Справа № 743/902/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/82/19
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні подання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Начальник Ріпкинського районного сектору філії ДУ Центр пробації в Чернігівській області звернувся до районного суду з поданням про звільнення засудженого від відбування покарання, вказавши, що іспитовий строк, визначений судом для ОСОБА_7 закінчився, який виконав покладені на нього обов`язки, а суд не прийняв рішення у іншій кримінальній справі про новий злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, підозра у вчиненні якого була пред`явлена ОСОБА_7 в період іспитового строку.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2018 року було відмовлено у задоволенні подання начальника Ріпкинського районного сектору філії ДУ Центр пробації в Чернігівській області про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2016 року.

Таке рішення суду мотивоване тим, що ч. 1 ст. 78 КК України аргументує, що у випадку, якщо після закінчення іспитового строку засуджений виконав покладені на нього обов`язки та не вчиняв нового злочину, він звільняється судом від призначеного покарання., тобто обов`язковою передумовою для звільнення від покарання є не вчинення засудженим нового злочину. Вказав, що ч. 3 ст. 78 КК України передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами ст. ст. 71,72 КК України, а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, адвокат просить скасувати ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2018 року та ухвалити нову, якою задовольнити подання начальника Ріпкинського районного сектору філії ДУ Центр пробації в Чернігівській області про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу на ряд нормативних актів, де закріплений принцип презумпції невинуватості. Вказує, що сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, її затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винуватою у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили.

В судовому засіданні автор апеляційної скарги підтримав її і просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги адвоката, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та матеріали особової справи, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При перевірці матеріалів справи встановлено, що іспитовий строк, визначений для ОСОБА_7 повинен був закінчитись 20 вересня 2018 року, оскільки цей строк згідно ч. 1 ст. 165 КВК України, обчислюється з моменту проголошення вироку.

21 липня 2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а кримінальне провадження відносно нього перебуває на розгляді Новозаводського районного суду м. Чернігова.

За змістом ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчиняв нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Частиною 2 статті 165 КВК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Отже, вказаними нормами закону передбачено обов`язкову передумову для звільнення від покарання, а саме, не вчинення засудженим нового злочину.

Оцінивши наведені обставини в сукупності, районний суд прийняв обґрунтоване й законне рішення про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, та про відмову в задоволенні подання про звільнення його від відбування покарання, призначеного вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2016 року.

Апеляційний суд із наведеними в оскаржуваній ухвалі суду мотивами, що ґрунтуються на матеріалах справи, погоджується. Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Постановлена судом ухвала не означає автоматичного направлення засудженого до місць позбавлення волі. У разі, коли його не буде засуджено в новому кримінальному провадженні, вирішення питання про звільнення від покарання за вироком від 20 вересня 2016 року можливе в порядку його виконання за клопотанням сторони захисту.

Отже, порушень вимог кримінального чи кримінального процесуального закону, які б вплинули або могли вплинути на законність та обґрунтованість ухвали суду не встановлено.

Касаційне оскарження ухвал, постановлених апеляційним судом відносно ухвал місцевого суду в порядку виконання вироку, подальшому оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні подання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4