Номер справи 243/6373/18
Номер провадження 1-кп/243/187/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участі

секретарів судового засідання: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000817 від 19 квітня 2018 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_7

ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч.1 КК України при наступних обставинах.

18 квітня 2018 року близько 18 годині 00 хвилин водій ОСОБА_6 , керував технічно справним, належним йому на праві власності автомобілем марки Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 . Рухаючись зі швидкістю приблизно 70 км/год по проїзній частині вулиці Добровольсього зі сторони вулиці Барвінківської у напрямку вулиці Банківської міста Слов`янськ, в районі будинку № 2 по вулиці Добровольского м. Слов`янська, всупереч вимог пунктів 10.1 і 11.3 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, згідно з якими:

-пункт 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-пункт 11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу,

діючи необережно проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення не забезпечив безпечний рух, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки та відповідних дорожніх знаків, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де вчинив зіткнення передньою центральною частиною кузова автомобіля з передньою лівою частиною кузова автомобіля марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , яка рухалась разом з пасажиром ОСОБА_12 в зустрічному напрямку по проїзній частині вул. Добровольського м. Слов`янська.

В наслідок дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля марки Toyota Avensis, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 заподіяно закриту черепно-мозкову травму: забиті рани лобної ділянки ліворуч, скальповану рану лівої лобно-тім`яної ділянки, струс головного мозку; закритий перелом остистого відростку сьомого шийного хребця зі зміщенням, забиті рани лівої кисті, синець на шкірі лівого плеча, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм автомобілю Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 пунктів 10.1 і 11.3 Правил Дорожнього руху України знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , винним у вчиненні кримінального правопорушення себе визнав повністю, суду пояснив, що своїх правопорушення в час, місці і при обставинах, викладених в описовій частині вироку, а саме: 18 квітня 2018 року, керуючи належним йому автомобілем Mercedes-Benz S 420 і рухаючись по проїзній частині вул. Добровольського з боку вул. Барвінківської в напрямку вул. Банківської, м Слов`янська зі швидкістю приблизно 50 км/год. Під`їжджаючи до Слов`янського міськрайонного суду, який розташований по вул. Добровольського, 2 він побачив, що на певній відстані йому на зустріч виїхав автомобіль марки Toyota Avensis. Побачивши вище зазначений автомобіль він почав застосовувати безпечний об`їзд щоб уникнення лобового зіткнення, тим самим виїхав на зустрічну сторону руху, тобто на ліву по ходу його руху, оскільки не мав досвіду керування транспортним засобом і застосував екстрене гальмування. Коли автомобіль Toyota Avensis гальмуючи, рухався по своїй полосі руху, сталося зіткнення передньої центральною частиною кузова керованого ним автомобіля з передньою лівою кутовою частиною кузова автомобіля марки Toyota Avensis. Розуміє і визнає, що дорожньо - транспортна пригода сталася у наслідок порушення ним 10.1 і 11.3 Правил Дорожнього руху України. В скоєному розкаюється.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 , показав що 18.04.2018 року о 18 годині 00 хвилин, він, як пасажир, перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням його доньки ОСОБА_11 . Вони рухалися по проїзній частині вул. Добровольського м. Слов`янськ, зі швидкістю приблизно 30 км/год. Погода була ясна, без опадів, дорожнє покриття було сухим, частково з ушкодженнями у вигляді ям і вибоїн. Під`їжджаючи до будівлі Слов`янського міськрайонного суду, який розташований за адресою місто Слов`янськ, вул. Добровольського, 2, ОСОБА_11 прийняла до центру проїзної частини тим самим об`їхавши пошкодження проїзної частини у вигляді ями, при цьому залишаючись на своїй стороні руху і прийняла праворуч по ходу їхнього руху. У цей момент, ОСОБА_12 , звернув увагу, що на відстані приблизно 100 м на смугу їхнього руху виїхав автомобіль марки Mercedes-Benz S 420 під керуванням обвинуваченого, який рухався у зустрічному напрямку. Коли відстань між автомобілями скоротилася, ОСОБА_11 прийняла максимально вправо та зупинила автомобільна відставні приблизно 0,5 м від правого краю проїзної частини, після чого відбулося зіткнення на їхній стороні руху, передньою кутовою частиною кузова їхнього автомобіля з передньою центральною частиною кузова автомобіля Mercedes-Benz S 420, який не змінив напрямок свого руху. В результаті зіткнення йому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Після зіткнення ОСОБА_12 проходив основне та додаткове лікування відповідно до призначення лікарів та витратив 27 118 грн. 25 коп., які просить стягнути з цивільного відповідача - М(т)СБУ. Заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. просить стягнути з обвинуваченого, на суворій мірі покарання не наполягав.

Свідок ОСОБА_11 дала показання аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_12 . Зазначила, що 18.04.2018 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин керуючи автомобілем марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 зі швидкістю приблизно 30 км/год., в районі будівлі Слов`янського міськрайонного суду, яка розташована за адресою місто Слов`янськ, вул. Добровольського, 2, вона, не виїжджаючи на смугу зустрічного руху здійснила маневр об`їзду перешкоди на дорозі - пошкодження дорожнього покриття у вигляді ями. В цей момент вона звернула увагу на те, що у зустрічному напрямку, на відстані 100-150 м по своїй смузі руху рухається автомобіль марки Mercedes-Benz S 420, який почав змінювати напрямок свого руху в її бік На той момент ніхто і ніщо не перешкоджало учасникам дорожнього руху здійснювати безпечний рух по даній ділянці проїзної частини. Після чого вона зайняла крайнє праве положення на смузі руху на відстані 0,5 м від правого краю проїзної частини, вжила заходів до повної зупинки автомобіля, і зупинилася біля правого бордюрного каменю. Автомобіль марки Mercedes-Benz S 420 під керуванням обвинуваченого, не змінюючи напрямку руху, продовжував рух по її стороні руху. Скоротивши певну відстань автомобіль Mercedes-Benz S 420 скоїв зіткнення на її стороні руху, в той час коли її автомобіль вже знаходився без руху, передньою центральною частиною кузова з передньої кутовою частиною кузова її автомобіля. В результаті зіткнення її автомобіль від`їхав назад на відстані приблизно 2 м. Після зіткнення вона відчула біль в області голови і грудної клітини. В результаті зіткнення їй були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Після зіткнення ОСОБА_11 звернулася до лікарні і проходила лікування відповідно до призначення лікарів та витратила 7 263 грн. 01 коп., які просить стягнути з цивільного відповідача - М(т)СБУ. Заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. просить стягнути з обвинуваченого.

У суду відсутні підстави сумніватися в достовірності показань потерпілого та свідка ОСОБА_11 оскільки вони є послідовними, не суперечать іншим доказам у справі і узгоджуються із сукупністю зібраних по справі доказів.

Крім пояснень допитаних потерпілого ОСОБА_12 і свідка ОСОБА_11 , провина ОСОБА_6 підтверджується письмовими доказами - матеріалами кримінального провадження.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, складеного 18 квітня 2018 року слідчим за участю двох понятих на місті дорожньо-транспортної пригоди, зафіксоване положення транспортних засобів: автомобіля марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 та автомобіля марки Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , що знайшло свої відображення на Схемі та таблиці ілюстрацій до протоколу огляду місця ДТП Зафіксовані на схемі автомобілі розташовуються на смузі руху автомобіля марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с. 138-147).

Згідно висновку експерта судової експертизи технічного стану транспортного засобу №2/19-182 від 15.05.2018, безпосередньо перед подією дорожньо-транспортної пригоди, що настала рульове управління, ходова частина, гальмівна система, автомобіля Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , а також вузли та агрегат автомобіля, які могли вплинути на керованість автомобіля, знаходилися в працездатному стані і наявності їх непрацездатного перебування не встановлено (т.1 а.с. 166-175).

Згідно висновку експерта судової експертизи технічного стану транспортного засобу №2/19-181 від 15.05.2018, безпосередньо перед подією дорожньо-транспортної пригоди, що настала рульове управління, ходова частина, гальмівна система, автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , а також вузли та агрегати автомобіля, які могли вплинути на керованість автомобіля, знаходилися в працездатному стані і наявності їх непрацездатного перебування не встановлено (т.1 а.с. 179-187).

Дослідивши висновки експерта №2/19-181 від 15.05.2018 та №2/19-182 від 15.05.2018, суд доходить висновку про те, що автомобілі Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 і Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , безпосередньо перед подією дорожньо-транспортної пригоди, знаходилися в технічно справному стані.

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 2/19-183 від 29.05.2018 (т.1 а.с. 192-204), в момент первинного контакту, автомобіль Mercedes-Benz S 420 контактував передньою центральною частиною кузова з передньою лівою частиною кузова автомобіля Toyota Avensis; їхні поздовжні осі розташовувалися під кутом близьким до 195? з похибкою ± 5? (кут розвернуто відносно повздовжньої вісі автомобіля Toyota Avensis у напрямку проти годинкової стрілки). (т.1 а.с. 192-204).

При проведенні слідчого експерименту 22 травня 2018 року за участю свідка ОСОБА_11 , остання пояснювала, що 18 квітня 2018 року вона керувала транспортним засобом автомобілем марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 . У той момент на пасажирському передньому сидінні в салоні автомобіля сидів її батько ОСОБА_12 . Дорожньо-транспортна пригода сталася в районі будівлі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, який розташований по вул. Добровольського 2 м. Слов`янськ. Зіткнення автомобіля Mercedes-Benz S 420, який виїхав на зустрічну смугу руху відбулося передньою центральною частиною кузову з передньою лівою частиною кузову автомобіля Toyota Avensis, яким вона керувала, в той момент коли вона, завчасно побачивши небезпеку для руху, зайняла крайнє праве положення на проїзній частин,і загальмувавши автомобіль (т. 1 а.с. 216-223).

Суд приймає даний слідчий експеримент як доказ, оскільки пояснення свідка аналогічні її поясненням, даними нею в судовому засіданні та узгоджуються з рештою доказів по справі.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 29 травня 2018 року №2/19-189, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля Mercedes-Benz S 420 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , враховуючи вказівки пункту 11.1 ПДД України, повинен був керуватися вимогами п.11.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, тобто, він повинен був вести автомобіль якомога правіше до проїзної частини дороги і не допускати виїзд на зустрічну смугу руху.

З технічної точки зору, у розглянутій дорожній ситуації, водій автомобіля Mercedes-Benz S 420 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п.11.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді; дії водія автомобіля Mercedes-Benz S 420 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , не відповідали вимогам п.11.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України та знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 , повинна була керуватися вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, тобто, з моменту перетину автомобілем Mercedes-Benz S 420 середини проїзної частини дороги вул. Добровольського м. Слов`янська, вона зобов`язана була застосувати гальмування.

З технічної точки зору, водій автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 , не мала технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді та в її діях не вбачається як невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДД України, так і будь яких невідповідностей ПДД України, які б перебували в причинному зв`язку з настанням події зіткнення автомобіля Toyota Avensis з автомобілем Mercedes-Benz S 420 (т.1 а.с. 225-232).

Згідно висновку судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_12 № 139 від 08.05.2018 року, експерт на підставі проведеного судово-медичного освідування та наданих медичних документів дійшов висновку, що виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: забиті рани лобної ділянки ліворуч, скальпована рана лівої лобно-тім`яної ділянки, струс головного мозку; закритий перелом остистого відростку сьомого шийного хребця зі зміщенням; забиті рани лівої кисті, синець на шкірі лівого плеча утворись в один проміжок часу, практично одномоментно від ударної дії тупих предметів, що могло мати місце в умовах дорожньо-транспортної пригоди при знаходженні громадянина ОСОБА_12 всередині салону транспортного засобу, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (т.1 а.с. 212-213).

Згідно висновку судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_11 № 161 від 14.06.2018 року, експерт на підставі проведеного судово-медичного освідування та наданих медичних документів дійшов висновку, що закрита черепно-мозкова травма: садно на шкірі лоба зліва, забита рана слизової лівої щоці, струс головного мозку утворилась від ударно-ковзаючий дії тупих предметів та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуюча для свого загоєння терміну понад 6 днів, але менш як 21 день.

Садна на шкірі правої молочної залози, підшкірна гематома правого ікро ножного м`язу утворилася від ударної та ударно-ковзаючий дії тупих предметів та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Вказані ушкодження могли утворитися в один проміжок часу в дуже швидкій послідовності друг за другом майже одночасно, що може мати місце в умовах дорожньо-транспортної пригоди при знаходженні громадянки ОСОБА_11 всередині салону транспортного засобу в момент ДТП.

Будь-яких об`єктивних ознак тілесних ушкоджень (синці, садна, рани, крововиливи, переломи) в області передньої черевної стінки в наданих на експертизу медичних документах не описано.

При огляді лікарем гінекологом ознак кровотечі, замирання плоду, перейм, підтікання навколоплідних вод не виявлено. Вагітність збережена, прогресує (т.2 а.с. 1-2).

У суду не викликають сумніву висновки судово-медичних експертиз, судових експертиз технічного стану транспортних засобів, судової транспортно-трасологічної експертизи та судових автотехнічних експертиз, оскільки вони проведені судовими експертами - компетентними особами з достатнім стажем роботи, виконані з дотриманням норм КПК і КК України, тому є належними доказами.

Встановлюючи механізм дорожньо-транспортної пригоди суд базує свої висновки на поясненнях потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_11 , дані в судовому засіданні та при проведенні слідчих експериментів, даних протоколу огляду місця ДТП з схемою і таблицею ілюстрацій, а також висновках проведених по справі судово-медичних експертиз громадянина ОСОБА_12 № 139 від 08.05.2018 та громадянки ОСОБА_11 № 161 від 14.06.2018: судових експертиз технічного стану транспортних засобів №2/19-182 від 15.05.2018 та №2/19-181 від 15.05.2018; судової транспортно-трасологічної експертизи № 2/19-183 від 29.05.2018; судових автотехнічних експертиз від 29 травня 2018 року №2/19-189 та від 19 червня 2018 року №2/19-212

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до положень п.п.1, 3 ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, класифікується як невеликої тяжкості.

Вивченням даних про особу винного судом встановлено, що вищевказаний злочин ОСОБА_6 вчинив вперше, не працевлаштований, не одружений, осіб на утриманні не має, фізично і психічно здоровий, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває (т.1 а.с. 233, 234).

При призначенні покарання суд враховує щире каяття ОСОБА_6 , про що свідчить осуд своїх дій та вибаченням перед потерпілими, яке суд визнає обставиною що пом`якшує покарання, думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Також судом враховується допущений характер порушень обвинуваченим Правил дорожнього руху України щодо безпеки руху, яким є не врахування ОСОБА_6 перед зміною напрямку руху дорожньої обстановки, не переконання ним у безпеці і не створенні перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїзд на зустрічну смугу, чим була створена небезпека для руху водієві зустрічного транспортного засобу ОСОБА_11 та допущення з ним зіткнення.

Враховуючи наведене, характер і мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Відповідно до абз. 5 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК України може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному і самостійному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

З урахуванням наведеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік, та звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі ст.75 КК України, а призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік слід виконувати самостійно.

Таке покарання відповідатиме положенням ст. 50, ч. 2 ст. 65, ст.ст. 75, 76 КК України і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішення цивільних позовів.

Вирішуючи цивільні позови потерпілого ОСОБА_12 , цивільних позивачів ОСОБА_11 і ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 6 зазначеної Постанови, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до частин 1, 2 статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону).

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно підпункту а) пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 № 1961-IV, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 3470 від 29.02.2015 року з 19.02.2016 року встановлено розміри страхових виплат за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, укладених після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200 000 гривень на одного потерпілого.

Аналізуючи положення статей 9, 22-31, 35, 36, підпункту а) пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд доходить висновку, що обов`язок по відшкодуванню шкоди пов`язаної з лікуванням потерпілого та шкоди, яка заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого в справі що розглядається, покладається на МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду в межах розміру страхових виплат: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200 000 гривень на одного потерпілого. Обов`язок відшкодувати шкоду, розмір якої не покривається страховою сумою покладається на обвинуваченого.

Судом встановлено, що в результаті ДТП, яка мала місце з вини водія легкового автомобіля Mercedes-Benz S 420 ОСОБА_6 , пасажир автомобіля марки Toyota Avensis ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, водій автомобіля Toyota Avensis ОСОБА_11 отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_13 - власнику, пошкодженого в наслідок ДТП автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , заподіяна матеріальна шкода.

На момент ДТП відповідальність водія автомобіля Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 застрахована не була. Вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, виданого 17.04.2018 (т.1 а.с.148).

Ухвалою від 26 липня 2018 року судом за клопотанням представника цивільних позивачів до участі в справі в якості цивільного відповідача залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України (т.1 а.с. 113).

23 квітня 2018 року ОСОБА_13 , власник автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , повідомив Моторне (Транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 18 квітня 2018 року за участю транспортних засобів: автомобіля марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 та автомобіля марки Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , зазначивши потерпілих від ДТП ОСОБА_11 і ОСОБА_12 (т.2 а.с. 40).

Суд вважає, що ОСОБА_13 , не пропустив строк на подачу письмового повідомлення МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яке мале місце 18.04.2018 року, оскільки 21 і 22 квітня 2018 року припадали на вихідні дні і відповідно 23.04.2018 року є третім робочим днем після ДТП.

Копіями заяв підтверджується факт направлення 17 вересня 2018 року ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в адресу Моторного (Транспортного) страхового бюро України заяв про здійснення страхового відшкодування з додатками на підтвердження розміру заподіяної шкоди (т.2 а.с. 36-39).

Отже потерпілими від ДТП ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 виконані вимоги щодо повідомлення МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та поданні заяви, із доданням відповідних документів, для отримання страхового відшкодування за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відповідно до положень статей 29, 33, 34, 35, 37, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Відповідно до листа МТСБУ від 01.10.2018 за вих. № 3.1-05/300818 (т.2 а.с. 22) вмотивоване рішення про відмову у виплаті потерпілому ОСОБА_12 та цивільним позивачам ОСОБА_11 і ОСОБА_13 не приймалося, страхове відшкодування за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих їм не проводилось.

Дослідивши надані потерпілим ОСОБА_12 виписку із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення КЛПЗ «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» в період з 18 по 25 квітня 2018 року (т.1 а.с 24), висновок судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_12 № 139 від 08.05.2018 (т.1 а.с. 212-213), консультаційний висновок нейрохірурга КМУ «Міська лікарня №3» від 02.07.2018 року (т.2 а.с. 79), суд доходить до висновку про підтвердження ОСОБА_12 касовими чеками (т. 1 а.с. 22-23, т. 2 а.с. 80) витратах на придбання медичних препаратів, допоміжних і витратних матеріалів за період стаціонарного та додаткового лікування травм отриманих в наслідок ДТП, яка мала місце 18.04.2018 року, на загальну суму 27 118, 25 грн.

Згідно виписки із медичної картки хворого та консультаційного висновку спеціаліста нейрохірурга відділенні КМУ «Міська лікарня №1» м. Краматорська. (т.1 а.с. 11, 12), ОСОБА_11 в період з 20.04.2018 року по 02.05.2018 року проходила лікування у відділенні патології вагітних у зв`язку з отриманими травмами в наслідок ДТП, яка мала місце 18.04.2018 року.

Дослідивши медичну документацію та висновок судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_11 № 161 від 14.06.2018 року, (т.2 а.с. 1-2) та надані цивільним позивачем ОСОБА_11 касові чеки (т.1 а.с. 13-15) на підтвердження понесених витратах на лікування, суд доходить висновку, що придбані в період стаціонарного лікування медичні препарати та допоміжні і витратні матеріали на суму 7 263,01 грн відповідають призначеному лікуванню.

Таким чином суд вважає обґрунтованою вимогу ОСОБА_11 про відшкодування витрат пов`язаних зі стаціонарним лікуванням у пологовому відділенні КМУ «Міська лікарня №1» м. Краматорська в період з 20.04.2018 року по 02.05.2018 року на загальну суму 7 263,01 грн.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про стягнення з МТСБУ понесених витратах на лікування підлягають задоволенню в повному обсязі.

Цивільним позивачем ОСОБА_13 , власником автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , заявлені вимоги про стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу з МТСБУ 100 00,00 грн. та з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 517 016,58 грн., а також моральної шкоди в сумі 200 000,00 грн. (т.1 а.с. 82-84; т.2. а.с. 26-28; 47-49).

В обґрунтування вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 617 016,058 грн., цивільний позивач ОСОБА_13 посилається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження по оцінки транспортного засобу від 14 травня 2018 року № 074.

Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Згідно статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV, в редакції закону, що діяла на час виникнення спірних відносин, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

Згідно копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження по оцінки транспортного засобу від 14 травня 2018 року № 074 автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , на момент проведення автотоварознавчого дослідження: вартість відновлюваного ремонту складає 614 550,58 грн.; вартість матеріальної шкоди (з урахуванням коефіцієнту зносу деталей) 206 591,67 грн; ринкова вартість автомобіля без урахування аварійних пошкоджень 199 118,00 грн. (т.2 а.с. 56-65).

Вартість транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності після дорожньо-транспортної пригоди не визначалася. Висновок про оцінку в судовому засіданні жодним з учасників не оспорювався.

Зі звіту спеціаліста автотоварознавця ОСОБА_14 №074 від 14.05.2018 вбачається, що вартість матеріальної шкоди, яка заподіяна власнику транспортного засобу становить 199 118,00 грн. та дорівнює вартості ринкової пошкодженого майна (т. 2 а.с.65)

Враховуючи, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , складає 614 550,58 грн., що перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди визначеної у сумі 199 118,00 грн., суду вважає ремонт економічно не обґрунтованим.

Вимоги про стягнення витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, які підтверджуються копіями двох фіскальних чеків на загальну суму 1000 грн. (т.1 а.с. 32), цивільним позивачем ОСОБА_13 не заявлялося.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та положень статей 4, 13, 19, 79, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасники провадження розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 3,4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і упередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Після роз`яснення положень пунктів 3,4 частини 5 статті 12 ЦПК України представником цивільного позивача ОСОБА_13 адвокатом ОСОБА_15 доказів на підтвердження вартості транспортного засобу автомобіля марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди суду подано не було, клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення такої вартості не заявлялось.

Суд вважає не доведеним розмір заподіяної шкоди ОСОБА_13 пошкодженням автомобіля марки Toyota Avensis, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Вирішуючи заявлені ОСОБА_12 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_6 позовні вимоги про стягнення моральної шкоди по 200 000,00 кожному, суд доходить до переконання, що винними діями обвинуваченого, через вчинений злочин, дійсно їм спричинені моральні страждання, які підлягають відшкодуванню, а позов, в цій частині, частковому задоволенню.

Так, при вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Виходячи із зазначених норм Конституції України та ЦК України, суд вважає, що потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої їм внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» - відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визнає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В той же час, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом з`ясовано, що за своїм характером кримінальне правопорушення вчинене з необережності.

Глибина фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_12 , якому обвинуваченим ОСОБА_6 в наслідок порушення правил дорожнього руху спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, та цивільному позивачу ОСОБА_11 - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та поставили під загрозу збереження вагітності на думку суду, є значними та відчутними, але не критичними. Суд вважає, що цивільний позивач ОСОБА_13 також зазнав моральні страждання в наслідок пошкодження майна та у зв`язку з протиправною поведінкою щодо члена його сім`ї. Безперечно особи страждали, вчинені протиправні дії викликали зміни в їх морально-психологічному стані, що внесло в їх життя душевний та моральний дискомфорт, проте суду не надано доказів, що ці зміни досягли значного рівня, та/або клінічно значимих порушень їх психіки.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи обставини скоєного злочину, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди обвинуваченим повинен бути встановлений судом потерплому ОСОБА_12 на рівні 50 000 грн., цивільному позивачу ОСОБА_11 на рівні 30 000 грн. та відповідно цивільному позивачу ОСОБА_16 на рівні 20 000 грн.

Рішення про речові докази.

Речовий доказ автомобіль марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , долучений згідно постанови слідчого від 19.04.2018 року до кримінального провадження в якості речового доказу та переданий власнику для його подальшого зберігання (т.1 а.с. 158) після набрання вироком законної сили залишити у законного володільця.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно постанови слідчого від 19.04.2018 до кримінального провадження в якості речового доказу долучений автомобіль марки Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , який переданий власнику для його подальшого зберігання (т.1 а.с. 158, 162)

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 22 травня 2018 року накладено арешт на автомобіль Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , шляхом заборони права відчуження (т.1 а.с. 188).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З метою забезпечення цивільного позову, суд вважає за необхідне після набрання вироком законної сили залишити арешт майна автомобіля Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Рішення про відшкодування процесуальних витрат.

По даному кримінальному провадженню маються витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням за дорученням слідчого судді в Донецькому НДЕКЦ п`яти судових експертиз на загальну суму 4290,00 грн., а саме: 858,00 грн. за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №2/19-182 від 15.05.2018 (т.1 а.с. 165); 858,00 грн. за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу №2/19-181 від 15.05.2018 (т.1 а.с. 178); 858,00 грн. за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №2/19-183 від 29.05.2018 (т.1 а.с. 191); 858,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи від 29.05.2018 року експертизи №2/19-189 (т. 1 а.с. 224); 858,00 грн. за проведення додаткової судової автотехнічної експертизи №2/19-212 від 19.06.2018 (т. 2 а.с. 5), які відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Крім того, згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Приписами ст. 1 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року визначено, що судовий збір включається до складу судових витрат.

Оскільки питання про розмір та порядок розподілу судових витрат діючим кримінальним процесуальним кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Так, у ст. 141 ч. 6 ЦПК України зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог.

Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що позовні заяви від потерпілих про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок злочину були подані до суду разом з обвинувальним актом 11 липня 2018 року (а.с. 4-49 том 1), таким чином розрахунок судового збору відбувається відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції від 2018 року.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 4 «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання цивільного позову, передбачає ставки судового збору, які встановлюються у таких розмірах:

?за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

?за подання позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що судовий збір за подання цивільних позовів у даному кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 1409 грн. 60 коп. (704 грн. 80 коп. + 704 грн. 80 коп.) - за вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та 352 грн. 40 коп. (176 грн. 20 коп.+105 грн. 72 коп.+70 грн. 48 коп.) - за вимоги про стягнення моральної шкоди.

Запобіжний захід.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не застосовувався та підстави для його застосування, до набрання вироком законної сили відсутні з метою забезпечення його виконання відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Позовні вимоги ОСОБА_12 до Моторного (Транспортного) страхового бюро України задовольнити повністю.

Стягнути з Моторного (Транспортного) страхового бюро України, ідентифікаційний код юридичної особи 21647131, місцезнаходження юридичної особи: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду пов`язану з лікуванням в сумі 27 118,25 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн.

В частині позовних вимог ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди у сумі 150 000,0 грн. відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_11 до Моторного (Транспортного) страхового бюро України задовольнити повністю.

Стягнути з Моторного (Транспортного) страхового бюро України, ідентифікаційний код юридичної особи 21647131, місцезнаходження юридичної особи: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду пов`язану з лікуванням в сумі 7 263,01 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , мешкає за АДРЕСА_2 , моральну шкоду у сумі 30 000,00 грн.

В частині позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди у сумі 170 000,0 грн. відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_13 до Моторного (Транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної майну відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_13 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної майну відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

Позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , моральну шкоду 20 000,00 грн.

В частині позовних вимог ОСОБА_13 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в сумі 180 000,0 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування в розмірі 4 290,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на користь держави - стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5 м. Київ, 01601), отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106. судовий збір за подані потерпілими цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1409 грн. 60 коп. та судовий збір за подані потерпілими цивільні позови про відшкодування моральної шкоди в сумі 352 грн. 40 коп.

Речовий доказ автомобіль марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 , переданий на збереження власнику ОСОБА_13 після набрання вироком законної сили залишити у законного володільця.

З метою забезпечення цивільного позову, залишити арешт накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 22 травня 2018 року на автомобіль Mercedes-Benz S 420, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , шляхом заборони права відчуження.

Вирок, який не набрав законної сили, може бути оскаржений в апеляційному порядку до Донецької апеляційного суду області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1