Справа № 202/2834/19
Провадження № 1в/202/89/2019
УХВАЛА
Іменем України

13 травня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро подання заступника начальника Індустріального РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_5 до позбавлення волі з випробуванням для відбування призначеного покарання, -
ВСТАНОВИВ:

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років одного місяця позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
Начальник органу пробації звернувся до суду з поданням про скасування покарання з випробуванням згідно з ч. 2 ст. 78 КК України у відношенні ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що засуджений порушує обов`язки, покладені на нього судом, які передбачені ст. 76 КК України.
Відповідно до матеріалів подання, 18.07.2018 року ОСОБА_5 був ознайомлений з обов`язками за вироком суду, попереджений, що у разі ухилення від виконання обов`язків, до суду будуть направлені матеріали для вирішення питання про скасування звільнення з випробуванням та направлення для відбування покарання за вироком суду. Однак, 01.08.2018, року засуджений на реєстрацію не з`явився, через що 15.08.2018 року йому було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та відібрано письмове пояснення, в якому засуджений пояснив, що не з`явився на реєстрацію у зв`язку з тим, що у нього був втрачений паспорт. Також ОСОБА_5 повідомив, що змінив місце проживання та буде мешкати у реабілітаційному центрі «Дом Молитви» за адресою: м. Дніпро, вул. Чеботарьова, 4, так як йому більше немає де жити. Згідно матеріалів перевірки працівників АНД ВП, гр. ОСОБА_5 за адресою, вказаною у вироку суду не проживає, за зазначеною пізніше адресою не проживає також. 07.11.2018 року ОСОБА_5 прибув для чергової реєстрації до АНД РВ та надав пояснення про те, що не проживав у реабілітаційного центру через конфлікт із керівником, а в подальшому знову змінив місце мешкання на АДРЕСА_1 . На зазначену адресу вже Індустріальним РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області також направлялись виклики, проте ОСОБА_5 більше на реєстрацію не з`являвся, вкотре змінивши місце мешкання, не повідомивши про це орган пробації, тому матеріали було направлено для вирішення питання про скасування звільнення з випробуванням та направлення для відбуття призначеного покарання.
Представник відділу з питань пробації клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ньому.
Засуджений ОСОБА_5 , про місце та час розгляду подання, сповіщений належним чином за зазначеною ним адресою, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити клопотання, оскільки під час іспитового строку засуджений ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього судом, що є підставою для скасування звільнення від відбування покарання.
Заслухавши прокурора, представника відділу з питань пробації, дослідивши клопотання та особову справу, суд доходить наступних висновків.
Згідно з матеріалами справи, засуджений покладені вироком суду обов`язки стосовно працевлаштування не виконує, що на думку суду свідчить про те, що він ухиляється від відбування покарання.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з умовами та порядком відбуття покарання визначеного вироком суду, а також наслідками їх невиконання.
Згідно зі ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що підтверджують поважність причин неявки засудженого та не повідомлення ним про зміну місця мешкання.
Під час розгляду подання суд переконався у тому, що ОСОБА_5 безвідповідально ставиться до обмежень та обов`язків, встановлених судом, як умов відбування покарання з випробуванням, байдуже відноситься до наслідків порушення умов відбування покарання з випробуванням.
Оскільки вищевикладені факти свідчать про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, а також неможливість його виправлення без реального відбування покарання, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.
Керуючись викладеним та ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст. 57, 58 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Подання - задовольнити.

Відмінити засудженому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробувальним строком.
У відповідності до ч. 2 ст. 57 КВК України направити засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання, яке призначено вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2018 року за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років одного місяця позбавлення волі в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.
Початок строку відбуванняпокарання засудженому рахувати з дня його фактичного затримання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1