ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 196/1002/19
УХВАЛА

"09" жовтня 2019 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні провадження № 0000308 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Юр`ївка Царичанського району Дніпропетровської області; місце проживання: АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.2 ст. 263 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

Встановив:

23.08.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області від Дніпровського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 18.07.2017 відносно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч.2 ст. 263 КК України.
В підготовчому судовому засіданні учасники судового засідання вважають за можливе призначити справу до судового розгляду.

Вирішуючи питання про можливість призначення судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_3 прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України в повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_3 , сторона обвинувачення зазначає, що 14 липня 2017 року близько 20:30 год. ОСОБА_3 , разом з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження №0000372, на автомобілі марки «Опель астра» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 прибули до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належної ОСОБА_5 , де на території домоволодіння перебували ОСОБА_7 та малолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 , в групі з невстановленою слідством особою матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження №0000372, маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень, почав словесно сваритися з ОСОБА_5 . В ході сварки ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_5 один удар кастетом, виготовленим промисловим способом чорного кольору, в область лоба, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді, забитої рани голови на рівні правої брови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Після чого, невстановлена в ході досудового розслідування особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження №0000372, умисно нанесла ОСОБА_5 один удар дерев`яним предметом, схожим на біту в область голови, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді, забитої рани голови на рівні тім`я, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Крім того, від нанесених ударів ОСОБА_3 та невстановленою слідством особою матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження №0000372, ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також, ОСОБА_3 , маючи умисел направлений на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, всупереч передбаченого законом порядку зокрема «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання, вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, почав незаконно носити предмет виготовлений промисловим способом по типу кастетів, який є холодною зброєю ударно дробильної дії, який придбав у точно невстановлений час. перебуваючи в невстановленому місці та в невстановлений спосіб, при собі 14.07.2017 близько 20:30 год., перебуваючи на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5

26.05.2019 в період часу з 09:20 год. до 11:03 год., під час проведення обшуку співробітниками Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ухвали слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області, за`адресою: вул. Центральна (Леніна), 33 с. Юр`ївка Царичанського району Дніпропетровської області за якою мешкає ОСОБА_3 , в сумці чорного кольору, яка була з собою у ОСОБА_3 , виявлено та вилучено предмет, який є холодною зброєю ударно дробильної дії - кастетом, виготовленим промисловим способом.

Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Крім того, відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.
Отже з урахуванням того, що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України містить неточності при викладенні фактичних обставин правопорушення з обвинуваченням ОСОБА_3 та інкримінування йому дій, що вчинені невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження №0000372, та відсутності розмежування дій вказаної особи та ОСОБА_3 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_3 , якому у встановленому законом порядку обвинувачення висунуте не конкретно, а тому суд не має можливості розглянути такий обвинувальний акт і повертає його прокурору для усунення недоліків.
Крім того, обвинувачення щодо незаконного носіння кастету при викладенні фактичних обставин містить значні невизначеності, зокрема щодо місця, часу та способу придбання кастету, що не є кваліфікуючими ознаками, але характеризують об`єктивну сторону правопорушення та тягне за собою нечіткість сформульовано обвинувачення.
На підставі вищевказаного суд прийшов до висновку, що без усунення вказаних недоліків судовий розгляд кримінального провадження призначити неможливо, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Оскільки суд прийшов до висновку про повернення обвинувального акту прокурору, інші клопотання учасників судового засідання розгляду не підлягають.
На підставі наведеного, керуючись статтями 314-317 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт з додатками по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.2 ст. 263 КК України по кримінальному провадженню № 0000308 від 18.07.2017 повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:ОСОБА_1