ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6806/19
провадження № 1-кп/753/1250/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001681 від 06.03.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старі Харковичі, Брагінського району, Республіки Білорусь, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2019 приблизно о 23 годині 55 хвилин ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, разом з двома невстановленими досудовим слідством особами, проникли до приватного житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки намагались таємно викрасти чуже майно, що належить ОСОБА_5 , завдавши при цьому останньому матеріальної шкоди на загальну суму 451 грн. 02 коп.
Так, у невстановлений слідством час та місці, ОСОБА_6 вступив у попередню злочинну змову разом з двома невстановленими слідством особами, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, ОСОБА_4 разом з двома невстановленими слідством особами 05.03.2019 приблизно о 23 годині 50 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , попередньо розподіливши між собою ролі, суть яких зводилась до того, що ОСОБА_4 проникне до приміщення будинку, доки в цей час двоє невстановлених слідством осіб будуть сприяти вчиненню злочину іншим чином.
В подальшому, ОСОБА_4 , діючи відповідно до відведеної йому злочинної ролі, підійшов ближче до будинку АДРЕСА_3 зі сторони вікна, де озирнувшись навколо та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття скла у вікні, проник у приміщення будинку. Знаходячись в середині будинку, ОСОБА_4 з різних місць взяв, з метою подальшого викрадення чуже майно, а саме: телевізор фірми «JVC» вартістю 133 гривні 33 копійки; котушку від вудочки вартістю 100 гривень 00 копійок; плоскогубці вартістю 38 гривень 33 копійки, степлер вартістю 88 гривень 00 копійок, свердло вартістю 91 гривня 36 копійок, а всього речей на загальну суму 451 гривню 02 копійки, яке виніс за межі будинку, після чого з метою пошуку цінних речей знов повернувся до приміщення будинку.
Маючи намір таємно викрасти дане майно, ОСОБА_4 , приблизно о 00 годині 00 хвилин, 06.03.2018, не виконавши всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме знайти ще цінне майно з метою його подальшого таємного викрадення та розпорядитися ним на власний розсуд, перебуваючи у приміщенні будинку в пошуку додаткового майна, довести злочин до кінця він не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений та затриманий потерпілим ОСОБА_5 в той час як двоє невстановлених осіб з місця вчинення злочину зникли.
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно вночі 05.03.2019 р. він разом зі своїми знайомими підійшли до будинку АДРЕСА_3 , де він розбив скло та проник в середину будинку, звідки виніс майно, яке зазначено в обвинувальному акті, після чого склав це майно біля будинку та повернувся знову до будинку, щоб знайти та викрасти інше майно, але його помітив потерпілий який його затримав, а його знайомі втекли. Найменування та вартості викраденого майна обвинувачений в судовому засіданні не оспорював. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, які викладені в ст. 65 КК України, суд наділений правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір збитків, завданих злочином, які усунені внаслідок повернення викраденого майна, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, та зазначив, що не має матеріальних претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавленння волі строком на 4 / чотири/ роки.
На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 / два/ роки.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1859 /одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять/ гривень стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:
телевізор фірми «JVC», котушку від вудочки, плоскогубці, стиплер, свердло залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1