Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2543/17

Номер провадження: 1-кп/511/17/19

06 березня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000840 від 05.07.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дачне Біляївського району Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.146, ч.1 ст.186 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
04.07.2017 в обідній час у обвинуваченого ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів. З ціллю його реалізації обвинувачений 04.07.2017 о 13.30 прибув до м.Роздільна Одеської області та на автостоянці біля залізничного вокзалу домовився з таксистом ОСОБА_7 про те, що останній на своєму автомобілі марки «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , доставить обвинуваченого до с.Єреміївка Роздільнянського району Одеської області за грошову винагороду. Близько 14.30 під час руху по дорозі у вказаному напрямку біля с.Єреміївка ОСОБА_5 попросив водія ОСОБА_7 зупинити автомобіль під приводом здійснення природних потреб. ОСОБА_5 вийшов з автомобілю та відійшов на деяку відстань, через декілька хвилин повернувся, сів до салону автомобіля на переднє пасажирське сидіння та бризнув засобом, спорядженим речовиною сльозогінної та дратівливої дії, який він взяв з собою та зберігав у рюкзаку, в обличчя ОСОБА_7 . Потерпілий вибіг з салону автомобіля, але ОСОБА_5 наздогнав його та збив з ніг ударом ноги по ногах потерпілого, від чого потерпілий впав на щебінь, а потім наніс декілька ударів по голові потерпілому, спричинивши своїми діями тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, садна тім`яної ділянки ліворуч, забиття шийного відділу хребта з саднами на лівій бічній і задній поверхнях шиї, множинні садна з локалізацією на ділянках ліктів, на правій долоні, лівому коліні і зовнішній поверхні у верхній третині лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, тобто тілесні ушкодження, небезпечні для здоров`я потерпілого.
Крім того, у обвинуваченого ОСОБА_5 з ціллю безперешкодного заволодіння автомобілем потерпілого та його подальшого продажу виник злочинний умисел, направлений на умисне незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , з корисливих мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 04.07.2017 біля 14.30 за допомогою липкої стрічки, яку він також зберігав в своєму рюкзаку, зв`язав руки потерпілому ОСОБА_7 та проти волі останнього посадив його до салону автомобілю «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , належного потерпілому, достовірно розуміючи, що таким чином позбавляє можливості ОСОБА_7 вільно пересуватись, після чого, незаконно утримуючи потерпілого в салоні автомобілю, сів за кермо вказаного автомобілю та направився до м.Одеси з ціллю продажу автомобіля потерпілого, таким чином, незаконно, всупереч волі власника, заволодів автомобілем марки «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , належним потерпілому ОСОБА_7 .
Також, по дорозі до м.Одеса під час руху на автомобілі потерпілого ОСОБА_5 побачив в салоні автомобілю мобільний телефон марки «Nokia X202», належний потерпілому, на який в той час зателефонувала дружина потерпілого - ОСОБА_9 , та у нього виник корисливий умисел на відкрите заволодіння даним телефоном. Розуміючи, що якщо потерпілий на відповість на телефонний дзвінок, дружина може почати його шукати, ОСОБА_5 надав можливість ОСОБА_7 поговорити з дружиною по телефону, після чого 04.07.2017 в період часу з 14.30 до 16.30 відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_7 марки «Nokia X202» вартістю 500 грн., спричинивши збитки потерпілому на вказану суму, телефоном розпорядився на власний розсуд.
Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі людини та продаж автомобілю потерпілого, ОСОБА_5 прибув на авторинок «Куяльник» в м.Одеса, витягнув з салону автомобілю потерпілого ОСОБА_7 та проти волі останнього, з корисливих мотивів, з метою подальшого продажу автомобілю потерпілого марки «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , повів потерпілого до недобудованого приміщення, де зв`язав липкою стрічкою і ноги потерпілого ОСОБА_7 , та залишивши потерпілого зі зв`язаними руками та ногами, розуміючи що потерпілий позбавлений можливості вільно пересуватись, наказав йому не покидати вказане місце. Після чого сів за кермо автомобіля марки «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , належного потерпілому та поїхав на авторинок «Куяльник», де продав вказаний автомобіль за 500 доларів США, грошима розпорядився на власний розсуд.
Своїми незаконними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.289 КК України, кваліфікований як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого; злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, кваліфікований як незаконне позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів; злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України, кваліфікований як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ст.289 ч.3 та 146 ч.2 КК України визнав частково, але не заперечував своєї причетності до їх вчинення, вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України не визнав, надавши суду свою версію подій.
Обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що 04.07.2017 йому потрібно було з`їздити в с.Єреміївка Роздільнянського району Одеської області до свого знайомого, який був винен йому гроші в сумі 12 000 грн., забрати борг, так як хворіла його дочка і потрібні були гроші на лікування дитини. В обідній час він приїхав в м.Роздільна , біля залізничного вокзалу домовився з таксистом за 400 грн., яким виявився потерпілий ОСОБА_7 , та приблизно в 14.00 год. на автомобілі марки «Nissan Premera» вони вирушили до с.Єреміївка. Грошей при собі він не мав, окрім 13 грн., оскільки розраховував на повернення грошей, які надав знайомому в борг. По путі він біля 10 разів телефонував знайомому та вони домовились, що коли він приїде в село, то зателефонує йому ще раз і він скаже, куди їхати далі. На під`їзді до с.Єреміївка він попросив таксиста зупинити автомобіль, зателефонував знайомому, щоб дізнатись точну адресу його проживання, але той не відповідав. Оскільки йому не було чим розрахуватись з таксистом за поїздку і він не знав як це пояснити таксисту, він бризнув йому в очі з газового балончика, який завжди носить при собі. ОСОБА_7 вистрибнув з автомобілю, побіг в бік м.Роздільна, але спіткнувся та впав на середині дороги, при цьому розбив собі лікті та коліна. Він вдарив потерпілого один раз долонею руки по голові, але той не чинив опору, та відтягнув його на обочину. Вже після побиття таксиста він вирішив заволодіти його автомобілем. Але побачив, що у того з голови тече кров, тому вирішив не залишати його в такому стані. Щоб потерпілий не втік та не побив його, він зв`язав йому руки скотчем, який також був при ньому, посадив в автомобіль позаду себе, сам сів за кермо його машини та вони поїхали в м.Одесу на авторинок «Куяльник», щоб продати автомобіль потерпілого. Про те, що своїми діями він позбавив потерпілого свободи, він не розумів. Через деякий час на мобільний телефон, який лежав на передньому сидінні, зателефонувала дружина потерпілого. Він притулив телефон до вуха ОСОБА_7 , дав поговорити з дружиною, а потім поклав його телефон на переднє сидіння автомобіля, щоб потерпілий не зателефонував у поліцію. По дорозі він зупинився, купив потерпілому води, вони покурили та поїхали далі. Потерпілого ОСОБА_7 він залишив в недобудованому будинку біля авторинку, при цьому зв`язав йому додатково й ноги скотчем, та пообіцяв йому, що повернеться за ним, коли продасть його автомобіль, щоб повідомити, кому він його продав та дати грошей на дорогу додому. Сам він поїхав на авторинок. Але тільки він від`їхав, як потерпілий ОСОБА_7 вийшов з будівлі. Тоді він повернувся до нього, розв`язав його та домовився з ним, що повернеться через 40 хвилин. На авторинку «Куяльник» він продав автомобіль ОСОБА_7 по документам, які знайшов в автомобілі, за 500 доларів США, а потім повернувся за потерпілим, щоб віддати йому 100 доларів США на дорогу додому, але того на місці не було. Телефон потерпілого залишився в автомобілі, він його не брав та не продавав. Пояснив, що потерпілий під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню висунув йому майнові вимоги, які він погодився добровільно відшкодувати і на теперішній час частину вимог він сплатив потерпілому.
Оцінюючи показання обвинуваченого та перевіряючи висунуту ним версію подій, суд вважає його показання про часткове визнання вини у вчинення злочинів, передбачених ст. 289 ч.3, 146 ч.2 КК України та невизнання вини за ст.186 ч.1 КК України неправдивими, наданими з метою уникнення від покарання та пом`якшення своєї участі. Вони спростовуються показаннями потерпілого, свідків обвинувачення, письмовими доказами, дослідженими судом.

Отже, не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , у судовому засіданні його вина в інкримінованих йому злочинах повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що він на своєму власному автомобілі марки «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , працює таксистом. 04.07.2017 приблизно в 13.00 год. він знаходився на стоянці такси біля залізничного вокзалу в м.Роздільна Одеської області. До нього підійшов обвинувачений ОСОБА_5 , якого він раніше не знав, та попросив відвести його в с.Єреміївка та в зворотному напрямку за 400 грн. Він погодився. З собою у обвинуваченого був рюкзак. По дорозі обвинувачений ніяких телефонних розмов ні з ким не вів. На виїзді з м.Роздільна його зупинив патруль поліції для перевірки документів, і обвинувачений бачив, що документи на автомобіль зберігаються під кермом. Не доїхавши 0,5 км до с.Єреміївка обвинувачений попросив зупинитись, пояснивши, що болить живіт, вийшов з машини з рюкзаком, спустився в кювет, через 10 хвилин повернувся, сів в автомобіль, достав з рюкзака балончик та бризнув йому в очі сльозоточивим газом, від чого він на деякий час осліп. Він вибіг з автомобілю та побіг в бік м.Роздільна, але обвинувачений наздогнав його та на обочині дороги збив з ніг ударом ноги по колінах, він впав на щебінь і побив долоні та коліна, потім обвинувачений наніс йому декілька ударів по голові, але чим бив, він не бачив. З голови потекла кров. Він не чинив опору. Обвинувачений дістав з рюкзака скотч, зв`язав йому руки за спиною скотчем та проти його волі посадив в автомобіль на заднє сидіння, а сам сів за кермо його автомобіля та поїхав по ОСОБА_10 трасі в бік м.Одеса. По дорозі обвинувачений розповів йому, що у нього зараз важкий етап в житті, жалівся на проблеми. В районі ринку «Чайка» біля Хаджибейського лиману на його мобільний телефон марки «Nokia X202» вартістю 500 грн., який лежав в автомобілі, подзвонила дружина - ОСОБА_9 . Обвинувачений підніс до його вуха телефон, дав поговорити з дружиною, але заборонив повідомляти їй що з ним трапилось, і він сказав дружинні, що не може зараз говорити, зателефонує пізніше. Потім обвинувачений телефон у нього забрав. Коли вони проїжджали біля КП поліції, обвинувачений сказав йому лягти на сидіння. Потім вони зупинились біля магазину, ОСОБА_5 купив води, дав йому попити, покурити після чого вони поїхали в сторону авторинку «Куяльник». Обвинувачений завів його в недобудовану споруду, розташовану біля авторинку, посадив в куті, зв`язав скотчем ноги та наказав чекати, пообіцяв надати грошей на зворотну дорогу. Він за допомогою будівельного сміття перетер скотч на руках, розв`язав ноги та пішов в бік траси, при цьому побачив, що його автомобіль стоїть на «розборці». Обвинувачений побачив його, під`їхав та знов посадив його в автомобіль, вивіз на пустир біля авторинку та наказав чекати там, а сам уїхав. Він деякий час почекав, а потім, коли сонце стало сідати, пішов пішки в м.Роздільна додому. Вранці його на повороті з Київської траси на с.Єреміївку знайшов брат дружини і привіз до поліції. Телефон і автомобіль йому повернув слідчий. Обвинувачений та його мати відшкодували йому спричинену шкоду в сумі 30 000 грн. в повному обсязі. Він майнових претензій до обвинуваченого не має, просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Покази потерпілого щодо обставин справи повністю підтверджуються показами свідків обвинувачення, а також матеріалами справи.
Свідок обвинувачення ОСОБА_11 пояснив, що він є рідним братом дружини потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 04.07.2017 йому зателефонувала сестра і повідомила, що її чоловік не відповідає на телефонні дзвінки та не повернувся вечором додому. Диспетчер таксі повідомив їм, що потерпілий взяв замовлення в бік Єреміївки. Вони подумали, що він поїхав на станцію Єреміївка, шукали його там, але марно. Вони звернулись до поліції, де по записам з камер встановили, що автомобіль ОСОБА_7 поїхав в бік м.Одеса. Зранку він поїхав на Київську трасу шукати потерпілого і побачив, як той шов пішки з траси в бік м.Роздільна. Його голова та одяг були в крові, штани подерті, він змерз та не міг говорити. Він привіз його в поліцію, а потім в лікарню.
Свідок обвинувачення ОСОБА_9 суду показала, що є дружиною потерпілого. 04.07.2017 її чоловік ОСОБА_7 зранку завіз її на роботу і сам поїхав працювати в такси. В обід вона зателефонувала йому, щоб він забрав дитину зі школи, але він не відповів. Вона наполегливо продовжувала телефонувати. Він відповів, але як-то дивно, сказав, що він не може розмовляти, у нього люди і він їде в бік Єреміївки. Потім знов перестав відповідати на дзвінки. В районі 18.00 його телефон вже був вимкнутий. Вона почала хвилюватись, попросила свого брата ОСОБА_11 поїхати на його автомобілі пошукати чоловіка. Після невдалих пошуків вночі на станції Єреміївка, вони звернулись до поліції. По камерам зовнішнього спостереження побачили, як до чоловіка в автомобіль сідав обвинувачений, потім побачили, як машина проїхала КПП та поїхала в бік м.Одеса. Вранці її брат ОСОБА_11 поїхав в м.Одесу шукати її чоловіка ОСОБА_7 та знайшов його на дорозі до м.Роздільна, без автомобілю, голова та одяг у нього були в крові, джинси порвані. Його кепка була забруднена невідомою речовинною, від якої пекло очі. Він відвіз її чоловіка в поліцію, а потім в лікарню.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні розповів, що влітку 2017 року в м.Одесі на ринку «Привоз» придбав мобільний телефон «Nokia X202», б/в, чорного кольору. Потім йому на вказаний телефон зателефонували працівники поліції та попросили прибути у відділ поліції. Там його допитали і він показав працівниками поліції той магазин, де він придбав телефон. Телефон у нього вилучили, так як виявилось, що він крадений.
Свідок захисту ОСОБА_13 мати обвинуваченого, не спростувала версію сторони обвинувачення про винуватість ОСОБА_5 у вчинені інкримінованих йому злочинів. Суду показала, що у 2017 році до неї приїхав дільничний офіцер поліції, показав їй фотографію, на якій вона впізнала свого сина ОСОБА_5 , та повідомив, що вказана особа підозрюється в угоні автомобілю. Потім сина затримали. Вона познайомилась з потерпілим ОСОБА_7 та домовилась з ним про відшкодування шкоди, спричиненої її сином. Вона не могла надати всі гроші потерпілому одразу, так як жила на пенсію в 1500 грн., та домовилась виплачувати частинами. Свідок також підтвердила і показання обвинуваченого в частині, що він проживав на той час в м.Одесі у жінки, що у нього є дочка, і вона дійсно літом хворіла, але дані показання свідка не підтверджені будь-якими іншими належними та допустимими доказами. Крім того, наявність таких обставин не є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Проаналізувавши наведені вище покази обвинуваченого, потерпілого та свідків, суд приходить до висновку про те, що покази обвинуваченого не в повній мірі відображають фактичні обставини події, а покази потерпілого та свідків обвинувачення у сукупності доповнюють один одного, є логічними та дають повне уявлення про послідовність перебігу подій, що відбулися 04.07.2017 за участю потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вищезазначені покази потерпілого та свідків обвинувачення узгоджуються як між собою, так і з письмовими матеріалами провадження, які стали доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, які досліджені і перевірені під час судового розгляду.

Так, 05.07.2017 до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про незаконне заволодіння його автомобілем з застосуванням насилля звернувся потерпілий ОСОБА_7 . Відомості по даному факту були в той же день внесені в ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 289 КК України та розпочато досудове розслідування. (Т.1 а.с.148,149). 17.11.2017 та 20.11.2017 до ЄРДР були внесені відомості по факту незаконного позбавлення волі потерпілого за ст.146 ч.2 КК України та відкритого заволодіння мобільним телефоном потерпілого за ст.186 ч.1 КК України (Т.2 а.с.3,5). Постановою прокурора від 21.11.2017 вказані матеріали досудового розслідування об`єднані в одне кримінальне провадження (Т.2 а.с.1).
Згідно протоколу огляду місця події від 05.07.2017 з фототаблицею в недобудованій споруді, розташованій на об`їзній дорозі в напрямку с.Усатове в бік м.Одеси на відстані 300 м від авторинку, на землі виявлено та вилучено два відрізки липкої стрічки в формі кільця з плямами крові, якими обвинувачений ОСОБА_5 зв`язував руки та ноги потерпілого ОСОБА_14 (Т.1 а.с.150-156). Зазначені два відрізки липкої стрічки були оглянуті слідчим, поміщені до поліетиленового пакету та опечатані у присутності понятих, що підтверджується протоколом огляду від 20.11.2017 (Т.1 а.с.240-243).
05.07.2017 на узбіччі перехрестя об`їзної дороги напрямку с.Усатове Біляївського району Одеської області м.Одеса та вул. Шевченко с.Котівка Біляївського району Одеської області виявлено та вилучено автомобіль потерпілого ОСОБА_7 марки «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який обвинувачений продав на авторинку, а також 6 змивів з салону автомобіля, 1 недопалок від цигарки, 7 слідів пальців рук, 1 слід поверхні долоні, 3 чохли з сидінь, що підтверджується протоколом огляду місця події від 05.07.2017 з фототаблицею (Т.1 а.с.157-167).
Згідно висновку судово-медичної експертизи №96 від 28.07.2017 у потерпілого ОСОБА_7 були виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, садно тім`яної ділянки ліворуч, забиття шийного відділу хребта з саднами на лівій бічній (1) і задній (2) поверхнях шиї; множинні садна з локалізацією на ділянках ліктів, на правій долоні, лівому коліні і зовнішній поверхні у верхній третині лівої гомілки, які були спричинені потерпілому 04.07.2017 внаслідок неодноразових дій тупим предметом (предметами). Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку не є небезпечною для життя, але спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні, і за вказаним критерієм відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (Т.1 а.с.170-171).
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_15 свій висновок підтримав. Пояснив, що садна на кінцівках потерпілого могли утворитись від падіння потерпілого на тверду нерівну поверхню за обставин, описаних обвинуваченим та потерпілим, але ці ушкодження не були небезпечними для здоров`я потерпілого. Небезпеку для здоров`я утворила закрита черепно-мозкова травма. Садна шиї та волосистої частини голови могли утворитись тільки від удару твердим тупим предметом ззаду по голові та шиї потерпілого. Удар долонею по потилиці, за версією обвинуваченого, маловірогідний, так як не спричинить пошкодження кожних покровів волосистої частини голови. Враховуючи кількість та локалізацію ушкоджень кількість ударів складала 3-4 удари по вказаним ділянкам тіла потерпілого. Крім того, наявність симптомів ОСОБА_16 у потерпілого характерні для струсу головного мозку. Вказана комплексна ЗЧМТ тягне за собою розлад здоров`я потерпілого тривалістю більше 6 днів, но не більше 21 дня . Показання потерпілого ОСОБА_14 про те, що обвинувачений збив його з ніг, від чого він впав на щебінь та отримав садна кінцівок, а після цього обвинувачений яким-то предметом, но не долонею, завдав йому декілька, а не один, удар по голові, повністю підтверджуються вказаним висновком судово-медичної експертизи, показаннями експерта в судовому засіданні та спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про нанесення ним одного удару долонею в потилицю потерпілому та непричетність його до спричинення потерпілому інших тілесних ушкоджень.
Відповідно до протоколу огляду від 08.07.2017 свідок ОСОБА_17 добровільно видав працівникам поліції належний потерпілому ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nokia X202», б/в, чорного кольору, який він придбав разом з батьком ОСОБА_12 на ринку «Привоз», та який було оглянуто слідчим у присутності понятих та опечатано відповідно до протоколу огляду від 20.11.2017 з фототаблицею (Т.1 а.с.181, 245-248).
З протоколу огляду від 21.07.2017 відеозапису з камер відеоспостереження з фототаблицею за період часу 04.05.2017 з 17.00 до 18.00 год., які фіксують територію пункту технічного обслуговування автомобілів за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що на територію вказаного пункту заїжджає легковий автомобіль потерпілого марки «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , синього кольору, під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 , який має руду бороду, вдягнений у піджак жовтого кольору, светр сірого кольору, джинси сірого кольору, в сонцезахисних окулярах темного кольору. Обвинувачений виходить з автомобілю і направляється в невідомому напрямку, а потім повертається з власником пункту технічного обслуговування автомобілів ОСОБА_18 . Вони оглядають автомобіль потерпілого, після чого ОСОБА_18 сідає за кермо, а ОСОБА_5 - на переднє пасажирське сидіння та автомобіль виїжджає з території пункту. (Т.1 а.с.187-189).
Дану обставину, зафіксовану в протоколі, обвинувачений підтвердив та не оспорює, у зв`язку з чим зі згоди всіх інших учасників процесу судом не відтворювався сам відеозапис з камер відеоспостереження та прийнята відмова прокурора від допиту свідка ОСОБА_18 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 21.07.2017 потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка незаконно з застосування до нього насильства 04.07.2017 заволоділа його автомобілем (Т.1 а.с.190-195).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 21.07.2017 свідок ОСОБА_19 впізнала особу, яка була зафіксована на камерах відеоспостереження під час продажу автомобіля ОСОБА_7 власнику пункту технічного обслуговування автомобілів ОСОБА_18 , як свого сусіда ОСОБА_5 (Т.1 а.с.196-200).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 17.11.2017 свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 04.07.2017 продала йому мобільний телефон марки «Nokia X202», б/в, чорного кольору, належний потерпілому ОСОБА_7 (Т.1 а.с.235-239).
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заявив про визнання протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознимками від 17.11.2017 недопустимим доказом у зв`язку з порушенням при проведенні впізнання вимог ст. 228 КПК України, а саме: на фотознимках, пред`явлених для впізнання свідку ОСОБА_20 . ОСОБА_5 один мав бороду.
Суд не погоджується з таким твердженням сторони захисту, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.228 КПК України 1. Перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. 2. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються. 3. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала. 6. За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. 7. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Вказаних вимог КПК слідчим при проведенні слідчої дії впізнання особи за фотознімками порушено не було. Так, свідок ОСОБА_20 перед проведенням впізнання вказав, за сукупністю яких саме ознак він може впізнати особу чоловічої статі, який продав йому мобільний телефон марки «Nokia X202», б/в, чорного кольору. Такими ознаками є загальний зовнішній вигляд, форма обличчя, зокрема, очей, носу та підборіддя. Для впізнання свідку були пред`явлені 4 фотознімки осіб чоловічої статі, які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одягу. Під час впізнання, яке відбувалось у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_20 показав на фотознімок обвинуваченого ОСОБА_5 і повідомив, що саме цей чоловік продав йому 04.07.2017 мобільний телефон марки «Nokia X202». Він впізнав його по формі обличчя, губах, носу та підборіддю. Жодного разу свідок не повідомив слідчому, що чоловік, який продав йому телефон, мав бороду. Він впізнав обвинуваченого не за цією прикметою. Таким чином, наявність на фотознімку у обвинуваченого бороди, на думку суду, суттєво не вплинуло на сприйняття свідком зображення та на встановлення результатів впізнання.
Прокурор відмовився в судовому засіданні від допиту свідка ОСОБА_20 у зв`язку з відсутністю даних про його місце знаходження на час розгляду справи судом. За згодою всіх інших учасників процесу відмова була прийнята судом .
Право власності потерпілого ОСОБА_7 на автомобіль «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (Т.2 а.с.12).
Вартість мобільного телефону марки «Nokia X202», б/в, відкрито викраденого у потерпілого ОСОБА_14 , становить 500 грн., встановлена на підставі довідки ТОВ «Макс» від 03.11.2017 і сторонами кримінального провадження та потерпілим не оспорюється (Т.2 а.с.15) .
Суд, оцінюючи в сукупності письмові докази та показання потерпілого і свідків обвинувачення, приходить до висновку про те, що вищезазначені докази є належними, допустимими і достатніми, та такими, що в повній мірі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, кваліфікованого як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого; злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, кваліфікованого як незаконне позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів; злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, кваліфікованого як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Також наведені докази у сукупності спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 про те, що у діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбачений ст. 186 ч.1 КК України, по епізоду відкритого заволодіння мобільним телефоном потерпілого, так як обвинувачений корисного наміру на заволодіння телефоном не мав та не продавав телефон на ринку «Привоз» в м.Одесі свідку ОСОБА_20 , а залишив його в автомобілі, який продав свідку ОСОБА_18 .
З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна. Відкритим визнається викрадення, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. Грабіж визнається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним (заховати, передати іншим
особам тощо). Спосіб розпорядження викраденим майном для кваліфікації дій особи за ст.186 КК України значення не має.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 протиправно у присутності потерпілого ОСОБА_7 вилучив належний потерпілому мобільний телефон, при цьому потерпілий розумів протиправний характер дій винного, про що особисто повідомив в судовому засіданні, та розпорядився ним на власний розсуд. Про корисливий намір обвинуваченого свідчить той факт, що телефон потерпілому він не повернув, хоч і мав таку можливість, і в той же день 04.07.2017 телефон був проданий свідку ОСОБА_20 , який володів магазином по продажу б/в телефонів, на ринку «Привоз» в м.Одесі.
Також суд критично ставиться до версії обвинуваченого ОСОБА_21 , що умисел на протиправне заволодіння автомобілем потерпілого у нього виник вже після побиття ним ОСОБА_7 , а тому при кваліфікації його дій за ст. 289 КК України відсутня така кваліфікаційна ознака злочину як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого. З показань самого обвинуваченого та показань потерпілого встановлено, що ОСОБА_5 прибув на залізничний вокзал в м.Роздільна з заздалегідь заготовленим балончиком, який містив речовину сльозоточивої дії, та ліпкою стрічкою (скотчем), які ховав в рюкзаку. Крім того, домовившись з потерпілим про поїздку за межі міста вартістю 400 грн., грошей з собою він не мав. З його пояснень в судовому засіданні вбачається, що він мав при собі гроші в сумі 13 грн. Місцезнаходження свого знайомого, який нібито повинен був повернути йому грошовий борг, суду не вказав, клопотання про його допит в якості свідка, не заявляв. Крім того, потерпілий заперечував доводи обвинуваченого про те, що по дорозі до с.Єреміївка він декілька разів телефонував знайомому та питався його адресою.
Таким чином, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною .
При обранні виду та міри покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який несудимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря-нарколога і психіатра не перебуває, має батька пенсіонера, не працевлаштований, доказів наявності сім`ї дружини та неповнолітньої дитини суду не надано, за місцем проживання характеризується задовільно, відшкодував шкоду потерпілому, який претензій до нього не має і просить не позбавляти його свободи (Т.2 а.с.25-27).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є повне відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд не приймає до уваги висновок органу пробації, викладений в досудові доповіді, складеній 26.12.2017 про можливість виправлення ОСОБА_5 без застосування покарання у виді позбавлення волі, оскільки вказана досудова доповідь складалась до зміни обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого прокурором зі ст.289 ч.2 на ст. 289 ч.3 КК України (Т.1 а.с.38-41, 90-97).
За вимогами ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і виходить з того, що призначене покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Дані про особу обвинуваченого, причини та умови, при яких були вчинені кримінальні правопорушення, та обставина, що ним були вчинені злочини середньої тяжкості та особливо тяжкий злочин, враховуючи, що предметом злочинного посягання були приватна власність та здоров`я потерпілого, що шкода потерпілому відшкодована повністю, цивільний позов не завлено, процесуальні витрати по справі відсутні, свідчать про те, що обвинуваченому для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.3 ст. 289 КК України, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке належить відбувати реально, без конфіскації майна.
Підстав для застосування ст.69 КК України та ст.75 КК України судом не встановлено, оскільки не виявлено кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Думка потерпілого стосовно виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, врахована судом при призначенні покарання, але не є для суду вирішальною.
Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченому не надходило. Таким чином, міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді застави слід залишити незмінною до набрання вироком суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись: ст. ст. 368, 370, 373 -374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.146, ч.1 ст.186 КК України та призначити покарання:
за ч.3 ст.289 КК України - у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна;
за ч.2 ст.146 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
за ч.1 ст.186 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати після набрання вироком суду законної сили з моменту його фактичного затримання.
Речові докази: легковий автомобіль марки «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , синього кольору, мобільний телефон марки «Nokia X202», б/в, чорного кольору, вважати таким, що повернуті власнику ОСОБА_7 (Т.1 а.с.178, 249, Т.2 а.с.13,14).
Речовий доказ: два відрізка липкої стрічки (скотчу), які зберігаються в камері зберігання речових доказів Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області - знищити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.07.2017 на легковий автомобіль марки «Nissan Premera», д.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_7 , 6 змивів з салону автомобіля, 2 сліду пальців рук, 1 слід поверхні долоні, 3 чохли з сидінь автомобілю (Т.1 а.с.174).
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.07.2017 на два відрізка ліпкої стрічки (скотч) в формі кільця з плямами бурого кольору (Т.1 а.с.177).
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у виді застави.
Заставу, внесену за ОСОБА_5 заставодавцем в сумі 32000 (тридцять дві тисячі) гривень відповідно до ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.09.2017 року на депозитний рахунок ТУ ДСАУ у Одеській області, повернути заставодавцю згідно ч.11 ст.182 КПК України після набрання вироком законної сили у зв`язку із припиненням дії запобіжного заходу .
Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення включити строк тримання під вартою ОСОБА_5 з 27.09.2017 по 10.10.2017 включно.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя -доповідач: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3