В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.06.2019 Справа №607/22975/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000801 від 09 березня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , несудимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2017 року близько 07 год. 10 хв. ОСОБА_3 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи на території залізничного вокзалу по вул. Привокзальній в м. Тернопіль, неподалік громадського туалету помітили, як з приміщення вбиральні вийшов ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 та іншої особи, яким заздалегідь було відомо про наявність в ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Samsung», виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 22 лютого 2017 року близько 07 год. 15 хв., перебуваючи на території залізничного вокзалу по вул. Привокзальній в м. Тернопіль, неподалік громадського туалету, підійшовши до ОСОБА_5 , обступивши його, умисно обмежили простір останнього, внаслідок чого ОСОБА_3 став попереду ОСОБА_5 , а інша особа позаду. ОСОБА_3 , знаходячись перед обличчям ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із іншою особою, керуючись корисливим мотивом, діючи з прямим умислом на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що його протиправні дії здійснюватимуться в умовах очевидності та матимуть для ОСОБА_5 та інших осіб відкритий характep, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_5 , своєю лівою рукою вхопив за праву руку ОСОБА_5 , тим самим обмежив рухи тіла останнього, не даючи можливості йому звільнитись від захоплення руки, одночасно змусивши ОСОБА_5 залишатись на місці поруч з ним. А інша особа в цей час, знаходячись позаду ОСОБА_5 , діючи за передньою змовою із ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом, діючи з прямим умислом на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що його протиправні дії здійснюватимуться в умовах очевидності та матимуть для ОСОБА_5 та інших осіб відкритий характер, скориставшись тим, що ОСОБА_3 силоміць утримує ОСОБА_5 за руку, не даючи тим самим чинити опір його діям своїми руками, почав оглядати наявні кишені на верхньому одязі останнього та перевіряти їх вміст. В результаті чого інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, із задньої кишені штанів ОСОБА_5 вийняв мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-I9300» вартістю 890 гривень, у захисному чохлі вартістю 70 грн., у якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., після чого, утримуючи в руках викрадений у ОСОБА_5 мобільний телефон, втік з місця вчинення злочину, не реагуючи на заклики ОСОБА_5 зупинитись та повернути належний йому мобільний телефон. ОСОБА_3 помітивши, що інша особа вийняла з кишені штанів ОСОБА_5 мобільний телефон та втекла з місця вчинення злочину, тим самим пересвідчившись у досягненні бажаного результату, тобто у заволодінні чужим майном, відпустив руку останнього, після чого покинув місце вчинення злочину. Внаслідок чого своїми злочинними діями ОСОБА_3 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спричинили ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 985 гривень.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що зранку 22 лютого 2017 року близько 07 год. 00 хв. він, перебуваючи з ОСОБА_7 на території залізничного вокзалу м. Тернополя, помітив як з громадського туалету вийшов потерпілий, який перебував в нетверезому стані, та вони, знаючи про наявність в нього мобільного телефону, вирішили його викрасти. Підійшовши до потерпілого, він ставши попереду, зловив його за праву руку та утримував його, щоб він не мав можливості чинити опір, а ОСОБА_7 в цей час із задньої кишені штанів потерпілого вийняв його мобільний телефон марки «Samsung», після чого вони з ОСОБА_7 втекли звідти. Обвинувачений ОСОБА_3 просить суд врахувати його повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття у вчиненому, повне відшкодування завданої потерпілому шкоди, а тому просить його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, а також те, що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працює, на утриманні має двох неповнолітніх дітей. До обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1