Ухвала
Іменем України
29 січня 2019 року

м. Київ
справа № 184/1727/17

провадження № 51-397 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року,
встановив:
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України не є компетенцією суду касаційної інстанції.
Крім того, у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить пом`якшити йому покарання до 5 років позбавлення волі, або обмежитись вже відбутою його частиною, або призначити покарання із випробуванням встановивши іспитовий строк.
Разом з тим, засудженим у касаційній скарзі не наведено обґрунтування, з огляду на положення ст. 414 КПК України, у чому саме полягає явна несправедливість такого виду та розміру покарання, призначеного йому за вироком суду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Разом з тим, засуджений у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга подається до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Тобто засуджений вносить касаційну скаргу до суду, який не є судом касаційної інстанції та фактично не здійснює правосуддя.
Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3