внаслідок колото різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням легені, внутрішня і зовнішня крововтрата.
12.11.2019 за вказаним фактом ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку від 12.11.2019 року, протоколом огляду місця події від 12.11.2019 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 , протоколом перегляду відеозапису від 12.11.2019 року, іншими доказами в їхній сукупності.
Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, за що законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років.
В обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, із врахуванням обставин, встановлених в ст.178 КПК України, слідчим зазначено наступне.
Підозрювана може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки потерпілим та свідками є її родичі, в тому числі діти, племінник, та свідків, які є її сусідами. Може вчинити інші кримінальні правопорушення. Цей ризик підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_5 проявила не аби яку агресію, позбавивши життя свого чоловіка.
Підозрювана ОСОБА_5 , будучи визнаною винною у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, тому вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. На це вказує і той факт, що ОСОБА_5 не працює, не має стійких соціальних зв`язків, її діти живуть в різних містах України, тому відсутні перешкоди в залишенні свого місця проживання.
Оскільки ОСОБА_5 проживає за адресою вчинення кримінального правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 , то може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Незважаючи на те, що обшук житла вже проведено, вона може змінити обстановку на місці злочину або знищити його взагалі.
Слідчий просив не застосувати до ОСОБА_5 інші більш м`які запобіжні заходи, оскільки вона підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного насильницького злочину. Тому слідчий просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з мотивів, що викладені в ньому. За наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, які характеризують особу, просили застосувати щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів без встановлення розміру застави, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним в клопотанні ризикам.
Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні частково визнала вину у вчиненні інкримінуємого їй злочину. Заперечувала проти обрання відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Стверджувала, що відсутні ризики, встановлені в ст.177 КПК України, для застосування щодо неї найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Вважала, що менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити її належну процесуальну поведінку.
Захисник адвокат ОСОБА_6 вказував на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Вказував на неправильність кваліфікації дій ОСОБА_14 , оскільки вона вчинила злочин внаслідок застосування до неї домашнього насильства. Вважав відсутніми ризики, встановлені в ст.177 КПК України, для застосування щодо неї найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Стверджував, що менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 . А тому просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.
При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваної ОСОБА_5 встановлено, що вона показання дає добровільно, до неї не застосовувалося насильство у даному кримінальному провадженні.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно витягу з ЄРДР № 0002071 від 07.11.2019, станом на 12.11.2019 року,до реєстру внесені відомості наступного змісту: «03.11.2019 року близько 16 год. 00 хв. пішов з дому у невідомому напрямку та до теперішнього часу не повернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 » (а.с.6).
13.11.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у злочині, передбаченому ч.1 ст.115 КК України, по факту вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , за яке передбачено покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років. На час розгляду клопотання досудове слідство в справі не закінчено.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ст. 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
В ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини. При цьому слідчий суддя вважає, що досудовим слідством зібрані вагомі докази на підтвердження причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється. Так, причетність до злочину, який інкримінується підозрюваній, підтверджується в тому числі протоколом прийняття заяви ОСОБА_13 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.11.2019 року (а.с. 7). Рапортом слідчого від 12.11.2019 року та протоколом огляду місця події від 12.11.2019 року про те, що 12.11.2019 року при обстеженні прилеглої до р. Дніпро прибережної території зі сторони вул. Лейтенанта Дніпрова м. Кременчук, в районі буд.57 виявлено частини тіла людини, які можливо належать ОСОБА_7 (а.с.8, 10-11). Протоколами допиту свідків ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_5 просила повідомити її дітям неправдиву інформацію щодо обставин зникнення їх батька ОСОБА_7 , що він виконав на її прохання (а.с.12). Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 про те, що між мачухою ОСОБА_5 та його батьком ОСОБА_7 постійно виникали конфлікти, про відомі йому обставини зникнення та пошуку батька, а також про зізнання його мачухи ОСОБА_5 про вбивство батька ОСОБА_7 (а.с.13-14). Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який є племінником ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка є донькою померлого, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який є сином ОСОБА_7 , показаннями свідка ОСОБА_16 , про те, що їм стало відомо про зникнення ОСОБА_7 , зі слів сестри ОСОБА_13 , вони дізналися про обставини вбивства ОСОБА_7 його дружиною ОСОБА_5 , а також про обставини виявлення тіла померлого ОСОБА_7 на р. Дніпро через дорогу від їх будинку. (а.с.16-18, 24-25). Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 про те, що між її батьками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 часто виникали конфлікти, про обставини зникнення її батька ОСОБА_7 та його пошуку, про зізнання матері ОСОБА_5 у вбивстві батька ОСОБА_7 і про обставини приховування нею тіла, за яких мати спалила труп батька, розчленила та на візку перевезла до р. Дніпро, де викинула у воду, про обставини виявлення частин трупу батька у місці, вказаному матір`ю. (а.с. 20-23). Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 сусіда подружжя ОСОБА_19 , який повідомив, що у подружжя постійно виникали сварки і навіть бійки. Раніше він бачив ОСОБА_7 в крові від удару сокирою по голові, який спричинила йому дружина ОСОБА_5 . На початку листопада він бачив, як у своєму дворі ОСОБА_5 розвела вогнище, від якого було чути характерний запах обгорілого м`яса. Після цього ОСОБА_12 не бачив ОСОБА_7 (а.с.19). Протоколом перегляду відеозапису, виданого потерпілим ОСОБА_19 , на якому зафіксовано зізнання ОСОБА_5 у вбивстві батька ОСОБА_7 (23). Протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 , в якому вона зізналася у вбивстві чоловіка ОСОБА_7 та у приховуванні його тіла шляхом паління, розчленування, перевезення у візочку до р. Дніпро, де викинула у воду. (29-30).
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, що є підставою для затримання».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на потерпілого, свідків, а також перешкоджання встановленню істини у справі.
Щодо доводів підозрюваної про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винуватою, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілого, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
При вирішенні клопотання слідчий суддя з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу підозрюваного.
Так ОСОБА_5 хоча раніше не судима, проте не працює, відповідно не має постійного легального джерела доходу, проживає окремо від дітей та онуків, відповідно не має стійких соціальних зв`язків.
Наведене вказує на наявність ризику, що підозрювана ОСОБА_5 може ухилися від органів досудового розслідування та суду.
Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про наявність ризиків, що ОСОБА_5 може перешкоджати органам досудового слідства у встановленні істини у кримінальному провадженні, незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Ризик перешкоджання ОСОБА_20 органам досудового слідства у встановленні істини у справі підтверджується тим фактом, що згідно з пред`явленою підозрою, після вчинення злочину за місцем свого мешкання вона здійснила дії, направлені на приховування злочину, а саме ретельно прибрала в будинку, спалила труп, розчленила його, вивезла частини трупа у візочку до р. Дніпро, де викинула у воду.
Ризик впливу на потерпілого та свідків, які є її близькими родичами, підтверджується тим фактом, що після вчинення злочину вона намагалася підмовити знайомого повідомити дітям, що батько пішов з дому, впевнила дітей та органи досудового розслідування, що її чоловік пішов з дому в невідомому напрямку та не повернувся.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого та прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу. Особисте зобов`язання, на думку слідчого судді, не забезпечить уникнення ризиків та не забезпечить належної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 з наведених вище підстав. Письмових звернень про поручительство від осіб, що заслуговують на довіру, до суду не надходило. Слідчий суддя також вважає неможливим застосування домашнього арешту до ОСОБА_5 , оскільки наведені вище дані про її особу та ризики не можуть забезпечити належної її процесуальної поведінки.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що слід застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто на 60 днів з 14.11.2019 року до 12.01.2020 року включно, без визначення застави.
З огляду на наведене, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 198, 376, 492 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 13 год. 45 хв. 14.11.2019 і до 12.01.2020 року включно, без визначення застави.
Зобов`язати слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.
Встановити строк дії даної ухвали, в межах строку досудового розслідування, з 14.11.2019 року до 12.01.2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1