ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1920/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/338/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, із середньою освітою, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 ( одиннадцять) років.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у виді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 до набрання вироку законної сили, строк покарання обчислено з 15.06.2018 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
11.06.2018 близько 11.00 години, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пішли на відпочинок до ставка, розташованого на території Шелудьківської сільської ради, поблизу вул.Садова в с.Шелудківка Зміївського району Харківської області. В ході відпочинку, перебуваючи на березі вищевказаного ставка, протягом наступних 3-4 годин, вони спільно вживали спиртні напої. Після цього, того ж дня, близько 15 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , зібравши свої речі, пішли по дорозі додому та проходячи поблизу вказаного ставка, ОСОБА_10 стала висловлювати образи в бік ОСОБА_7 , внаслідок чого між ними виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, в той же день та час, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою позбавлення життя останньої, підійшов до ОСОБА_10 та мотузкою, що містилась на його рюкзаку, який мав при собі на відпочинку, обхватив шию останньої та почав стягувати її, до того часу, поки ОСОБА_10 перестала подавати ознаки життя. Після чого, переконавшись, що його співмешканка ОСОБА_10 вже не подає ознак життя, ОСОБА_7 з метою приховання злочину взяв труп ОСОБА_10 та перемістив його в очерет, що оточує вищевказаний ставок, тобто виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 заподіяно странгуляційну борозну на шиї, яка утворилась від дії тупого предмета, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму ударо-здавлення. За ступенем тяжкості вищевказаний вид механічної асфіксії, який привів до задушення та удавлення органів шиї тупим предметом ОСОБА_10 та настання її смерті, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_7 , в той же день, настала смерть ОСОБА_10 . Причиною смерті останньої стала механічна асфіксія внаслідок задушення та удавлення органів шиї тупим предметом.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі.
При цьому зазначає, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння та щодо своєї цивільної дружини, яка є матір`ю його дитини.
Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити йому менш суворе покарання.
При цьому зазначає, що судом не взято до уваги ряд пом`якшуючих обставин, зокрема, що він повністю визнав провину, розкаявся, співпрацював з органом досудового розслідування, а відтак вважає, призначене йому покарання занадто суворим.
Захисник а обвинуваченого - адвокат ОСОБА_11 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання.
При цьому зазначає, що зазначений злочин було розкрито лише внаслідок явки з повиною обвинуваченого ОСОБА_7 він активно співпрацював з органом досудового розслідування та щиро розкаявся у скоєному.
Також судом не враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин внаслідок сильного душевного хвилювання, яка було спровоковано образами з боку потерпілої.
При цьому автор апеляційної скарги зазначає, що у вироку суду відсутнє обґрунтування призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його ОСОБА_8 які просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора та потерпілу ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.
Судом першої інстанції враховано тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до особо тяжких злочинів, конкретні обставини справи, наступну поведінку обвинуваченого після вчинення злочину.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Відповідно до ст.66 КК України пом`якшуючими обставинами визнано з`явлення зі знанням та активне сприяння розкриттю злочину.
Підстав для визнання у якості обставин, що пом`якшують покарання інших, ніж встановлено судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає.
Обставиною, яка обтяжує покарання визнано скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином судом враховано всі обставини, на які посилається обвинувачений та його захисник в апеляційній скарзі як на підставу для пом`якшення призначеного покарання.
Крім того, санкція ч.1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
На думку колегія суддів конкретні обставини скоєння даного кримінального правопорушення свідчать про те, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого.
Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону не встановлено, а відтак апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.404, 405,407, 418, 419 КПК України колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді -