Справа № 346/4385/19
Провадження № 1-кс/346/1641/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі слідчого судді : ОСОБА_1 ,

з участю секретаря : ОСОБА_2 ,

представника скаржника : ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого слідчого відділення Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , про зміну кваліфікації кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник 16 вересня 2019 року звернувся до суду із даною скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 23 серпня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000713 від 23 липня 2019 року та зобов"язати слідчого належним чином розглянути дане клопотання і змінити кваліфікацію дій невстановлених осіб, які вчинили щодо нього протизаконні дії, з ч. 2 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що у поданому слідчій 20 серпня 2019 року клопотанні про зміну кваліфікації зазначив, що 22 липня 2019 року невстановлені особи приїхали двома автомобілями в поле, де ним здійснювалась охорона сільськогосподарської техніки, належної ПСП "Оскар" та порушуючи громадський порядок, маючи при собі заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень металеві предмети і вогнепальну зброю, безпричинно наносили удари металевими прутами по техніці, і наблизившись до нього нанесли удар рукою в обличчя. Використання вказаних предметів під час вчинення хуліганських дій створювало реальну загрозу його життю та здоров"ю.

Вказує, що зазначені особи із застосуванням фізичної сили заштовхали його у салон трактора та погрожуючи розправою двоє утримували, а третій силоміць вирвав із рук належний йому мобільний телефон та забрав із собою. За кілька днів телефон було повернуто йому невідомою особою.

У судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, вважаю за можливе провести розгляд скарги у його відсутності.

Заслухавши позицію представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Вимогами п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

У відповідності із ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частиною 2 ст. 220 КПК України передбачено, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Частиною 2 статті 9 КПК України на слідчого покладений обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окрім цього, на слідчого, прокурора, покладений обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 цього Кодексу (ч. 1 ст. 92 КПК України).

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Постановою від 23 серпня 2019 року слідчого СВ Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 відмовлено скаржнику в задоволенні клопотання від 20 серпня 2019 року про зміну кваліфікації кримінального правопорушення. Однак, такий висновок слідчого є невмотивованим та необґрунтованим.

По змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим відмовлено в зміні кваліфікації дій винних осіб за ч. 2 ст. 186 КК України із тих підстав, що мобільний телефон було знайдено неподалік місця вчинення злочину та повернуто потерпілому. Однак, даний факт належним чином не перевірено в ході досудового розслідування, а вирішення питання щодо наявності у діях осіб ознак злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України взагалі залишено поза увагою слідства.

Із протоколу допиту потерпілого від 24 липня 2019 року, де він попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, вбачається, що 22 липня 2019 року близько 17 год. коли він здійснював охорону сільськогосподарської техніки ПСП "Оскар" у полі, що розташоване на межі сіл Ковалівка - Спас Коломийського району, туди на двох автомобліях прибула група невідомих осіб із 8-10 чоловіків, троє із яких підійшли до нього, а інші до техніки. Ті що наблизилися до техніки мали при собі металеві предмети (ломи, арматури, монтіровки) та безпричинно стали бити ними лобове скло та та фари техніки. Побачивши це намагався зателефонувати до керівництва підприємства, проте ці троє невідомих, у одного із яких в руках була рушниця, наблизилися до нього і один із них наніс йому ковзаючий удар рукою в ліву сторону обличчя та висунув вимогу віддати телефон. Почувши відмову, двоє силою стали утримувати його за руки, а третій вирвав із рук телефон. Після цього невідомі побігли до своїх автомобілів та покинули місце події.

Із додаткового протоколу допиту потерпілого від 26 липня 2019 року вбачається, що належний йому телефон 24 липня 2019 року, тобто через два дні було повернуто незнайомим чоловіком, який представився водієм одного із транспортних засобів, які були на місці події.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували пояснення потерпілого, суду не представлено.

Із змісту ч. 2 ст. 186 КК України вбачається, що за цією статею передбачена відповідальність за вчинення грабежу, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчиненого повторно, або за попередньою змовою групою осіб. Грабіж вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.

У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 10 "Про судову практику у справах проти власності" під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не призвело до короткочасного розладу здоров"я або короткочасної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій за умови, що вони не були небезпеченими для життя чи здоров"я в момент заподіяння.

Разом з тим, ч. 4 ст. 296 КК України передбачена відповідальність за вчинення хуліганства із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Водночас предметами, спеціально пристосованими бао заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень є будь-які речі, що не належать до зброї, які видозмінені чи спеціально знаходились у винного з метою завдання тілесних ушкоджень під час хуліганських дій.

Відповідно до п.п. 9,11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров"я громадян.

Таким чином, із дослідженого вбачається, що в діях невідомих осіб, які вчинили щодо потерпілого злочинні дії можуть бути ознаки злочинів на які він посилається, а тому органу досудового розслідування слід ретельніше підійти до аналізу та оцінки дій вказаних осіб з врахуванням показань потерпілого та більш відповідально визначитися з кримінальною кваліфікацією скоєного.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи докази в їх сукупності вважає, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1-3, 7-12, 84-86, 91-94, 110, 220, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Скаргу заявника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про зміну правової кваліфікації дій винних осіб в рамках кримінального провадження № 0000713 внесеному до ЄРДР 23 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України - скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 20 серпня 2019 року № 5647 та прийняти по ньому відповідне процесуальне вмотивоване та обґрунтоване рішення.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя: ОСОБА_6