1Справа № 335/6086/19 1-кс/335/3831/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, перебуває на посаді студента інтерна в 5 МКЛ, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000289 від 27.09.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що на досудовому розслідуванні СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000289 від 27.09.2018 року, відносно ОСОБА_5 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому дій.

Також в клопотанні зазначено, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим у слідства виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у клопотанні зазначено, що застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 не можливо, оскільки це не забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків,оскільки характер його поведінки свідчить про можливі наміри переховуватись від органу досудового слідства та суду, що вказує на можливе порушення вказаного запобіжного заходу.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання.
Захисник та підозрюваний кожний окремо проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи відсутніми в провадженні ризики. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Встановлено, що на досудовому розслідуванні у СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000289 від 27.09.2018 року, відносно ОСОБА_5 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вручено ОСОБА_5 30.05.2019 року.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленими наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, а саме: копії протоколів огляду, копіями протоколів допиту свідків, копіями протоколів обшуків, копіями висновків експертів, матеріалами проведення слідчих негласних дій, а також інші матеріали провадження у їх сукупності.

Наведені вище матеріали кримінального провадження з достатньою імовірністю підтверджують суду існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, в межах розслідування яких ставиться питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя не у повній мірі може погодитися з існуванням ризиків, про які вказує слідчий та прокурор, виходячи за наступного.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як вказує сторона обвинувачення, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що свідчить про наявний ризик, передбачений пунктом 1 частиною першою ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 1 ст. 177 КПК України доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі» («Jarzynski v. Poland», § 43).

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу на свідків, проте вказане твердження можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

Крім того, не підтверджений належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведений ризик, передбачений п. 2 ст. 177 КПК України, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання в рамках даного провадження проведено ряд обшуків, під час яких вилучені речі та документи.

Також, є необґрунтованими доводи обвинувачення про ризики вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки як свідчать матеріали кримінального провадження останній раніше не судимий, отже вказаний ризик нічим не підтверджено.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до їх застосування.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що він має постійну реєстрацію та місце проживання, студент, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, існують міцні соціальні зв`язки, соціально адаптований, раніше не судимий.

Отже, долучені до клопотання докази, в своїй сукупності не можуть переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволення клопотання про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту у визначений проміжок доби.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, яким заборонити підозрюваному у період з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби залишати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Крім того, покласти на підозрюваного такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до повноважного органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування з свідком у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 .

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 30 липня 2019 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1