ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/530/19

07 березня 2019 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, учасника бойових дій, командира бойової машини командира відділення 7-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, раніше судимого вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2018 року за ч. 4 ст. 407 КК України із призначенням покарання 3 роки позбавлення волі та звільненням від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 (один) рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб сержантського та старшинського складу та проходячи військову службу на посаді командира бойової машини командира відділення 7-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, близько 08 год. 00 хв. 31 березня 2018 року без будь-яких поважних причин, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, самовільно залишив місце служби місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на Рівненському загальновійськовому полігоні поблизу АДРЕСА_2 та відправився за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби , після чого о 9 год. 00 хв. 23 травня 2018 року повернувся до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєному злочині визнав повністю, щодо фактичних обставин справи не заперечував, щиро кається в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 407 КК України.

При обраннi мiри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

При призначенні остаточного покарання суд враховує вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2018 року, яким обвинуваченого засудженого за ч. 4 ст. 407 КК України із призначенням покарання 3 роки позбавлення волі та звільненням від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Враховуючи наявні пом`якшуючі обставини та особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів може бути умовне покарання і рахує за можливе застосувати до нього ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 371, 374, 375 КПК України, ст. 75, 76, 407 КК України суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2018 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Відповідно до ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації.

Покласти нагляд за засудженим на командира військової частини, а у випадку звільнення з військової служби на органи з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1