УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 січня 2019 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт вилученого майна поданого в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 13 грудня 2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням процесуального керівника звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та майна, вилучене 13 грудня 2018 р.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 13 грудня 2018 р., приблизно о 19 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині пр. Соборного в м. Запоріжжі, з боку вул. Запорізької в напрямку вул. Слобідської, виїхав на перехрестя з вул. Фортечною на заборонний (червоний) сигнал світлофора.

В цей же час, проїзну частину пр. Соборного, в районі буд. № 92, на перехресті з вул. Фортечною, по регульованому пішохідному переходу, на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора, перетинала пішохід ОСОБА_5 , яка рухалась справа наліво по напрямку руху автомобіля «ВАЗ 2101», під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час руху, на регульованому пішохідному переході, на якому знаходилась пішохід ОСОБА_5 , водій ОСОБА_4 скоїв на неї наїзд.

Після наїзду на пішохода водій ОСОБА_4 залишив автомобіль та покинув місце ДТП.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що 13 грудня 2018 року приблизно о 19 годині

13 грудня 2018 р. свідком ОСОБА_6 слідчому надано одяг в якому він знаходився на момент дорожнього транспортної пригоди, а саме сині джинсові брюки, чорну куртку та спортивну кофту біло-червоного кольору.

В цей же день свідком ОСОБА_7 також слідчому надано одяг в якому він знаходився на момент дорожнього транспортної пригоди, а саме спортивні брюки, кофту спортивну чрного кольору та куртку чорного кольору.

13 грудня 2018 р. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Під час затримання у останнього вилученого одяг в якому він знаходився в момент ДТП, а саме: куртка чорного кольору, спортивна темно синя куртка та чорні брюки.

Накладення арешту на одяг свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_4 необхідне для забезпечення кримінального провадження, а саме для проведення на стадії досудового розслідування першочергових слідчих дій, таких як судової хімічної експертизи, тощо.

Більш того, вказаний одяг зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, а також слідову інформацію у зв`язку з чим забезпечення їх збереження в тому ж вигляді, в якому він перебуває після ДТП, являється одним із способів встановлення доказів в кримінальному провадженні.

З наведених підстав просив накласти арешт на вищезазначене майно як на речові докази.

Слідчий клопотання підтримав, про що зазначив в поданій слідчому судді заяві.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рапортом слідчого.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання за відсутності учасників процесу, без проведення фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Вивчивши клопотання дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено частиною 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Поряд із цим, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Надані слідчому судді матеріали кримінального провадження підтверджують, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому може бути використане як речові докази у кримінальному провадженні.

Підсумовуючи викладене, клопотання слідчого задовольняється слідчим суддею.

Керуючись вимогами ст.ст. 100, 117, 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на одяг, в якому знаходився свідок ОСОБА_8 на момент ДТП, а саме: сині джинсові брюки, чорну куртку та спортивну кофту біло-червоного кольору, які являються доказом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення з позбавленням його власника права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накласти арешт на одяг в якому знаходився свідок ОСОБА_7 на момент ДТП, а саме: спортивні брюки, кофту спортивну чорного кольору та куртку чорного кольору, які являються доказом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення з позбавленням його власника права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накласти арешт на одяг в якому знаходився підозрюваний ОСОБА_4 на момент ДТП, а саме: куртку чорного кольору, спортивну темно синю куртку та чорні брюки, які являються доказом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення з позбавленням його власника права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1