Справа № 148/1183/19
УХВАЛА

24 червня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького районного суду Вінницької області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному доЄдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за № 0000119, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, освіта середня спеціальна, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 19.06.2009 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 8 років, звільнився умовно-достроково в 2014 році,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

20.06.2019 в провадження Вінницького районного суду надійшло кримінальне провадження по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000119 від 07.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.06.2019 визначено колегію суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
20.06.2019 вищевказане кримінальне провадження за зверненням голови суду ОСОБА_3 було скеровано до Вінницького апеляційного суду для вирішення питання про направлення даного кримінального провадження до іншого суду у межах юрисдикції Вінницького апеляційного суду через неможливість утворення нового складу суду для колегіального судового розгляду для своєчасного вирішення питання про доцільність продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки головуюча суддя ОСОБА_1 як член колегії з 19.06.2019 перебувала в нарадчій кімнаті по колегіальному кримінальному провадженні по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000240 від 24.05.2019, відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 5 ст. 185 КК України (справа № 128/1424/19).
Згідно з довідкою, складеною секретарем судового засідання, ОСОБА_11 , головуюча суддя ОСОБА_12 , судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 16:20 год 19.06.2019 по 12:16 год 21.06.2019 перебували в нарадчій кімнаті по колегіальному кримінальному провадженні по обвинувальному акту, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000240 від 24.05.2019, відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 5 ст. 185 КК України (справа № 128/1424/19), тому питання про призначення підготовчого судового засідання по даному кримінальному провадженню було вирішено лише 21.06.2019.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді утримання під вартою, враховуючи, що ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладення певних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, не зникли, а обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину, за яке відбував реальну міру покарання, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, тяжчий від попереднього, тому може переховуватися від суду, вчиняти нові злочини, чинити тиск на потерпілих та свідків, які в суді ще не допитані.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому засіданні не заперечила з приводу клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, вважає, що його слід задовольнити. Крім того, просить відкласти проведення підготовчого засідання, надати їй можливість звернутися за правовою допомогою для підготовки цивільного позову, оскільки вона має до обвинуваченого претензії морального характеру, а можливості раніше подати такий позов у неї не було.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовчому засіданні не заперечив з приводу клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, також вважає, що його слід задовольнити. Крім того, просить відкласти проведення підготовчого засідання, надати йому можливість підготувати цивільний позов, оскільки він має до обвинуваченого претензії морального характеру, а можливості раніше подати такий позов у нього не було.

Обвинувачений ОСОБА_8 в підготовчому засіданні не заперечує проти продовження йому строку тримання під вартою. З приводу відкладення підготовчого засідання підтримує думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокат ОСОБА_9 з приводу клопотання прокурора заперечує, оскільки прокурор не зазначив ризики. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 не переховувався від слідства, його не розшукували, він давав правдиві покази, вину визнавав, весь час проживав з батьком, який являється інвалідом, обвинувачений працював, але не офіційно, крім того, на даний час хворіє на гепатит, тому вважає, що достатньо буде застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. З приводу клопотань потерпілих щодо відкладення підготовчого судового засідання заперечує, оскільки під час досудового розслідування потерпілим було роз`яснено право звернутися з цивільним позовом, але потерпілі подали заяви про відсутність претензій до обвинуваченого, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Прокурор не заперечує проти відкладення підготовчого засідання.

Крім того, під час підготовчого судового засідання в залі суду до колегії суддів звернулася ОСОБА_13 з письмовою заявою про визнання її потерпілою по даному кримінальному провадженню, усно зазначаючи, що вона являється сестрою вбитої та має претензії морального характеру до обвинуваченого, в зв`язку з чим планує подавати цивільний позов.

Заслухавши думки учасників судового провадження, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК Українпи, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а частиною 2 статті 183 КПК України визначені випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Колегією суддів установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Згідно з постановою № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

При цьому, колегія суддів зважає на те, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_8 , віднесений відповідно до ст. 12 КК України до особливо тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, довічним позбавленням волі, тому дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду. Крім того, ОСОБА_8 є раніше судимим за вчинення умисного тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, постійного самостійного заробітку не має, проживає не за місцем реєстрації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин обрання відносно обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить на думку колегії суддів запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, колегія суддів вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, - не встановлено.

Доводи захисника ОСОБА_9 про достатність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту колегія суддів вважає хибними, оскільки захистом не спростовано належними та допустимими доказами, що відпали наведені прокурором ризики.

У зв`язку із викладеним, на підставі ч. 3 ст. 331 КПК України, колегія суддів вважає, що підстав для зміни чи скасування міри обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу немає, обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим в кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням спричинено моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої-третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

В своїй письмовій заяві, адресованій суду, ОСОБА_13 не зазначає з числа яких родичів чи членів сім`ї особи, смерть якої настала внаслідок кримінального правопорушення, вона являється, а також на підтвердження таких обставин не надала жодних доказів, тому колегія суддів вважає за необхідне повернути заяву про визнання потерпілою ОСОБА_13 , роз`яснивши її право повторно звернутися до суду із заявою про визнання її потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства (ч. 4 ст. 128 КПК України).

Оскільки потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 бажають скористатися своїми правами щодо подачі цивільного позову під час розгляду даного кримінального провадження, яке їм належним чином не було роз`яснено під час досудового розслідування, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити клопотання потерпілих, оголосити перерву в підготовчому засіданні, надавши можливість останнім підготувати цивільні позови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55, 128, 177, 183, 199, 314, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 щодо продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, строком до двох місяців, тобто по 22 серпня 2019 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Вінницької установи виконання покарань № 1.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Повернути письмову заяву про визнання потерпілою ОСОБА_13 в зв`язку з недоліками такої заяви, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні, роз`яснивши ОСОБА_13 право повторно звернутися до суду із заявою про визнання потерпілою.

Оголосити перерву в підготовчому засіданні по кримінальному провадженні внесеному доЄдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за № 0000119, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, надавши можливість потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скористатися правом подачі цивільного позову до 11 год 00 хв 12.07.2019.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_8 може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3