Справа № 728/362/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/170/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.018.270.070.000.082, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 03 квітня 2003 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі;

- 17 травня 2006 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

- 27 січня 2010 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі ;

- 17 грудня 2013 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі;

- 14 квітня 2014 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 2.ст. 185, ст. 71 КК України до 3-х років 9 місяців позбавлення волі;

- 02 липня 2014 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч.ч. 1, 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 17 листопада 2017 року після відбуття строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ст. 395 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові злочини.

Так, 09 січня 2018 року, приблизно, в 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля дитячого садка «Теремок», по вул. Пушкіна, 7, у м. Бахмач, Чернігівської області, повторно, таємно, викрав велосипед марки «Аист», належний ОСОБА_10 , чим заподіяв останній матеріальних збитків на суму 840 гривень.

10 січня 2018 року, приблизно, в 12 год. 30 хв., ОСОБА_7 , біля адміністративної будівлі фізіотерапевтичного відділення Бахмацької ЦРЛ, по вул. Соборності, 66, у м. Бахмач, Чернігівської області, повторно, таємно, викрав велосипед марки ARDIS моделі Либідь-28, належний ОСОБА_11 , чим заподіяв останній матеріальних збитків на суму 1441 грн. 07 коп..

07 лютого 2018 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_7 , у приміщенні магазину «Зустріч», по вул. Тиницька, 2а, у м. Бахмач, Чернігівської області, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами за допомогою платіжної картки, скоїв крадіжку картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом та належить ОСОБА_12 , якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 08 лютого 2018 року, близько 12 год. 25 хв., ОСОБА_7 , скориставшись банкоматом АТ «Ощадбанк» №А2400024, по вул. Першотравнева, 43, у м. Бахмач, Чернігівської області, попередньо знаючи ПІН-код доступу до картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , повторно скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 500 гривень з вказаної картки, що належить ОСОБА_12 , завдавши останньому матеріальної шкоди на зазначену суму.

09 лютого 2018 року, близько 10 год. 51 хв., ОСОБА_7 , скориставшись банкоматом АТ «Ощадбанк» №А2400060, по вул. Дружби, 2, у м. Бахмач, Чернігівської області, попередньо знаючи ПІН-код доступу до картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , повторно скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 300 гривень з вказаної картки, що належить ОСОБА_12 , завдавши останньому матеріальної шкоди на зазначену суму.

Також, 09 лютого 2018 року, близько 17 год. 04 хв., ОСОБА_7 , скориставшись банкоматом АТ «Ощадбанк» №А2400024, по вул. Першотравневій, 43, у м. Бахмач, Чернігівської області, попередньо знаючи ПІН-код доступу до картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , повторно скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 250 гривень з вказаної картки, що належить ОСОБА_12 , завдавши останньому матеріальної шкоди на зазначену суму.

Крім цього, ОСОБА_7 , в порушення ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2017 року, якою йому встановлено адміністративний нагляд та заборонено виходити з будинку в період з 21:00 до 05:00 години наступного дня та заборонено без отримання на те дозволу керівника органу внутрішніх справ виїжджати за межі населеного пункту місця проживання, без поважних причин, самовільно, без дозволу начальника Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, залишив місце свого проживання по АДРЕСА_2 і на тривалий проміжок часу виїхав за межі м. Бахмач в особистих справах та був відсутній за місцем проживання з 24 грудня 2017 року по 03 січня 2018 року та з 28 січня 2018 року по 01 лютого 2018 року, чим порушив встановлені правила адміністративного нагляду.

За скоєння описаних правопорушень, вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 5 місяців арешту;

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу у розмірі 850 грн.;

- за ст. 395 КК України - у виді 3 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 місяців арешту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 572 грн. 00 коп..

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 2 років обмеження волі;

- за ст. 395 КК України - у виді 5 місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Виключити із вироку посилання на таку обставину, що пом`якшує покарання, як «щире каяття». В решті вирок суду залишити без змін. Зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого, обставини що обтяжують і пом`якшують покарання. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 395 КК України, які згідно ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості. Судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, а саме те, що він, будучи особою працездатного віку, після звільнення з місць позбавлення волі, ніде не працевлаштувався, легальних джерел заробітку не отримав, своє матеріальне становище поліпшував за рахунок крадіжок. Влаштувався на роботу лише після пред`явлення йому підозри та направлення обвинувального акту до суду. Вчиненими ОСОБА_7 злочинами заподіяно збитки потерпілим, загальна сума яких склала 3331 грн. 07 коп.. Незважаючи на те, що обвинувачений працевлаштувався та мав реальну можливість відшкодувати завдані збитки, останні жодних дій для усунення заподіяної ним шкоди не вжив. Окрім того, ОСОБА_7 раніше 6 разів засуджувався, у т.ч. 5 із них за злочин проти власності. Незважаючи на те, що кожного разу відносно ОСОБА_7 застосовувались реальні міри покарання у виді позбавлення волі (від 3 до 4 років), останній систематично не бажає робити належні висновки та вчиняє нові злочини майже одразу після звільнення з місць позбавлення волі. Так, в останнє його було звільнено з місць позбавлення волі 17 листопада 2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання. При цьому нові злочини він почав вчиняти вже з 09 січня 2018 року, тобто менше ніж через два місяці після звільнення. Залишено поза увагою і кількість вчинених обвинуваченим злочинів (7), те, що вони посягали на різні сфери. Окрім того, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання. Безпідставно судом визнано обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, оскільки вона носить формальний характер. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, жодного підтвердження наявності щирого каяття у ОСОБА_7 немає. Не надано належної оцінки наявності обтяжуючої покарання обставині рецидиву злочинів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін обвинувачення та захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

У судових засіданнях місцевого та апеляційного судів обвинувачений свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих діянь відповідає фактичним обставинам, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка, та ніким не оспорюється.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, обставини, що як пом`якшують так і обтяжують покарання та призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України, підставами для скасування вироку місцевого суду, при розгляді справи в апеляційному суді, є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував його особу, що він, будучи особою працездатного віку, після чергового звільнення з місць позбавлення волі ніде не працевлаштувався, легальних джерел заробітку не отримав, своє матеріальне становище поліпшував за рахунок крадіжок. Вчиненими обвинуваченим злочинами заподіяно збитки потерпілим, але він жодних дій для її відшкодування не вжив. Окрім того, ОСОБА_7 раніше 6 разів засуджувався, у т.ч. 5 із них за злочини проти власності. Незважаючи на те, що кожного разу відносно ОСОБА_7 застосовувались реальні міри покарання у виді позбавлення волі (від 3 до 4 років), останній не бажає робити належні висновки та вчиняє нові злочини. Тому місцевий суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, оскільки вона носить формальний характер. У той же час не надано належної оцінки наявності такій обтяжуючій покарання обставині як рецидив злочинів.

Окрім того, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, апеляційний суд враховує викладені вище обставини, а також характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, вартість викраденого, особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином призначене обвинуваченому покарання хоч і пов`язане з позбавленням волі, але не є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови призначення покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 418, 426 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Скасувати вирок Бахмацького районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання і визнати його винуватим та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 2 років обмеження волі;

- за ст. 395 КК України - у виді 5 місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Виключити із мотивувальної частини вироку посилання на таку обставину, що пом`якшує покарання, як «щире каяття».

В решті вирок суду залишити без змін.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4