Справа № 202/1438/18
Провадження № 1-кс/202/2370/2018
УХВАЛА
Іменем України

26 лютого 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотанняслідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001475 від 08.09.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесенідо Єдиного реєстру досудових розслідувань 0001475 від 08.09.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3, 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

25 лютого 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна.
В своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку у домоволодіння АДРЕСА_1 , майно, а саме: Тримач сім-карти «Laifcell» № НОМЕР_1 ; Дозвіл на право зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 та С-36; Банківські картки НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; Блокнот з чорновими записами біло-зеленого кольору «Nusced; Копія довіреності від ОСОБА_5 на ОСОБА_6 - НОМЕР_6 , посилаючись на обставини викладені в клопотанні.
Слідчий у судове засідання не з`явилась, в матеріалах клопотання наявна заява про розгляд даного клопотання без її участі.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає дане клопотання без участі власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на розпорядження майном може бути застосована лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно п. 7 ст. 236 КПК України, вилучені в ході обшуку речі та документи, що не входять в перелік, у відношенні яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою слідчого від 23 лютого 2019 року вилучене в ході проведення обшуку у домоволодіння АДРЕСА_1 , майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001475, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню, оскільки вилучені речі, оскільки вказані речі та документи, визнані речовими доказами і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001475 від 08.09.2018 року - задовольнити.
Накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку у домоволодіння АДРЕСА_1 , майно, а саме: тримач сім-карти «Laifcell» № НОМЕР_1 ; дозвіл на право зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 та С-36; банківські картки НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; блокнот з чорновими записами біло-зеленого кольору «Nusced; копія довіреності від ОСОБА_5 на ОСОБА_6 - НОМЕР_6 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1