Справа № 161/6171/19
Провадження № 1-кс/161/3208/19
У Х В А Л А
про накладення арешту на майно
м. Луцьк 11 квітня 2019 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 10.04.2019 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час досудового розслідування встановлено, що невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою отримання кримінальних прибутків у великих розмірах, в порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», під прикриттям розповсюдження національних лотерей та надання на платній основі послуг із доступу до мережі Інтернет, організували в м. Луцьку, та інших населених пунктах Волинської області місця надання послуг у сфері грального бізнесу.
13.03.2019 слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області надав дозвіл на проведення обшуку грального закладу за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Волі, 9.
Враховуючи, що вилучені предмети, документи, мають силу речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину, використовувалися як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, а також набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з цим, постановою слідчого вищевказані речі визнані речовим доказом, є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою проведення відповідних експертиз, забезпечення подальшого виконання вироку в частині конфіскації майна, просить клопотання задовольнити.
Від слідчого ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.
Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.
Арешт майна з підстав того, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи було набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт такого майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, хоча закон не вимагає аби ці докази були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. При цьому, обов`язок доведення існування зазначених умов КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.
Таким чином, зважаючи на те, що стороною кримінального провадження, на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні слідчим суддею доказів, доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, яке має силу речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину, використовувались як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, а також набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а також з метою проведення відповідних експертиз, забезпечення подальшого виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, оскільки санкція ч. 1 ст. 203-2 КК України передбачає конфіскацію грального обладнання як безальтернативну додаткову міру покарання, а тому клопотання слідчого про накладення арешту на майно слід задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
Водночас, в частині накладення арешту на майно - копії документів на підставі яких у закладі здійснюється діяльність (ліцензія, умови випуску та проведення лотерей, виписка з ЄДР, договір суборенди, приміщення, договір доручення, висновок експертного дослідження, посвідчення) всього на 64 арк., слід відмовити та повернути володільцю вилученого майна, оскільки на думку суду, воно не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, суд, -
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити частково.
Накласти арешт, а саме заборону на відчуження, використання та розпорядження наступними речами та документами, вилученими 10.04.2019 під час обшуку за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Волі, 9, а саме на:
1) системні блоки персональних комп`ютерів наступних марок з наступними серійними номерами:
- Lenovo S: 1S6258WN9S4TD844;
- Lenovo S: 1S6258WN9S4МYR03;
- Lenovo S: 1S6258WN9S4TDD52;
- Lenovo S: 1S6258WN9S4MYN09;
- Lenovo S: 1S6258WBHS4BX953;
- Lenovo S: 1S6258WN9S4MYN17, системний блок адміністратора;
На підставі ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1
Волинської області