Справа № 459/1932/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/635/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Червонограда Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24 жовтня 2018 року відносно останнього,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком у 1 (один) рік 2 місяці.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 24.10.2018 року.

Вирішено питання з накладеним арештом на майно та речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 23.06.2017 року близько 14 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні торгівельного залу розпродажу-ярмарку в будинку культури, що на пр.Шевченка, 15 в м. Червонограді Львівської області, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, користуючись відсутністю уваги зі сторони присутніх осіб, таємно шляхом вільного доступу, діючи повторно, викрав футболку марки «Two Pars» темно-синього кольору, вартістю 180 грн. Після чого, заховавши її під одягнених на ньому светр на замок та штани, намагався покинути приміщення, однак був затриманий із викраденим майном на касі. ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Не погоджуючись із даним вироком, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24 жовтня 2018 року змінити в частині визначення строку відбування покарання, визначивши, що строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно рахувати з 18 грудня 2017 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що суд першої інстанції своєю ухвалою від 18 грудня 2017 року, залишивши ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі, застосував до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак при визначенні строку, з якого необхідно рахувати відбування покарання, не врахував вказаний строк.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає таку безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, та призначене судом покарання єобґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, що ніким не оспорюються.

Згідно з роз`ясненнями п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» п.25, п.26 вказано, якщо засуджений після постановлення вироку, але до відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, суд повинен точно встановити невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначити його вид та розмір у новому вироку.

Згідно з матеріалами провадження та особової справи, вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі. На підставі ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання зі встановленням йому іспитового терміну строком 1 рік.
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року скасовано ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2017 року, та вирішено направити його для відбування покарання за даним вироком.
На виконання вказаної ухвали 01.12.2017 року ОСОБА_7 був затриманий та направлений до слідчого ізолятора державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для подальшого скерування його до місця відбування покарання.
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2017 року тимчасово залишено ОСОБА_7 у державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» у зв`язку із судовим розглядом кримінального провадження №0001066, в якому ухвалено оскаржуваний вирок.
З аналізу норм кримінального процесуального закону та Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року № 3352-XII, утримання особи у слідчому ізоляторі є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як встановлено апеляційним судом, у межах даного кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався, а такий був тимчасово залишений у слідчому ізоляторі для участі у розгляді цієї справи, у порядку п.12 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2017 року, відтак такий не може вважатися запобіжним заходом.
Ураховуючи те, що остаточне покарання ОСОБА_7 необхідно призначити на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового чи повного приєднання невідбутого строку покарання за попереднім вироком, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався, а його затримано 01.12.2017 року на виконання попереднього вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2017 рокуі строк з цього дня та по день ухвалення оскаржуваного вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 24 жовтня 2018 року враховується при визначенні невідбутої частини покарання за попереднім вироком, тому початок строку відбування покарання ОСОБА_7 у цьому провадженні має рахуватись з дня ухвалення нового вироку, тобто з 24.10.2018 року.

Як передбачено у п.2 ч.4 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою в резолютивній частині вироку зазначаються, крім іншого, початок строку відбування покарання.

Наведених вище вимог кримінального та кримінального процесуального законів суд першої інстанції дотримався в повній мірі та обґрунтовано визначив початок строку відбуття покарання з дня ухвалення оскаржуваного вироку, з 24.10.2018 року, а тому доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржуваний вирок суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при апеляційному перегляді не встановлено, відтак підстав для зміни чи скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4