ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1729/19 Справа № 205/9407/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2 ,
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпро матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року, покаранням у виді обмеження волі.
Вказане рішення мотивоване тим, що станом на 19 квітня 2019 року засуджений відбув більше 1/2 строку покарання. За час відбування покарання засуджений характеризується добре, на даний час працевлаштований, до праці ставиться сумлінно, на заходи виховного характеру реагує правильно, за період знаходження у виправній установі мав 2 (два) дисциплінарних заохочення, при цьому дисциплінарні стягнення до засудженого не застосовувалися.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого.
В обґрунтування доводів апеляції прокурор посилається на те, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначив, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Вказує, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 отримав лише 2 заохочення. Судом не було враховано особу засудженого, який має 12 судимостей за вчинення умисних однорідних злочинів проти власності.
Крім того, судом жодним чином не враховано, що засуджений раніше вже звільнявся умовно-достроково (26 грудня 2013), однак знову вчинив умисний корисливий злочин, що вказує на злочинну спрямованість поведінки засудженого.
На думку прокурора під час розгляду клопотання засудженого судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону. Так, судом не надано оцінки усним поясненням засудженого, зокрема щодо відношення до вчиненого злочину. Також, судом не надано належної оцінки характеристиці особистості засудженого, відповідно до якої ОСОБА_7 не приділяє уваги дбайливому ставленню до майна установи та предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, не завжди має охайний зовнішній вигляд та не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Засуджений проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції щодо заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, думку засудженого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до положень ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.
Натомість, як вбачається із матеріалів справи, за час відбування покарання засуджений отримав лише 2 заохочення, має 12 судимостей за вчинення умисних однорідних злочинів проти власності.
Крім того, слід звернути увагу, що ОСОБА_7 раніше вже звільнявся умовно-достроково (26 грудня 2013 року), однак знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про злочинну спрямованість засудженого, відсутність позитивних змін та сумлінної поведінки, як доказ виправлення останнього.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, колегія судів вважає, що досягнення мети покарання можливе тільки після відбуття засудженим всього строку призначеного покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким в даному випадку є недоцільним, з урахуванням особи засудженого, наявності в нього 12 судимостей та його ставлення до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, вчинення нового умисного корисливого злочину після умновно-дострокового звільнення (26 грудня 2013 року).
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню. Щодо клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, то підстав для його задоволення в ході перегляду судом апеляційної інстанції матеріалів даної справи встановлено не було.
А тому, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 404, 405, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 - задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким -відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4