Справа № 635/8209/18
Провадження №1-в/635/926/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підвисоке, Снятинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньоюосвітою, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.06.2004 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 15.09.2006 року; 12.08.2009 року апеляційним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений 02.09.2011 року на підставі Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року; 05.04.2012 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі на підставі ст.. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, засудженого вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16.09.2015 р. за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 71, 78 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 05 квітня 2012 року за ч.2 ст. 289 КК Україниі остаточно визначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.03.2016 р. зараховано у строк відбуття покарання, призначеного вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 вересня 2015року, строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2015 року по 30 листопада 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням відбутої частини покарання,
про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання.

Представник Темнівської виправної колонії (№ 100) та засуджений подали заяви про розгляд за їх відсутності, подання підтримали.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого, вивчивши матеріали справи та особову справу засудженого, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16.09.2015 р. за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 71, 78 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 05 квітня 2012 року за ч.2 ст. 289 КК Україниі остаточно визначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.03.2016 р. зараховано у строк відбуття покарання, призначеного вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 вересня 2015року, строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2015 року по 30 листопада 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням відбутої частини покарання,

Початок строку 11.08.2015 року. Кінець строку - 23.05.2020 року.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.08.2015 р. Під час тримання в державній установі «Харківської установи виконання покарань (№27)» режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 09.02.2016 р. відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання допускав порушення режиму тримання, за що мав одне стягнення, характеризується посередньо, заохочувався чотири рази.

Працевлаштований до промислової зони установи, до праці ставиться посередньо.

У відношенні до інших засуджених неконфліктний.

У відношенні до представників адміністрації проявляє тактовність, проте поведінка засудженого свідчить лише про пристосувальницький характер, аніж бажання стати на шлях виправлення.

Дотримується санітарно-гігієнічних норм, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Участь у роботах з благоустрою установи не приймає, до виконання робіт ставиться без відповідальності, не вбачає у цьому необхідності.

Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі та суспільному житті відділення не приймає.

Відповідно до ст. 123 Кримiнально - виконавчого кодексу України брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», в результаті чого отримав професію токара. Після отримання професії брати участь у програмі відмовився.

Відповідно до ст. 110, 112, 113 Кримiнально - виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки з матір`ю та сестрою підтримує шляхом листування, телефонних переговорів та побачень.

За вироком суду має позов на суму 282 грн., до відшкодування збитків ставиться байдуже, хоча має можливість їх відшкодувати. Вважає, що за скоєне він вже поніс покарання і нікому нічого не винен.

Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 11.01.2017 року, вирішено відмовити у застосуванні даних статей, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто 06.12.2017 року, вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 03.10.2018 року, вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі, яка не довела своє виправлення.

На профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3ст.81 КК України термін покарання.

З матеріалів справи вбачається, що за вироком суду засуджений ОСОБА_4 має позов на суму 282 грн., до відшкодування збитків ставиться байдуже, хоча має можливість їх відшкодувати. Вважає, що за скоєне він вже поніс покарання і нікому нічого не винен.

За час відбуття покарання з 09.02.2016 р. засуджений має лише чотири заохочення, комісією установи було тричі відмовлено у застосуванні до засудженого ст. ст. 100,101 КВК України, ст.ст. 81, 82 КК України, що не доводить його виправлення на краще.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 з 09.02.2016 р. під час відбуття покарання має лише чотири заохочення, має непогашену заборгованість за виконавчими листами згідно вироку суду, до праці ставиться посередньо, підтвердження сумлінної поведінки суду не надано, до відбуття покарання залишилось 1 рік 4 місяці 12 днів, що є значним терміном, суд вважає, що його заява про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного,ст.81 КК України, керуючись ст.537 ч.1 п.2, ст.539 ч.2 п.1 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів зі дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1