ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000428 від 24 липня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Мамаївці, Кіцманського району Чернівецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця реєстрації, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
- вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.08.2001 року за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.11.2008 року за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.07.2015 року за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 29.09.2015 року змінено вирок районного суду та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

ЄУНСС: 718/2605/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_7
НП: 11-кп/822/111/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
-вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.05.2018 року за ст.395 КК України до 2 місяців арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 січня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні у період часу з 20 год. вечора до 07 год. ранку залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено обраховувати з моме5нту приведення цього вироку до виконання.

Вирішено долю речових доказів.
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, органом досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 в червні 2017 року підійшов до господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власниці ОСОБА_8 , яка являється власником вказаного будинку, з метою заволодіння чужим майном, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей проник в середину будинку, звідки таємно викрав шпагат, дверцята до шпагату та чугунці дверцята на загальну суму 1300 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник маючи реальну можливість розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на вказану суму.

На вказаний вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи вірності кваліфікації дій засудженого, доведеності його вини, просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги тим, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам загальної частини КК України, за своїм видом та розміром є явно не справедливим через м`якість, що не відповідає особі обвинуваченого, який вже не вперше вчиняє кримінальні правопорушення та належних висновків для себе не робить.

Вказані у вироку пом`якшуючі обставини вчинення злочину є зручною формою поведінки обвинуваченого для призначення судом більш м`якого покарання.

Інших апеляційних скарг чи заперечень на апеляційну скаргу прокурора

від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 в червні 2017 року підійшов до господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власниці ОСОБА_8 , яка являється власником вказаного будинку, з метою заволодіння чужим майном, впевнившись в тому, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей проник в середину будинку, звідки таємно викрав шпагат, дверцята до шпагату та чугунці дверцята на загальну суму 1300 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник маючи реальну можливість розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на вказану суму.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду, які покладені у вироку в основу доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки вони ґрунтуються на доказах, зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки учасники судового провадження під час розгляду справи по суті не оспорювали отриманих під час досудового розслідування доказів, щодо підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тим же самим визнали недоцільним їх дослідження, а тому колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст.349 КПК України, такі обставини не переглядає.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає, за необхідне відмітити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Однак, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції формально послався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та не навів переконливих мотивів, на підставі яких призначив обвинуваченому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Так, суд в достатній мірі не врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який у відповідності до вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, є умисним, корисливим злочином проти власності.

Не враховано районним судом і того факту, що ОСОБА_6 вже був неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів тяжких та середньої тяжкості, за які відбував реальні міри покарання, судимість у визначеному законом порядку не знята та не погашена, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив.

Враховуючи наведене, частково погоджуючись з позицією прокурора, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання судом першої інстанції не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, внаслідок м`якості, а тому вирок районного суду щодо ОСОБА_6 , за ч.3 ст.185 КК України в частині призначення йому покарання необхідно скасувати, як незаконний, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, є умисним, корисливим, закінченим.
Обставини, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України колегія суддів визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вартість викраденого майна в розмірі 1300 (однієї тисячі триста) грн., визнає ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину.
Обставини, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, колегією суддів не встановлено.

Також, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, стан його здоров`я, те, що він має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо.

Крім того, колегія суддів бере до уваги конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме один епізод злочинної діяльності.

Вказані вище обставини, колегія суддів визнає такими, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та, з урахуванням особи винного, дають підстави для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Саме таке покарання у виді реального позбавлення волі зі застосуванням ст.69 КК України буде необхідним й достатнім для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, як самими обвинуваченим, так і іншими особами, та за своїм видом та розміром відповідає вимогами ст.ст.50, 65 КК України.

Колегія суддів вважає, що районний суд вірно застосував до ОСОБА_6 вимоги ст.69 КК України, однак, помилково призначив надто м`яку міру покарання у виді арешту, яка не передбачена санкцією інкримінованої статті.

Законних підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.75 КК України колегія суддів не знаходить.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 січня 2019 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000428 від 24 липня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та за його вчинення призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту його затримання, а саме з 27 березня 2019 року.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії даного вироку.

Суддя-доповідач [підпис] ОСОБА_1
Судді [підпис] ОСОБА_2
[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя-доповідач _________________ ОСОБА_1

27.03.2019 року
(дата засвідчення) коп