КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту і обрано особисте зобов`язання відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України.
Відповідно до оскаржуваного рішення, слідчий суддя при вирішенні питання про застування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 оцінив в сукупності тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, дані про особу підозрюваного та можливі ризики у його поведінці на підставі чого прийшов до висновку, що достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 буде особисте зобов`язання.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Згідно доводів апеляційної скарги, надані суду матеріали містять достатньо доказів існування ризиків, а також того, що інший більш м`який запобіжний захід, крім цілодобового домашнього арешту, не в змозі їм запобігти. Так, прокурор вказує, що не всі докази у кримінальному провадженні зібрані та не всі слідчі дії проведені. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, має спільників у Міністерстві освіти і науки України, у зв`язку з чим апелянт вважає, що на даний час існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків чи інших підозрюваних та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, захисника і підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити рішення слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя виходив з положень вище зазначених норм закону та наданих йому матеріалів.

При цьому суд, дослідив доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали, вислухав пояснення учасників провадження, на підставі чого встановив, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Заявлені ризики, в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , та даними про його особу, на думку слідчого судді, вказують, що достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного буде особисте зобов`язання.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України зобов`язує сторону обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу не лише зазначити про наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про їх існування з посиланням на матеріали, що це підтверджують.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення обов`язок доведення наявності заявлених ризиків.
Разом з тим, у клопотанні слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту вказані обставини відсутні. Те, що ОСОБА_7 , згідно доводів апелянта, має спільників у Міністерстві світи і науки України, не може бути беззаперечним доказом існування ризику впливу на свідків чи інших підозрюваних. Крім того, даному ризику можна запобігти шляхом покладення обов`язку заборони спілкування з цими особами. Що стосується тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, то, відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства, вона сама по собі не може бути вирішальним критерієм при обранні запобіжного заходу, а повинна враховуватися в сукупності з конкретними обставинами справи та іншими даними про особу підозрюваного.

Не доводить наявності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту і обсяг досудового розслідування, на який посилається прокурор.
Таким чином, відповідно до вище наведеного, колегія суддів враховує в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, яке хоча і відноситься до категорії тяжких, проте не пов`язане з застосуванням насильства, що вказує на відповідний ступінь його суспільної небезпеки, розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, характер соціальних зв`язків, спосіб життя взагалі, зокрема те, що він в минулому до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, має постійне місце реєстрації і проживання, відсутність відомостей про намагання підозрюваного ухилятися від органів досудового розслідування та суду, на підставі чого вважає, що такий вид запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, в змозі запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Такий запобіжний захід відповідає особі ОСОБА_7 та є співмірним з існуючими ризиками.

Ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, не змогли довести існування обставин, які б давали підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та свідчили б про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого, як особисте зобов`язання.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 181, 193, 194, 200, 309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту і обрано особисте зобов`язання відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1070/2018 Категорія ст. 183 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1