Справа №492/1551/18
Провадження №1-кп/515/2629/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Татарбунари Одеської області кримінальне провадження за №0000311 від 05.06.2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Арциз, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого в останнє Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 08.10.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Татарбунарського районного суду Одеської області надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
В судове засідання з`явились прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 .
Потерпілі до судового засідання не з`явились про час та місце розгляду кримінального провадження повідомлені в установленому законом порядку, надали до суду заяви про проведення судового розгляду без їх участі.
Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 11.01.2019 року.
Як вбачається з клопотання прокурора, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ст. 185 , ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на ризики передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з посиланням на те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Більш м`які запобіжні заходи на думку прокурора не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, відтак, з огляду на стадію розгляду кримінального провадження та закінчення строку дії раніше обраного запобіжного заходу, прокурор просив його клопотання задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт посилаючись на наявність постійного місця проживання.
Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд зазначає наступне.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Також, судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази (обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування) доводять наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази, зазначені вище, доводять наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме - особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту.
При вирішенні питання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд враховує і інші обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, його вік та стан здоров`я, розмір майнової шкоди, його попередні судимості, які є непогашеними та не знятими, відсутність в нього родини, постійного місця проживання, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Суд не приймає доводів сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, відсутністю сімейних зв`язків вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, у цей період провадження. Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.
Суд вважає, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, не може оцінюватись абстрактно і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиціям ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року, Харченко проти України п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року), які полягають в тому, що у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними, та продовження тримання під вартою може бути виправдано за наявності істинних вимог публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, а інші запобіжні заходи, а саме домашній арешт, застава, особисте зобов`язання та особиста порука не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію запобіжного заходу слід продовжити на шістдесят днів, а саме до 18.02.2019 року включно.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35240 грн., та покласти на обвинуваченого, у разі звільнення його з-під варти у зв`язку із внесенням застави, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 193, 194, 331, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою в кримінальному провадженні за № 0000311 від 05.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Ізмаїльська установа виконання покарань (№ 22)» міста Ізмаїл Одеської області строком на 60 днів, а саме до 18.02.2019 року, включно.
Визначити ОСОБА_4 заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 35 240 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок 5435, банк отримувача: Державна казначейська служба України, МФО: 820172, код отримувача (ЄДРПОУ) 26302945, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Одеській області, призначення платежу: «відповідно до ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області, застава за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Запобіжний захід у вигляді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.
У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою суду протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.
Покласти на обвинуваченого, у разі звільнення його з-під варти у зв`язку із внесенням застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Ізмаїльська установа виконання покарань (№ 22)» для відома та виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя ОСОБА_1