Ухвала

23 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 642/5132/14

провадження № 51-4624ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 09 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 жовтня 2014 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 3, 4 ч. 2 цієї статті.
Так, засуджений, всупереч положенням п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, направляючи до суду 09 липня 2019 року свою касаційну скаргу, вказав, що скарга подається до Касаційного кримінального суду Верховного суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 - VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається, судове рішення, що оскаржується, однак касаційна скарга містить протиріччя щодо цього.
Засуджений, зазначивши назву суду першої інстанції, вирок якого, на його думку, слід скасувати, у касаційній скарзі зазначив дату постановлення оскаржуваного вироку 02 червня 2014 року, а до скарги долучив вирок від 09 липня 2014 року.
Крім того засуджений неодноразово посилається на недотримання вимог закону при постановленні вироку апеляційним судом, однак до касаційної скарги додано вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 09 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 жовтня 2014 року, а вирок апеляційного суду не додано.
Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте скаржник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування незаконності судових рішень та необхідності їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 374, 404, 412-414, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
З огляду на викладене, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Так засудженому необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію, щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки у касаційній скарзі засуджений аналізує порушення допущені апеляційним судом, однак не конкретизує їх, а порушення норм КПК судом першої інстанції, що можуть стати підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції не наводить взагалі.
Крім того, як вбачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, ухвала Апеляційного суду Харківської області щодо ОСОБА_4 постановлена 08 жовтня 2014 року. Зважаючи на приписи ст. 115 КПК трьохмісячний строк касаційного оскарження ухвали апеляційного суду від 08 жовтня 2014 року закінчився. Однак із даною касаційною скаргою засуджений звернувся до Верховного Суду 10 вересня 2019 року (згідно з відміткою штемпеля на конверті). Оскільки з касаційної скарги та доданих до неї матеріалів неможливо встановити дотримання засудженим приписів ст. 426 КПК, останньому слід крім іншого вказати дату отримання ним ухвали Апеляційного суду Харківської області від 08 жовтня 2014 року.

У зв`язку з цим засудженому необхідно визначитися, яке судове рішення він оскаржує, усунути протиріччя, обґрунтувати свої доводи з урахуванням судових рішень, які він оскаржує та обґрунтувати причину пропуску строку на касаційне оскарження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків. Засудженому також необхідно надати докази дотримання встановленого судом строку усунення недоліків.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 09 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 жовтня 2014 року щодо нього, залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3