ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/819/557/19 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2019 року, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого та не проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

встановила:

Зазначеною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003036 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Вважаючи, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, прокурор подав на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що ОСОБА_8 будучи раніше судимим знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину. Також, слідчим суддею, не взято до уваги, що підозрюваний не має законних джерел прибутку та міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. У зв`язку із наведеним, вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому більш м`який запобіжний захід аніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання ризиків переховування особи від органів досудового розслідування та суду або вчинення нового аналогічного злочину. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів та визначити заставу, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 34000 грн.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 12.09.2019 року близько 09 год. 00 хв. перебуваючи в каналізаційному люку, який знаходиться біля буд. № 30 по пр. 200 років Херсону в м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, таємно з вищевказаного люку викрав кабель ТПП 50х2х0.4 довжиною 30 метрів, вартістю 1530 грн. 00 коп., що належить ПАТ «Укртелеком», в результаті чого спричинив матеріальну шкоду ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 1530 грн.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, та дав їм належну оцінку, а саме: протоколом огляду місця події від 12.09.2019, в ході якого було оглянуто місце вчинення крадіжки ОСОБА_8 , під час огляду нічого не вилучалось; протоколом огляду місця події від 12.09.2019, в ході якого ОСОБА_8 добровільно видав предмет ззовні схожий на ніж, який було загорнуто в аркуш паперу А4, та упаковано до сейф-пакету № INZ 1077091, та мішок, в якому знаходились викрадені ним кабелі, мішок був прошитий капроновою ниткою та опечатаний печаткою для пакетів № 36; рапортом працівника патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 1 капрала поліції ОСОБА_9 , в якому вона зазначила, що нею разом з капралом поліції ОСОБА_10 , 12.09.2019 року, в 500 метрах від каналізаційного люку було тимчасово обмежено в пересуванні ОСОБА_8 , при якому був мішок білого кольору, та з мішка було видно кабель; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 12.09.2019, в ході якого остання розповіла про обставини вчинення крадіжки ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 12.09.2019, в ході якого вона впізнала ОСОБА_8 як того чоловіка, який близько 09:00 здійснив крадіжку кабелів з каналізаційного люку.
Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на те, останній підозрюється у вчиненні замаху на злочин середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, що він раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку, а тому з огляду на викладені обставини, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що для запобігання існуючого ризику (переховування від органів досудового розслідування та суду) до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього процесуальних обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 181 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Як вбачається з клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 є тяжкість злочину.

Водночас жодних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим не наведено, тоді як, наведені ризики прокурором в апеляційній скарзі відповідають застосованому до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинувачені особи у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, єдиним і можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні корисливого злочину середньої тяжкості та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший, більш м`який, вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Інші посилання прокурора були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного слугуватиме достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 404, п. 1 ) ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0003036 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на певних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2