Справа № 159/3118/18
Провадження № 1-кс/159/1675/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2018 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
ст. слідчого СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та в інтересах останнього - ОСОБА_6 на незаконне затримання підозрюваного,
ВСТАНОВИВ:
Захисник 12.11.18 р. подав до Ковельського міськрайсуду Волинської області вказану вище скаргу в інтересах свого підзахисного підозрюваного ОСОБА_5 , в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання підозрюваного та позбавлення останнього волі, покликаючись на те, що о 18 год. 30 хв. 10.11.18 р. на перехресті вул. вул. Варшавської та Шевченка у м. Ковелі Волинської області підозрюваного було затримано. Покликаючись на ч. 4 ст. 208 КПК України, зазначає, що уповноважена особа, яка здійснила затримання, повинна негайно повідомити затриманому зрозуміло про підстави затримання і місце перебування відповідно до ст. 213 КПК України, вимагати перевірки обґрунтованості затримання та інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Зазначає, що як слідує з протоколу затримання, підозрюваний був затриманий за ч. 2 ст. 307 КПК України. Підставою затримання зазначено п. 2 «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, у т. ч. потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, а саме: підозрюваний здійснив збут психотропної речовини амфетаміну. За положеннями КПК України, повідомлення про підозру повинно бути оголошене на протязі 24 год. після затримання. Повідомлення про підозру, що було вручене підозрюваному епізод не має відношення до підстави затримання, що зазначена у протоколі затримання. Тому вважає, що підозрюваного було незаконно затримано і останній незаконно перебуває під вартою. Покликаючись на с. 206 КПК України, просить вжити заходів щодо негайного звільнення підозрюваного, визнавши незаконним тримання останнього під вартою, звільнити останнього з під варти в залі суду негайно.

Заявник у судовому засіданні свою скаргу підтримав у повному обсязі, надав пояснення, відповідні доводам скарги. Просить скаргу задовольнити.

Підозрюваний як особа, в інтересах якої подано скаргу, доводи скарги підтримав. Просить скаргу задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні проти доводів скарги заперечив, пояснив, що кримінальне провадження внесено до ЄРДР 23.06.18 р. за ч. 1 ст. 307 КК України, про що є витяг за 23.06.18 ро.. Оскільки об`єктивні підстави для того мались, у ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення і за ч. 2 ст. 307 КК України. І 10.11.18 р. підозрюваний був затриманий саме по епізоду за ч. 2 ст. 307 КК України. На протязі доби після затримання підозрюваного останньому було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 307 КК України, а 12.11.18 р. і про нову підозру за ч. 2 ст. 307 КК України. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Прокурор у судовому засіданні засіданні проти доводів скарги заперечила з тих же підстав, що наведені слідчим. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши доводи учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження, наданого у розпорядження слідчого судді слідчим 12.11.18 р., приходжу до наступного висновку.

У провадження СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області перебуває кримінальне провадження N 120 180 301 100 013 74, внесене до ЄРДР 23.06.18 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

10.11.18 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Матеріали кримінальних проваджень об`єднані до одного провадження за № 120 180 301 100 013 74.
10.11.18 р. за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поміщено до ІТТ № 2 ГУ НП у Волинській області.
10.11.18 р. директором Регіонального центру безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області підозрюваному ОСОБА_5 призначено захисника з числа адвокатів ОСОБА_7
11.11.18 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
12.11.18 р. ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
12.11.18 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської області надійшло клопотання про застосування підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до ст. ст. 42, 208 КПК України, підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 208 КПК України Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Частиною 4 ст. 213 КПК України передбачено обов`язок уповноваженої службової особи, що здійснила затримання, негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 206 КПК України, Кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь - який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не доведе наявність відповідних правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду. Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі. Слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Аналізуючи зібрані докази у справі, приходжу до висновку, що доводи скарги - захисника підозрюваного - щодо незаконного затримання та утримання під вартою останнього, не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги, а тому скарга є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо періоду затримання та утримання під вартою підозрюваного без рішення суду чи слідчого судді:
23.06.18 р. до ЄРДР було внесено відомості за ч. 1 ст. 307 КК України, тому доводи заявника про те, що відомості у ЄРДР було внесено за ч. 2 ст. 307 КК України. а підозра підозрюваному була повідомлена за ч. 1 ст. 307 КК України, спростовані дослідженими матеріалами кримінального провадження. Підозрюваного було затримано 10.11.18 р. і при цьому повідомлено саме таку підставу затримання: за ч. 2 ст. 307 КК України. 11.10.18 р. до ЄРДР було винесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Матеріали кримінальних проваджень об`єднані до одного провадження за № 120 180 301 100 013 74.11.11.18 р. до подачі розглядуваної скарги - ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.А 12.11.18 р. - про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У подальшому в межах законних строків утримання затриманої особи - 12.11.18 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської області надійшло клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тому, керуючись ст.ст. 206, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1