Номер провадження: 11-кп/813/243/19
Номер справи місцевого суду: 504/1737/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.10.2018 року в кримінальному провадженні №0002239 від 27.12.2017 року, -
встановив:

оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червонознамянка, Іванівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 200(двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400( три тисячі чотириста) гривень.

Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.
Згідно з оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним за те, що, він 24 грудня 2017 року приблизно о 09.00 годині керував технічно справним автомобілем Hyundai Н200 номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював рух по проїзній частині автодороги «Одеса-Вознесенськ-Н.Буг» в напрямку до м. Н.Буг.
На 59 км+125 м вказаної автодороги, в межах Каїрської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_8 , порушуючи пункти 2.3 б), 12.1, 12.3 «Правил дорожнього руху» України, будучи неуважним, проявляючи злочинну самовпевненість, не вибрав безпечної швидкості руху в умовах ожеледиці, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не впорався з керуванням, виїхав на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Ваз-210994-20 номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля Ваз-210994- 20 номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , отримали тілесні ушкодження.
Згідно з висновком експерта №32 від 22.03.2018 у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом III-VI лівих та IV правого ребер, закритий внутрішньосуглобовий перелом нігтьової фаланги І пальця лівої кисті та могли виникнути 24.12.2017 року в результаті дорожньо-транспортної події і відповідно до п. 2.2.2. та п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Згідно з висновком експерта №59-А від 19.02.2018 року рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля HYUNDAI Н200 номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду знаходилися в працездатному стані та дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі.
Згідно з висновком експерта №341-А від 28.03.2018 року у вказаній дорожній обстановці водій автомобілю HYUNDAI Н200 ОСОБА_8 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, водій автомобілю Ваз-21099 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до комплексу вихідних даних, водій автомобіля Ваз-21099 ОСОБА_9 , діючи відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України не мав технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем HYUNDAI Н200.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду та яким ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду є незаконним та просить змінити вирок районного суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, посилаючись на те, що районний суд помилково в резолютивній частині вироку не зазначив про не призначення винному ОСОБА_8 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України, обговоривши при цьому це питання у мотивувальній частині вироку суду.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду змінити; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 було засуджено 09.10.2018 року Комінтернівським районним судом Одеської області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначене покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 200(двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400( три тисячі чотириста) гривень.

Разом з цим, санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає основне покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Тобто, санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає альтернативу призначення або не призначення додаткового покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Порядок призначення додаткового покарання залежить від особливостей конструкції санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України. В одних із цих санкцій додаткове покарання передбачене як обов`язкове, а в інших як факультативне.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого судом рішення.

Однак, суд першої інстанції, при призначенні покарання, не дотримався вимог Закону про кримінальну відповідальність, оскільки призначивши ОСОБА_8 основне покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, та мотивувавши в мотивувальній частині вироку не призначення додаткового покарання, в резолютивній частині вироку не прийняв рішення щодо додаткового покарання, що вказує на обґрунтованість апеляційної скарги прокурора.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора щодо недоцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про позитивну характеристику ОСОБА_8 , а також наявність встановлених районним судом обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, вказують про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.
Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.10.2018 року в кримінальному провадженні №0002239 від 27.12.2017 року відносно ОСОБА_8 , засудженого ч.1 ст.286 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 , засудженим за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4