ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1750/19
Провадження № 1-кс/362/647/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000367 від 01.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України,
в с т а н о в и в:
21.03.2019 року слідчий СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про накладення арешту на вилучені 20.03.2019 року, в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , речі, а саме:грошові кошти номіналом 200 грн. в кількості 14 штук, на загальну суму 2800 грн.; презерватив; оригінал договору по добової оренди квартири від 19.03.2019 року.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що до Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого УБЗПТЛ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про те, що група осіб, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , спільно з іншими невстановленими особами займаються сутенерством, а саме: підшукують осіб жіночої статі для надання сексуальних послуг клієнтам за грошову винагороду, роз`яснюють умови надання таких послуг, спонукають та залучають до зайняття проституцією осіб жіночої статі, організовують та контролюють діяльність осіб жіночої статі, що надають сексуальні послуги, їх доставку до місць надання сексуальних послуг. Надання сексуальних послуг за винагороду здійснюється за адресою: АДРЕСА_2 .

За даним фактом внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 01.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, тобто втягнення особи в заняття проституцією, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

20.03.2019 року за участю двох понятих на підставі заяви ОСОБА_15 про добровільну згоду огляду квартири, було проведено обшук квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , яку остання на підставі договору по добової оренди квартири від 19.03.2019 здала в оренду ОСОБА_15 на 2 доби, з 19.03.2019 року по 21.03.2019 року, в ході проведення обшуку було виявлено та вилучено наступні речі: грошові кошти номіналом 200 грн. в кількості 14 штук, на загальну суму 2800 грн.; мобільний телефон марки «Xiaomi Communication Co» model: M1803E7SG в прозорому силіконовому чохлі; мобільний телефон марки «iPhone» model A1387 EMC 2430 FCCID:BCG-E2430A; презерватив; оригінал договору по добової оренди квартири від 19.03.2019 року .

Слідчий в клопотанні вказав, що вилучені в ході обшуку речі є речовими доказами, та є знаряддями вчинення кримінальних правопорушень та зберегли на собі сліди злочинів має доказове значення у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження доказів щодо вчинення особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, на виконання завдань кримінального провадження визначених ст. 2 КПК України в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на майно.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, до суду слідчий та прокурор подали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності.

Суд вважає за можливе розглядати клопотання без повідомлення власника майна відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Неявка слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, кримінальне провадження за №0000367 від 01.06.2018 року , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З матеріалів клопотання та кримінального провадження №0000367 від 01.06.2018 року, вбачається, що у провадженні СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000367 від 01.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України (а.с.3).

Як вбачається із протоколу обшуку від 20.03.2019 року за участю двох понятих на підставі заяви ОСОБА_15 про добровільну згоду огляду квартири, було проведено обшук квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти номіналом 200 грн. в кількості 14 штук, на загальну суму 2800 грн.; презерватив; оригінал договору по добової оренди квартири від 19.03.2019 року (а.с. 5-8).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майно.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи, що слідчим в клопотанні доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, проведення експертиз, а також з урахуванням того, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме могло зберегти на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнано постановою слідчого речовим доказом, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або подальшого використання, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, а відтак клопотання підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись частиною 2 статті 303 КК України, статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України,

у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000367 від 01.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку 20 березня 2019 рокуквартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти номіналом 200 грн. в кількості 14 штук, на загальну суму 2800 грн.; презерватив; оригінал договору по добової оренди квартири від 19.03.2019 року.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_16