ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3362/17 Номер провадження 11-кп/814/378/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника
потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001611, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 вересня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3 200 гривень матеріальної шкоди та 1000 гривень моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої здоров`ю, залишено без розгляду.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 23.10.2017 року близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_7 перебував разом з ОСОБА_9 в магазині «Продукти» по проспекту Володимирському, 128 в м.Лубни Полтавської області. В ході розрахунку за придбані продукти харчування ОСОБА_9 скористався власною банківською карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ввівши ПІН-код карти. ОСОБА_7 побачив за запам`ятав ПІН-код, який ввів ОСОБА_9 3, після чого вирішив заволодіти банківською карткою останнього, аби в подальшому викрасти з неї кошти.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав з барсетки ОСОБА_9 вказану банківську картку. В подальшому, 23.10.2017 року, ОСОБА_7 таємно зняв за допомогою картки, викравши таким чином, грошові кошти в сумі 3200 гривень належні ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся потерпілий ОСОБА_9 .
Вважає висновки суду недостатньо обґрунтованими щодо вирішення цивільного позову в частині залишення без розгляду вимог про стягнення матеріальної шкоди на лікування та стягнення моральної шкоди.
На обґрунтування вимог вказує, що він є інвалідом 2 групи та йому протипоказані психоемоційні навантаження, тривалий час у зв`язку з вчиненням відносно нього злочину відчував глибокі душевні страждання, що призвело до проходження стаціонарного лікування у неврологічному відділенні з 27.12.2017 по 05.01.2018. Потерпілим пройдено обстеження та придбано медичні препарати на суму 1907.62 грн., які, на його думку, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Також, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого йому завдано моральної шкоди, оскільки пережив значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, порушення сну. Враховуючи, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням не відшкодована, він вимушений кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, якими фактично ніколи не користувався. Вважає, що розмір моральної шкоди становить 50 000 грн, які просить стягнути з обвинуваченого.
Просить виключити з мотивувальної частини вироку посилання на наявність у діях ОСОБА_7 обставин, що пом`якшують його покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Вказує, що ОСОБА_7 почав надавати свої показання лише під тиском вже зібраних доказів, що не може свідчити про активне сприяння у розкритті злочину. Крім того, ОСОБА_7 , окрім формального визнання своєї провини у вчиненні злочину, жодного разу не висловив щирого жалю з приводу обставин, що склалися, не виявив бажання виправити наслідки вчиненого, не відшкодував завдану шкоду.
Захисником ОСОБА_8 подані заперечення на апеляційну скаргу потерпілого, в якій просить залишити без задоволення його апеляційну скаргу, а вирок суду без змін.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_9 та захисника в його інтересах - адвокат ОСОБА_10 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника в його інтересах -адвоката ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_6 проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 185 КК України та призначене покарання є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.
Поміж тим, потерпілий вважає часткове задоволення цивільного позову необґрунтованим, посилаючись на те, що через вчинення відносно нього даного кримінального правопорушення відчував глибокі душевні страждання, що призвело до необхідності у стаціонарному лікуванні та понесенні матеріальних витрат.

Як передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно обвинувального акта, незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 3 200 грн.
Судом першої інстанції визнано доведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, а тому задоволення цивільного позову в частині спричинення потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 3 200 є вірним та обгрунтованим.
Доводи потерпілого щодо необхідності стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 витрат на лікування та обстеження є необґрунтованими, оскільки заявлені ним матеріальні витрати не є шкодою, завданою кримінальним правопорушенням, а тому стягненню з обвинуваченого не підлягають.
Колегія суддів вважає вірними і висновки суду щодо часткового задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн, з огляду на характер протиправних дій обвинуваченого, глибину та тривалість душевних страждань потерпілого, та вважає визначену суму моральної шкоди такою, що відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості.
Твердження потерпілого про необхідність виключення з вироку суду посилання на наявність у діях ОСОБА_7 щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину є безпідставними.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , як під час досудового розслідування так і судового розгляду вину у скоєному злочині визнав та розкаявся, погодився давати пояснення щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, не ухилявся від слідства, суду та добровільно видав банківську картку, а тому суд обґрунтовано послався на наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття та сприяння у розкритті злочину.

За таких обставин, рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4