Справа № 675/1482/18
Провадження № 1-кп/675/95/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2018 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 та №0000319, про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ст.185 ч.3 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
В кінці лютого 2018 року в обідню пору ОСОБА_7 , перебуваючи в центрі с.Лютарка Ізяславського району, разом із ОСОБА_6 вживали алкогольні напої, під час чого ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 , з метою власного збагачення та з корисливих мотивів, скоїти крадіжку чужого майна, на що останній погодився.
Реалізуючи свій злочинний умисел, близько 16 години ОСОБА_7 за попередньою домовленістю зі ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна, гужовою повозкою, яку ОСОБА_6 попередньо взяв за місцем свого проживання та яка належить його відчиму, приїхали до приміщення колишнього сироварного цеху, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом відсування вхідних дверей, які були приставлені до дверної лутки та не закриті на запірні пристрої, проникли в середину вказаного приміщення, звідки таємно, в свою користь викрали металеві двері вагою 51,3 кг, вартістю 5 гривень 80 копійок за 1 кг., загальною вартістю 297 гривні 54 копійки, належні ОСОБА_4 .
Викрадені металеві двері ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_6 вказаною гужовою повозкою перевезли до м.Ізяслав, де продали ОСОБА_8 за 450 гривень, а отриманні від реалізації кошти витратили на власні потреби.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_6 спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_4 на суму 297 гривні 54 копійки.
Крім того, ОСОБА_6 , який в останніх числах лютого 2018 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. З КК України, знову скоїв новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 27.08.2018 року, близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на законних підставах в приміщенні будинку, що за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_9 , вирішив скоїти крадіжку грошей, які належать ОСОБА_5 , яка постійно проживає у вказаному будинку. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пройшов до кімнати зали вказаного будинку, де підійшов до серванту, на якому знаходився жіноча сумочка, в якій знаходився гаманець ОСОБА_5 .
Відкривши вказаний гаманець, ОСОБА_6 виявив в ньому гроші в сумі 1000 гривень купюрами по 500 гривень, що належали ОСОБА_5 , які, діючи повторно, умисно, таємно, викрав, поклавши до кишені власних штанів, після чого покинув будинок ОСОБА_9 .
Викрадені у ОСОБА_5 гроші в сумі 1000 гривень ОСОБА_6 витратив на власні потреби, чим спричинив їй матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро покаявся, пояснив, що дійсно в кінці лютого 2018 року зі ОСОБА_6 здійснив крадіжку металевих дверей з приміщення колишнього сироварного цеху по АДРЕСА_3 за вказаних в обвинувальному акті обставин.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, щиро покаявся, попросив вибачення у потерпілих. Розповів суду, що в 20-х числах лютого 2018 року разом з ОСОБА_7 вживали алкогольні напої, після чого вчинили крадіжку металевих дверей з приміщення колишнього сироварного цеху в с.Лютарка. Двері перевезли в м.Ізяслав на гужевій повозці, яка належить його відчиму та матері, та там продали, а гроші поділили з ОСОБА_7 порівну. Крім того, він, знаходячись 27.08.2018 року в будинку АДРЕСА_4 , викрав із сумочки потерпілої ОСОБА_5 1000 грн. При цьому зазначив, що останній вже повернув 300 грн., а ще 700 грн. поверне до 14.12.2018 року, про що домовився з потерпілою.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт крадіжки дверей з приміщення колишньої сироварні, при цьому просив суворо не карати обвинувачених.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 вказала, що дійсно обвинуваченим ОСОБА_6 було викрадено в неї 1000 грн., 300 грн. з яких він вже повернув їй, а залишок коштів має повернути найближчим часом.
Суд, враховуючи визнання вини обвинуваченими, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинувачених та потерпілих, а також дослідженням характеризуючих даних на обвинувачених. При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не мають будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміють суть пред`явленого обвинувачення, розуміють зміст фактичних обставин справи, які не оспорюють, усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявили кожен окремо в судовому засіданні, відтак відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинувачених з цього питання.
Вартість викрадених дверей з приміщення колишнього сироварного цеху, які належать потерпілому ОСОБА_4 , становить 297, 54 грн., що підтверджується протоколом огляду та зважування з фототаблицями від 26.05.2018 року, довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс сервіс інвест» від 26.05.2018 року.
За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення, а також кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, який згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідками з Ізяславської ЦРЛ від 24.05.2018 року. Судом також враховано особу ОСОБА_7 , який ніде не працює, не навчається, за місцем проживання характеризується посередньо, а також суд бере до уваги факт відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі.

Судом береться до уваги досудова доповідь про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складена 31.08.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_7 характеризується посередньо. Крім того, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить великої небезпеки для суспільства.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд вважає щире каяття останнього та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого, як такого, що розкаявся, бажає стати на шлях виправлення, зважаючи на думку потерпілих та органу пробації, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та покладання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише покарання ОСОБА_7 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 під час досудового розслідування не обирався, на момент ухвалення вироку підстав та ризиків для обрання запобіжного заходу немає.
Що стосується питання призначення покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно із ст.12 КК України є тяжким та середньої тяжкості злочинами, особу винного, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідками з Ізяславської ЦРЛ від 24.05.2018 року, за місцем проживання характеризується посередньо. Також суд бере до уваги факт відшкодування потерпілому ОСОБА_4 шкоди в повному обсязі, а потерпілій ОСОБА_5 - в частині.

Судом враховується досудові доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складені 31.08.2018 року та 05.10.2018 року, відповідно до яких ОСОБА_6 характеризується посередньо. Крім того, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі на певний строк у винятковому випадку з покладенням на нього додаткового обов`язку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд вважає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого злочину, як такого, що розкаявся, бажає стати на шлях виправлення, зважаючи на думку потерпілих та органу з питань пробації, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст.75 КК України та покладання обов`язків, передбачених ст.76 КК України, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише покарання ОСОБА_6 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 під час досудового розслідування не обирався, на момент ухвалення вироку підстав та ризиків для обрання запобіжного заходу немає.
Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільні позови не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349 ч.3, 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_7 звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирати.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;

-за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_6 звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речові докази:
-металеві двері зеленого кольору, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити власнику;
-жіночій гаманець, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити власнику;
-гужову повозку на резиновому ходу та коня чорного окрасу віком 5 років, передані на зберігання ОСОБА_11 , залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Ізяславський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1