Провадження № 11-кп/4820/239/19
Справа № 688/421/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника колонії ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання начальника державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» та спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, до арешту працювавшого оператором котельні у МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», в силу ст. 89 КК не судимого.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 хоча і відбув частину покарання, яка дає право на умовно-дострокове звільнення, однак не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
В поданій апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення.

Вказує, що ОСОБА_7 станом на день звернення з клопотанням до суду відбув 2/3 призначеного йому судом покарання. Вважає, що судом залишено поза увагою те, що засуджений за період відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок для установи, порушень режиму відбування покарання не допускав, за що отримав заохочення. ОСОБА_7 долучається до роботи самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації роботи, являється членом колективу засуджених дільниці соціальної реабілітації. Зазначає, що підтримує тісні зв`язки з рідними, отримує листи, посилки, має побачення, на профілактичних обліках не перебуває, активно сприяв у розкритті злочину, визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував збитки потерпілому, примирився з потерпілим.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2003 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і
заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише
після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; б) при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Отже, при вирішенні питання про застосування відносно особи умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування засудженим встановленої частини покарання, а його виправлення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією належному ОСОБА_7 на праві власності майна.

05 лютого 2019 року начальник державної установи «Шепетівська виправна колонія №98» та голова спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації звернулися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до характеристики начальника державної установи «Шепетівська виправна колонія №98» на засудженого ОСОБА_7 (а.с.4) останній за весь період відбування покарання працює лише з 2018 року. В 2017 році до оплачуваної праці на виробництві не залучався, виконував роботи по благоустрою місць позбавлення волі.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки (а.с.5) видно, що ОСОБА_7 під час відбування покарання допустив порушення, а саме 30.01.2017 року - порушення розпорядку дня, за що йому було оголошено попередження.

Крім того, ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який є тяжким.

Згідно кримінально-процесуального законодавства сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.
Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм (робота за наймом, участь в підприємництві, виконання роботи за цивільно-правовими договорами, індивідуальна праця). Причому засуджений займається трудовою діяльністю, яка схвалюється. Сумлінне ставлення до праці передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Сумлінне ставлення до праці проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.
Під час розгляду справи доказів сумлінного ставлення засудженого до праці, сумлінної поведінки за місцем відбування покарання не здобуто, не представлені такі відомості засудженим та його захисником і в суді апеляційної інстанції.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією щодо особи засудженого, колегія суддів бере до уваги, що засуджений ОСОБА_7 має 1 стягнення, працевлаштований лише у 2018 році, у 2017 році до оплачуваної праці на виробництві не залучався.
Отже, вказані обставини не свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Тому застосування відносно ОСОБА_7 умовно-достроково звільнення не буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав для застосування умовно дострокового звільнення засудженого не вбачається.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується та дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи не означають, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки відповідно ч. 3 ст. 107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами. Отже, вказані обставини є обов`язком кожного засудженого відповідно до вимог КВК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 необґрунтовано відмовлено в умовно - достроковому звільненні від відбування покарання, на думку колегії суддів, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, а тому до нього не можливо застосувати положення ст. 81 КК України. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме довідкою про стягнення ОСОБА_7 , довідкою про виконання норм виробітку.
Колегія суддів вважає безпідставними і посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно - дострокове звільнення не врахував, що ОСОБА_7 підтримує тісні зв`язки з рідними, отримує листи, посилки, має побачення, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, активно сприяв у розкритті злочину, визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував збитки потерпілому, примирився з потерпілим, оскільки, дані обставини не є підставою для застосування до осіб умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, а відповідно до ст. 66 КК України є обставинами, які були враховані судом при призначенні засудженому покарання.
Хмельницький апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в мотивувальній частині ухвали про те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України в період іспитового строку. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 вказаний злочин вчинив, коли судимість за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, була вже погашена відповідно до ст.. 89 КК України.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання начальника державної установи «Шепетівська виправна колонія №98» та спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді