Справа № 204/7658/19
Провадження № 1-кс/204/2320/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 001963 від 28.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 001963 від 28.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 28.09.2019 року до ЧЧ Чечелівського ВП надійшло звернення про те, що за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , здійснюють гральний бізнес. (ЄО № 25656 від 28.09.2019 ). Під час розслідування кримінального провадження № 0001963 від 28.09.2019 встановлено, що за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча 83, займаються гральним бізнесом, діє незаконний зал з ігровими автоматами. В вказаному залі надаються послуги з гри на гроші за допомогою ігрових автоматів різних зразків. Заклад «Інтернет центр» не значиться у Єдиному реєстрі державних лотерей, запроваджених в Україні, який знаходиться у вільному доступі на сайті Міністерства фінансів України. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 приміщення у власності фізичної особи підприємець. Оскільки 7 системних блоків та 7 моніторів мають доказове значення для кримінального провадження, визнані речовими доказами, це дає підстави вважати, що вилучення вказаного майна сприяє цілям та меті проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, арешт вказаного майна обумовлюється метою забезпечення збереження речових доказів. Тому слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Слідчий у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій клопотання підтримав, просив розглядати справу без його участі.

На підставі вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна.

Неявка даних осіб згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вивчивши подане клопотання та додані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У судовому засіданні встановлено, що 29.10.2019 року, під час проведення огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 83, у приміщенні «Інтернет центр» було виявлено та вилучено 7 моніторів та 7 системних блоків в опечатаному стані (номери та серії відповідно до протоколу).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2019 року, встановлено, що огляд місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 83, відбувався з порушенням норм КПК України, оскільки жодного невідкладного випадку, передбаченого ч. 3 ст. 233 КПК України, для здійснення огляду приміщення без ухвали слідчого судді, на той час не існувало.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Згідно з ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Стаття 169 КПК України, містить положення щодо порядку припинення тимчасового вилучення майна. Так, таке майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, якою передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, та у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 173 КПК України коли не пізніше 72 годин з дня надходження до суду клопотання слідчим суддею, судом не винесено ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна; 4) у разі скасування арешту (таке майно повертається особі, у якої його було вилучено).
Так, ст. 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У цьому аспекті слідчий суддя звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини, якою постійно відзначається, що першою і самою важливою вимогою ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є те, що будь-яке втручання влади в безперешкодне користування власністю повинно бути законним, позбавлення майна можливе лише на умовах, передбачених законом, при цьому держава має право здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Верховенство права, один із ключових принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Відповідно питання про те, що був дотриманий баланс між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту основних прав окремої особи, являється лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимогам законності та не є свавільним (справа «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, справа «Ісмаілов проти Росії» від 06.11.2008, справа «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005).
Враховуючи, що підстави для задоволення клопотання про накладення арешту у суду відсутні, то тимчасово вилучене майно необхідно повернути власникові.
Крім того, суд звертає увагу на те, що в клопотанні про арешт майна відсутні будь-які відомості, кому належить майно, на яке слід накласти арешт, а саме: 7 системних блоків та 7 моніторів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167, 169, 170-175, 214, 236, 237, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 001963 від 28.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовити.

Тимчасово вилучене мано, а саме: 7 системних блоків та 7 моніторів повернути власнику.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1