ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року м.Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 09.09.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білокуракіно Луганської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого страховим експертом з охорони праці Барського відділення УВД ФССУ у Вінницькій області, одруженого, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року, ОСОБА_4 перебуваючи в м. Бар, на території ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4, знайшов патрони різних калібрів загальною кількістю 23 шт., а саме: патрон калібру 7,62 мм кількістю 1 шт., патрони калібру 5,6 мм. кількістю 22 шт. Будучи мисливцем, відповідно, усвідомив, яку небезпеку може становити знахідка для дітей чи інших осіб, які не знають правил поводження з бойовими припасами. А тому, з метою відвернення непоправних наслідків, ОСОБА_4 зібрав патрони та поставив їх собі в карман з метою передати до поліції, чим запобігти виникненню небезпеки. Однак, в ході питань побуту та інших життєвих обставин забув про них та незаконно, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків, в порушення вимог п. 1 Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 за № 2471-XII, відповідно до якого громадяни набувають права власності на набої до вогнепальної зброї, придбані ними з відповідного дозволу органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 21-річного віку, також в порушення вимог розділу II пп. 8.8 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вогнепальної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, яким передбачено порядок носіння вогнепальної зброї, не маючи відповідного дозволу, наявність якого передбачена п. 2 положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, яка визначає умови та порядок видачі та анулювання дозволів на придбання, облік, носіння, перевезення і використання зброї та інших предметів, щодо яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи, правил поводження з ними та їх застосування, - з метою подальшого зберігання взяв знайдені набої і привіз їх до місця свого постійного проживання, де залишив у приміщені будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим переміщував їх безпосередньо при собі.

Відповідно до висновку експерта № 301 від 18.09.2017 23 (двадцять три) патрони є бойовими припасами: 1 (один) є патроном до нарізної мисливської зброї мисливським патроном калібру 7,62х39 мм, призначеним для стрільби з мисливських карабінів «ОП СКС», АКМС-МФ «Вулкан-М», «Сайга» та іншої мисливської зброї під даний патрон; 22 (двадцять два) предмети мілкокаліберні спортивно-мисливські патрони кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, призначені для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, мілкокаліберних гвинтівок моделей: «ТОЗ-8», «ТОЗ -8М», «ТОЗ-11», «ТОЗ-99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та іншої зброї під даний патрон.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що вилучені у нього патрони він знайшов у вересні місяці 2017 року на території навчального шкільного закладу ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4. Оскільки він мисливець то, відповідно, усвідомлював, яку небезпеку може становити знахідка для дітей чи інших осіб, які не знають правил поводження з бойовими припасами. А тому, з метою відвернення непоправних наслідків, ОСОБА_4 зібрав патрони та поставив собі в карман. Вдома їх помістив до сейфу та мав намір у робочий день передати до поліції. Однак, в ході питань побуту та інших життєвих обставин забув про них. Він є законнослухняним громадянином і розуміє, що має нести відповідальність за порушення закону, хоч і не мав умислу на його порушення, а діяв лише з міркування безпеки життя та здоров`я оточуючих і в першу чергу дітей.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з ОСОБА_4 у Барському відділенні УВД ФССУ у Вінницькій області. У вересні 2017 року ОСОБА_4 показував їй патрони та пояснив, що знайшов їх на території навчального шкільного закладу ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4. Оскільки він мисливець то, відповідно, усвідомлював, яку небезпеку може становити знахідка для дітей чи інших осіб, які не знають правил поводження з бойовими припасами, а тому з метою відвернення непоправних наслідків забрав патрони щоб здати до поліції.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він разом з ОСОБА_7 були понятими під час обшуку та вилучення в будинку обвинуваченого патронів.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина також доводиться дослідженими у судовому засіданні письмовими документами: протоколом обшуку від 08.09.2018 року житлового будинку ОСОБА_4 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у якому виявлено та вилучено патрони різних калібрів загальною кількістю 23 шт., а саме: патрон калібру 7,62 мм кількістю 1 шт., патрони калібру 5,6 мм. кількістю 22 шт.; висновком експерта № 301 від 18.09.2017 згідно якого 23 (двадцять три) патрони є бойовими припасами: 1 (один) є патроном до нарізної мисливської зброї мисливським патроном калібру 7,62х39 мм, призначеним для стрільби з мисливських карабінів «ОП СКС», АКМС-МФ «Вулкан-М», «Сайга» та іншої мисливської зброї під даний патрон; 22 (двадцять два) предмети мілкокаліберні спортивно-мисливські патрони кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, призначені для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, мілкокаліберних гвинтівок моделей: «ТОЗ-8», «ТОЗ -8М», «ТОЗ-11», «ТОЗ-99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та іншої зброї під даний патрон; постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 09.09.2018 року, згідно з якою вилучені набої в кількості 23шт. визнано речовими доказами.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 була повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння та зберігання, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання та по місцю роботи працюючи страховим експертом з охорони праці Барського відділення УВД ФССУ у Вінницькій області; на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває; повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину; хворіє з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ступня, гіпертензивне серце, хронічний холіцистит, кіста лівої нирки, поширений остеохондроз хребта, перебуває на диспансерному обліку сімейного лікаря, потребує постійного нагляду та лікування; має утриманні пристарілу хвору матір ОСОБА_8 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 11.12.2018 року; а також обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину,запобігання отримання доступу до набоїв неповнолітніми та відвернення неминучих негативних для них чи інших осіб наслідків. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК , що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і

тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

У п. 4 вказаної постанови ВСУ України зазначив, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Згідно з п. 5 згадуваної Постанови, судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК ( 2341-14 ) перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Указані роз`яснення узгоджуються і з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України і якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети: кари, виправлення винної особи і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, суд має призначити покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання з урахуванням справедливості відносно конкретної особи, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів (ч. 2 ст. 50 КК України).

Враховуючи викладене та особу винного, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, на підставі ст. 69 КК України, вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

По кримінальному провадженню проводилася балістична експертиза експертами Вінницького НДЕКЦ МВС України. Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, за проведення вказаної експертизи та виготовлення висновку, відповідно до ст.ст. 118, 122, 126 ЦПК України підлягають до стягнення на користь держави з обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі ста сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2380 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню: патрони загальною кількістю 23 шт., які зберігаються в кімнаті речових доказів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути ОСОБА_4 на користь держави 1144,00 грн. судових витрат, пов`язаних із залученням експертів Вінницького НДЕКЦ МВС України.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: