Дата документу 12.11.2019 Справа № 333/1824/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/1413/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/1824/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.187 ч.3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000846, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненнями) та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який не має малолітніх дітей на утриманні, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.09.1994 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 81, ст. 43 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. 28.03.1997 року звільнився умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 15 днів;

- 05.05.1998 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140, ст. 191, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. 05.05.2001 року звільнився по відбуттю строку покарання;

- 30.05.2002 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. 09.12.2004 року звільнився умовно-достроково, невідбутий строк 9 місяців 23 дні;

- 05.03.2006 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;

- 03.07.2008 року Куйбишевським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 263, ст. 15 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік;

- 17.12.2013 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 23.02.2016 року Оріхівським районним судом Запорізької області на підставі Закону України «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 17.12.2013 року у зв`язку із зарахуванням у строк покарання строку його попереднього ув`язнення в період з 14.04.2010 року по 30.07.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та фактичним закінченням строку відбування зазначеного покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього особистого майна;

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього особистого майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено розраховувати з дня його фактичного затримання, тобто з 13 березня 2019 року о 13 год. 00 хв.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили ухвалено залишити без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в сумі 1 144 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 13 березня 2019 року приблизно об 11 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, маючи умисел на напад з метою незаконного заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, з проникненням у приміщення, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, зайшов до приміщення кафе «Толібар», що розташоване по вулиці Космічній, 114 у м. Запоріжжя, яке належить ОСОБА_10 . Впевнившись, що у приміщенні вказаного кафе відсутні відвідувачі, для виконання злочинного умислу, зайшов за барну стійку, де, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, а саме: погрожуючи заздалегідь заготовленим пістолетом моделі «RЕТАY X1», змусив бармена - потерпілу ОСОБА_11 віддати гроші з каси у загальному розмірі 400 грн. та пляшку коньяку «Шустов», об`ємом 0,25 л., вартістю 61 грн., після чого, з викраденим майном вийшов з приміщення кафе та покинув місце вчинення злочину. У результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 спричинено майнову шкоду у загальному розмірі 461 грн.

Крім того, 13 березня 2019 року приблизно о 12 годині 05 хвилин, ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, маючи умисел на напад з метою незаконного заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись біля четвертого під`їзду будинку № 118Г по вулиці Космічній у м. Запоріжжі, зупинив потерпілого ОСОБА_7 та погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, а саме: погрожуючи заздалегідь заготовленим пістолетом моделі «RЕТАY X1», примусив потерпілого, віддати мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5», вартістю 4 500 грн., в якому знаходилась карта пам`яті на 16 Гб, вартістю 200 грн. та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 (майнової цінності для потерпілого не представляє), таким чином, відкрито заволодів вищевказаним майном потерпілого та з викраденим майном покинув місце вчинення злочину. В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 спричинено майнову шкоду у загальному розмірі 4 700 грн.

В апеляційній скарзі (з доповненнями) обвинувачений не погоджується з вироком суду в частині призначеного йому покарання та просить змінити призначене йому покарання із застосуванням до нього ст.ст. 69, 75 КК України. Зазначає, що під час розгляду провадження він не оспорював фактичні обставини справи, обставини, що обтяжують покарання, відсутні. Пом`якшуючими обставинами: є щиросердне каяття, активна участь у розкритті злочинів та відшкодування спричиненої шкоди у повному обсязі. Також зазначає, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, свою вину визнав повністю, має постійне місце проживання, має на утриманні матір похилого віку, дитину та брата, які є інвалідами ІІ групи, та яким він надає допомогу, потерпілі не наполягали на призначенні суворого покарання, тяжкі наслідки від скоєних злочинів відсутні. Суд при призначенні покарання не взяв до уваги зазначені пом`якшуючі обставини. Також суд не взяв до уваги його сімейний стан, а саме те, що він мешкає з цивільною дружиною, має стабільний заробіток. Всі довідки, які підтверджують вищезазначені обставини, наявні в матеріалах провадження та будуть надані в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що суд при постановленні вироку не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_8 має сім`ю, має на утриманні дочку-інваліда ІІ групи з дитинства, надає матеріальну допомогу матері, яка є пенсіонеркою за віком, та брату-інваліду ІІ групи з дитинства. Також зазначає, що ОСОБА_8 працевлаштований в ТОВ «Вайн Сторі» та має стабільний дохід. Суд першої інстанції у вироку визнав наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування завданого збитку, проте суд не розглянув можливості застосування ст. 69 КК України.

На підставі викладеного, просить змінити вирок суду та пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які прохали задовольнити апеляційні скарги; прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненнями) та його захисника адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 187 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, районний суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі, і обвинуваченим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, та за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, також судом враховано особу обвинуваченого та наявність пом`якшуючих покарання обставин.

В якості обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 , суд зазначив його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.

Також, судом враховані відомості, що характеризують особу винного, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, мати похилого віку та дитину, яка має 2 групу інвалідності, офіційно працевлаштований та за місцем роботи характеризується позитивно, вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв органам досудового слідства в розкритті злочинів, матеріальну шкоду відшкодував повністю.

Крім того, суд врахував думку потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, а також відсутність тяжких наслідків вчинення злочинів.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів обвинуваченого, наведених в апеляційній скарзі, не знижують ступінь тяжкості вчинених останнім злочинів. Таким чином, підстав для пом`якшення призначеного покарання немає.

Обставини, на які послався обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах, як на підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання, вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для зменшення призначеного покарання і застосування положень ст.ст. 69 і 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів також вважає, що суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції вказаної статті та за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті, керуючись при цьому вимогами ст. 65 КК України, із остаточним призначенням покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць та з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації всього особистого майна.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів, з яким згодна колегія суддів, призначено із дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненнями) та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4