Справа № 452/1784/18
Провадження № 1-кп/452/206/2018
ВИРОК

іменем України

06 грудня 2018 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000412 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого охоронцем у КЗ Львівської обласної ради «Самбірський коледж культури і мистецтв», із середньою освітою, одруженого, несудимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 13 червня 2018 року о 13 год. на подвір`ї житлового будинку по АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин під час виниклого конфлікту із ОСОБА_5 наніс ОСОБА_5 удар кулаком в обличчя, внаслідок чого той впав та вдарився плечем до бетонного бордюра, від чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відриву великого горба лівої плечової кістки, що за ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоров`я, тобто заподіяв необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, чим вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 винуватим себе не визнав та показав, що перебуває у неприязних відносинах з ОСОБА_5 з того часу, як добудував собі прибудову. 13 червня 2018 року о 12 год. 30 год. він, ОСОБА_7 , прийшов з роботи і побачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під його вікном вибивали ломом і молотом отвір в стіні, від чого на будинку повідставала штукатурка, а тому зробив їм зауваження і тому вони припинили роботу, а він пішов до себе додому. Через пів години він вийшов із будинку і побачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжили вибивати отвір в стіні і заявив ОСОБА_5 , який там знаходився, припинити такі дії, однак реакції не було ніякої. Тоді він хотів відібрати у них лом, але ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали кричати та відштовхнули його, а ОСОБА_5 притиснув його до стіни. У той час підійшов похресник ОСОБА_5 , який хотів їх розборонити та відштовхнув ОСОБА_5 і той не втримався та впав на землю. Після цього ОСОБА_5 копнув його, ОСОБА_7 , чи вдарив чимось в ногу, взяв молот і почав бігти за ним.

Однак, винуватість ОСОБА_3 у заподіянні потерпілому необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження підтверджується такими доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що він перебуває з обвинуваченим у неприязних відносинах. 13 червня 2018 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вибивали отвір в стіні щоб зробити витяжку, бо у зв`язку прибудовою ОСОБА_3 в підвалі утворилася сирість. У той час над`їхав велосипедом ОСОБА_3 . Він, ОСОБА_10 , присів посередині між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , справа був ОСОБА_9 , а зліва ОСОБА_8 , який витягував цеглу. ОСОБА_3 підійшов до них з лівої сторони, взяв його, ОСОБА_10 , за шию, підняв і почав душити, після чого наніс удар, від якого він, ОСОБА_10 , впав на бордюр. Його, ОСОБА_10 , похресник ОСОБА_11 прийшов до них у той час, коли він, ОСОБА_10 , збирався в лікарню. Жодних ударів ОСОБА_3 він не наносив. Коли піднявся, то хотів нанести йому удари, але ОСОБА_8 забрав його, ОСОБА_10 , а ОСОБА_12 провів його до лікарні.

Показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 13 червня 2018 року він на прохання ОСОБА_5 допомагав вибити отвір в стіні підвалу, роботу також виконував ОСОБА_8 . У той час велосипедом приїхав ОСОБА_3 який заявив, що не дасть їм цього зробити, почалася сварка і вони припинили роботу та пішли за будинок. Із будинку вийшов ОСОБА_5 і між ним та ОСОБА_3 почалася сварка, в ході якої ОСОБА_3 взяв ОСОБА_5 за груди, а коли він, ОСОБА_12 , повернув голову, то побачив, що ОСОБА_5 лежав на землі, а ОСОБА_8 його піднімав. ОСОБА_5 завив, що у нього перелом або сильний забій. Коли ОСОБА_5 піднявся, то між ним і ОСОБА_3 продовжилася сварка, ОСОБА_8 їх розбороняв і сказав відвести ОСОБА_5 до лікарні, а він сам почистить і поставить трубу на місце. ОСОБА_5 не наносив ОСОБА_3 ударів. Похресник ОСОБА_5 прийшов, коли була сварка, бійки вже не було.

Показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що 13 червня 2018 року він та ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_5 вибивали отвір в стіні підвалу і у той час над`їхав велосипедом ОСОБА_3 та почав кричати чого вони це роблять бо стіни потріскали. Вони залишили інструмент і зайшли за будинок та повідомили ОСОБА_5 , що ОСОБА_3 не дає проводити робити. Коли вони із ОСОБА_5 підійшли до місця робіт, до них прийшов ОСОБА_3 та штовхнув ОСОБА_13 , від чого той впав, а він, ОСОБА_14 , підійшов до ОСОБА_5 і підняв його, а ОСОБА_3 сказав не чіпати старшого чоловіка. ОСОБА_3 ніхто не бив. На відстані 6-7 метрів від будинку стояв племінник ОСОБА_5 , який теж питався чого ОСОБА_3 чіпляється до старшого чоловіка та крикнув до нього, щоб він відстав.

Заявою ОСОБА_5 , із якої вбачається, що 13 червня 2018 року він звернувся до Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, про те, що він просить прийняти міри до свого сусіда ОСОБА_3 , який проживає у АДРЕСА_1 , оскільки 13 червня 2018 року о 13 годині ОСОБА_3 побив його, чим спричинив тілесні ушкодження (а. с. 54).

Витягом з ЄДРСР у кримінальному провадженні № 0000412, із якого відомо, що 13 червня 2018 року надійшла письмова заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , про те, що його побив сусід ОСОБА_15 ( а. с. 55).

Висновком судово-медичної експертизи про те, що в ОСОБА_5 , 1951 року народження, виявлено відрив великого горба лівої плечової кістки з підозрою на перелом хірургічної шийки, який утворився від дії твердого тупого предмета, характерний для утворення при падінні і ударі до такого, незадовго до поступлення на лікування, можливо 13 червня 2018 року і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалості розладу здоров`я (а. с. 57-58).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 26 червня 2018 року за участю потерпілого ОСОБА_5 та відеозапису цієї слідчої дії, відтвореної під час судового розгляду, відомо, що він детально розказав та показав місце не подвір`ї будинку, де відбувалися вказані події, а також як обвинувачений ОСОБА_3 наніс йому удар та місце де він, ОСОБА_10 , впав від цього удару (а. с. 59-60).

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінивши сукупність наведених доказів, які є належними, допустимими та достовірними, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у висунутому йому обвинуваченні і не не враховує показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не наносив жодних ударів потерпілому, а також те, що той впав від удару, який наніс йому його племінник, як такі що надані з метою ухилитися від відповідальності, і вони суперечать сукупності інших зібраних та досліджених під час судового розгляду доказів.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості.

До кримінальної відповідальності він притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває (а. с. 62, 63, 64, 65).

Санкцією статті 128 КК України за заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження передбачено покарання у виді громадських робіт, виправних робіт, або обмеження волі.

Із досудової доповіді та паспорта громадянина України відомо, що ОСОБА_3 є особою, яка досягла пенсійного віку та інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57 та ч. 3 ст. 61 КК України особам, які досягли пенсійного віку, не можуть бути призначені покарання у виді громадських робіт, виправних робіт чи обмеження волі.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та звільнити його від покарання.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та звільнити його від покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку за заявою.

Суддя