Провадження № 1-в/761/523/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженої ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання, а також про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2014 році»

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернулась засуджена 10.05.2016 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 , яка просила у порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати до строку покарання, яке вона відбуває за вказаним вироком, період її попереднього ув`язнення з 06.11.2013 по 06.05.2015, а також застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2014 році».

У судовому засіданні засуджена просила її клопотання задовольнити та об`єднати покарання за вироками Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.09.2013 (справа № 607/10089/13-к) та від 10.05.2016 (справа № №607/17793/13-к), оскільки з 2013 по 2016 рік вона перебувала під вартою, отже, цей строк, на її думку, необхідно зарахувати до загального строку покарання за вироком від 10.05.2016. Також засуджена наполягала на застосуванні до неї Закону України «Про амністію у 2014 році» у зв`язку з тим, що на її утриманні перебувають малолітня дитина та батьки пенсіонери.

Прокурор просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки вирок від 10.05.2016 на теперішній час перебуває на розгляді в касаційній інстанції.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали, дійшов висновку про таке.
Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.05.2016 (справа № №607/17793/13-к) ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 307 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Крім того, на підставі ч. 5 ст. 72 КК період попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 12.06.2013 по 14.06.2013 зарахований судом до строку покарання із співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Частиною 5 статті 72 КК встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відбувається виключно у разі засудження особи до позбавлення волі у межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовувалось попереднє ув`язнення.

Таким чином, закон про кримінальну відповідальність визначив випадки, коли засудженій до позбавлення волі особі попереднє ув`язнення зараховується у відповідному співвідношенні.

Обов`язковою умовою для такого зарахування є застосування до підозрюваного та/або обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартною лише у тому кримінальному провадженні, у якому цій особі ухвалюється вирок.

Встановлені судом обставини свідчать, що засуджена ОСОБА_4 вказаним вимогам не відповідає, оскільки просить зарахувати строк тримання під вартою з 06.11.2013 по 06.05.2015 у справі, у якій до засудженої попереднє ув`язнення не вказаний нею строк не застосовувалось.

Так, попереднє ув`язнення до засудженої ОСОБА_4 у межах кримінального провадження № 120 132 100 100 000 09, у якому ухвалений вирок від 10.05.2016 застосовувалось з 12.06.2013 по 14.06.2013і саме у цьому кримінальному провадженні зарахований строк перебування засудженої під вартою до набрання вироком законної сили, виходячи із встановленого ч. 5 ст. 72 КК співвідношення.

Сукупність наведеного свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженої ОСОБА_4 в частині зарахування до строку покарання, яке вона відбуває за вказаним вироком, період її попереднього ув`язнення з 06.11.2013 по 06.05.2015.

Розглядаючи питання щодо застосування до засудженої Закону України «Про амністію у 2014 році», суд дійшов висновку про таке.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.05.2016 (справа № №607/17793/13-к) ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна. Вирок набрав законної сили 14.12.2016
Статтею 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» (далі - Закон), положення якої засуджена просить застосувати, передбачено, що підлягає скороченню наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Відповідно до ст. 11 Закону особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності Законом.
Вказане свідчить, що положення вищевказаного Закону поширюються лише на осіб, які на момент набрання Законом чинності вже відбували призначене їм покарання.
Водночас, за станом на день набрання Законом чинності - 19.04.2014 ОСОБА_4 не була засуджена та не могла відбути призначеного їй покарання з огляду на те, що покарання до засудженої застосоване значно пізніше - лише 10.05.2016.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, Законами України «Про застосування амністії в Україні», «Про амністію у 2014 році», суд

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про зарахування у строк покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.05.2016, строк попереднього ув`язнення з 06.11.2013 по 06.05.2015, а також про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2014 році», відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1