Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

30 липня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Рівненського апеляційного суду у режимі відеоконференції із ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 13 березня 2019 року, -

встановила :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Як з`ясовано місцевим судом, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджень та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не одружений, раніше неодноразово судимий у даній справі засуджений 01.03.2018 року Хустським районним судом Закарпатської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, строк покарання вирішено рахувати з 12.05.2017 року, та зараховано йому в строк покарання період попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили відповідно до ст.72 ч.5 КК України, 21.11.2018 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області зараховано строк попереднього ув`язнення з 12.05.2018 року по 17.05.2018 року згідно ст.72 ч 5 КК України.

Місцевим судом встановлено, що доводи клопотання засудженого про необхідність його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, з огляду на досліджені судом докази, - задоволенню не підлягає, оскільки засуджений свого виправлення не довів.

На ухвалу суду засудженим подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати судове рішення та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Додатково просить врахувати його вік, а також що хворий ТБЦ й характеризується позитивно, працює й не порушує режиму утримання, а попередні судимості ним погашені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без зміни, оскільки вважає що така є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали особової справи засудженого та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Колегією суддів з`ясовано, що вказані вимоги кримінального процесуального законодавства при постановленні ухвали стосовно засудженого ОСОБА_6 судом першої інстанції дотримані не були.
Так, як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 був присутнім у режимі відеоконференції в судовому засіданні 13 березня 2019 року під час продовження розгляду його клопотання щодо умовно-дострокового звільнення його від подальшого відбування покарання. Суд першої інстанції, вислухавши промову засудженого, о 11:59:18 видалився до нарадчої кімнати для постановлення ухвали (а.м.п.8-9), що відповідає і запису судового засідання за 13 березня 2019 року. При цьому ні в журналі судового засідання від 13 березня 2019 року, ні на звукозаписі цього судового засідання від 13 березня 2019 року, не зафіксовано, дату та час оголошення ухвали суду.
Положеннями ч.5 ст.27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.
Згідно з вимогами ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.
Відповідно до ст. 108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, який підписується секретарем судового засідання.
Відповідно до наявної в матеріалах судової справи довідки від 13 березня 2019 року за підписом секретаря судового засідання на проголошення ухвали суду учасники 13 березня 2019 року у справі № 572/525/19 по кримінальному провадженню за заявою (клопотанням) засудженого ОСОБА_6 щодо його умовно-дострокового звільнення, не з`явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозапису та відеозапису не здійснювалося (а.м.п. 9).
Ухвала Сарненського районного суду Рівненської області датована 13 березня 2019 року (а.м.п.10).
Журнал судового засідання та технічний носій інформації (диск) із записом судового засідання від 13 березня 2019 року щодо проголошення ухвали суду в матеріалах справи відсутні.
Також відсутні дані, які б свідчили про те, що суд першої інстанції належним чином повідомив учасників судового провадження про дату, час та місце проголошення ухвали суду.
Відповідно до ст. 6 розділу І Право на справедливий суд Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Пунктом 24 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що судовим провадженням є кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.
Згідно ч.7 ст.27, ч.ч.1,5 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. Ухвали, постановлені в судовому засіданні, оголошуються негайно після їх постановлення.
Зважаючи на це, присутність засудженого під час проголошення ухвали або судового рішення, яким закінчено провадження в суді, обов`язкова, за винятком випадків, передбачених КПК України.
Судом не було враховано, що провадження в суді першої інстанції закінчується не видаленням суду до нарадчої кімнати для прийняття рішення, а проголошенням прийнятого рішення, виконанням судом після цього передбачених КПК України дій.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог п.п. 3, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених КПК України; якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності часткового задоволення апеляційної скарги засудженого в частині скасування ухвали суду, та вважає, що у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням загальних засад кримінального провадження й з метою забезпечення прав усіх учасників цього провадження, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону не можливо усунути в ході апеляційного перегляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
З огляду на що, скасовуючи ухвалу суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги засудженого щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення чи відмови у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення такого від подальшого відбування покарання.
Водночас, під час нового судового розгляду суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини провадження, проаналізувати всі докази, дати їм належну оцінку з врахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі засудженого та прийняти законне і обґрунтоване рішення, керуючись вимогами КПК України, Конституції України та практики Європейського суду з прав людини.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 13 березня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3