ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/658/19 Справа № 193/1171/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, якоювідмовлено у задоволені заяви останнього про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було надано йому можливості висловити свою думку по суті його заяви, також судом не з`ясована інформація щодо його ставлення до праці та навчання, додержання режиму утримання, виконання правил внутрішнього розпорядку установи, та його участі у самодіяльних організаціях.

Вказує на те, що він повністю визнав свою вину, розкаявся, за час перебування в ДУ Софіївська ВК № 45 постійно приймає участь у суспільно-корисній праці, сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, не має трудових порушень, дбайливо ставиться до довіреного йому майна, суворо дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Зазначає, що з накладених на нього раніше стягнень він зробив належні висновки, а також має два заохочення.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 рокувідмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення, а саме той факт, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення, оскільки має чотири стягнення, а тому підстав для задоволення його заяви - відсутні.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, судом враховано, що за весь період відбування покарання ОСОБА_7 характеризується негативно, має два заохочення та чотири стягнення.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній за час його перебування у Криворізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно, мав 11 стягнень, заохочень не мав. Під час перебування в Софіївській виправній колонії № 45 засуджений характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання неодноразово викликався на засідання адміністративної комісії, де з засудженим проводилися бесіди виховного характеру, але засуджений належних висновків не зробив, залучений до роботи в господарчій обслузі, заходи виховного характеру відвідує формально, не бере участі в організації виховних заходів, які поводяться в установі. Відповідно до ст.123 КВК України, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Правова освіта, соціально-корисну активність не виявляє.
26.12.2017 року та 11.07.2018 року до ОСОБА_7 застосовано заохочення за сумлінне ставлення до робіт з благоустрою.
Між тим, наявність у ОСОБА_7 лише двох заохочень протягом всього строку відбування покарання не свідчить про те, що засудженийсвоєю поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, оскільки вказує на виконання засудженим своїх прямих обов`язків.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку ОСОБА_7 сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що засудженому ОСОБА_7 на засіданні адміністративної комісії установи від 28.12.2017 року та 07.06.2018 року було відмовлено у застосуванні ст.ст. 82, 81 КК України.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він приймає участь у суспільно-корисній праці, сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, не має трудових порушень, дбайливо ставиться до довіреного йому майна, суворо дотримується правил охорони праці та техніки безпеки, вказують навиконання засудженим своїх прямих обов`язків, що має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Посилання засудженого на те, що судом не було надано йому можливості висловити свою думку по суті його заяви, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, згідно технічного запису судового засідання, засудженому було надано слово для обгрунтування свої заяви, що останнім було зроблено.

Твердження ОСОБА_7 про те, що з накладених на нього раніше стягнень він зробив належні висновки, колегія суддів вважає такими, що не є підставою для скасування ухвали суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заяви ОСОБА_7 щодо його умовно-дострокового звільнення, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 року залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2018 рокущодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4