Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/155/2019 Справа № 641/2060/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретаря ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0001339 від 23.10.2017 р. за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 04.10.2017 року, близько о 16 годині 00 хвилин, рухався на технічно справному автомобілі «FORD FOCUS C-MAX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по з`їзду з проспекту Льва Ландау на проспект Московський в м. Харкові, та зупинився за світлофорним об`єктом, який знаходиться при виїзді на проспект Московський, на забороняючий сигнал світлофору. Не врахувавши дорожню обстановку, помилково вважаючи, що йому горить сигнал світлофора, що дозволяє рух, ОСОБА_6 , діючи з необережності, проявив необачність, не переконався перед початком руху, що він рухається безпечно та не створює небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, своєчасно не зреагував на небезпеку з боку автомобіля ВАЗ 21033 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по проспекту Московському з боку вулиці Дизельної в бік проспекту Петра Григоренка, несвоєчасно застосував гальмування, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, чим порушив вимоги п.п. 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху України, згідно яких: - 8.7.3 (е) «Сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; - 8.10 - «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1330-А/17 від 09.11.2017, заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді розрива медіального меніска лівого колінного суглоба, садна в області лівої гомілки. Відповідно до висновків комплексної експертизи відео-, звукозапису і автотехнічної експертизи № 158/1147/1148/17 від 23.02.2018, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «FORD FOCUS C-MAX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «FORD FOCUS C-MAX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 визначалася виконання ним вимог п.п. 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «FORD FOCUS C-MAX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам вимог п.п. 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України, які, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 провину визнав частково, пояснив, що 04.10.2017 року, близько 16 години 00 хвилин, рухався на автомобілі «Ford Focus C-Max» по пр. Л. Ландау в м. Харкові, й, при виїзді на пр. Московський, зупинився перед світлофором на зупиняючий сигнал. Дочекавшись зеленого сигналу, розпочав рух прямо. Проте, оскільки зліва з середньої зустрічної смуги повертав вліво великогабаритний автомобіль, який обмежив оглядовість й одночасно займав дві смуги, тому він не побачив крайню ліву смугу руху, де рухався автомобіль ВАЗ 21033 під керуванням водія ОСОБА_3 , який, в зв`язку з тим, що був змушений об`їхати перешкоду, різко виїхав на перехрестя. Зазначив, що до моменту зіткнення автомобіль ВАЗ 21033 не бачив. Визнав, що дійсно не впевнився в безпеці проїзду перехрестя, але вважає, що й водію ОСОБА_3 , й йому одночасно горів «зелений» сигнал світлофору. Пояснив, що проїзд даного перехрестя регулюють світлофори з вертикальним розташуванням сигналів без додаткової секції. Зазначив, що цивільний позов не визнає в повному обсязі, оскільки не вважає себе винним в даній ДТП.

Незважаючи на часткове невизнання провини ОСОБА_6 , його винуватість повністю доводиться нижченаведеними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:
-показаннями потерпілого ОСОБА_3 , який пояснив, що рухався на автомобілі ВАЗ 21033 по проспекту Московському в м. Харкові в лівій смузі руху. Коли фура, що їхала попереду нього повернула ліворуч, він змінив смугу руху, перестроївшись в середню смугу. Зазначив, що на перехрестя виїхав на зелений сигнал світлофору. Автомобіль ОСОБА_6 не бачив, побачив лише в момент зіткнення. Підтримав цивільний позов на суму 150 000,00 грн., зазначив, що в результаті протиправних дій відповідача зазнав моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, в душевних стражданнях, які зазнав внаслідок пошкодження майна, а також в зв`язку з необхідністю змінювати звичайний життєвий уклад під час ремонту пошкодженого автомобіля.
Показання потерпілого судом приймаються до уваги, як такі, що не суперечать обставинам справи, є належними допустимими, свідчать про події кримінального правопорушення (злочину).
Крім того, провина ОСОБА_6 підтверджується наступними письмовими доказами:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.10.2017 року, зі схемою до нього та фототаблицями (а.с 79-88), згідно якого, було оглянуто місце ДТП в районі будинку № 247 по проспекту Московському в м. Харкові, де, під час огляду транспортних засобів, виявлено пошкодження автомобілів: ВАЗ 21033 у виді - деформації кришки капоту, переднього лівого крила, переднього бампера, переднього правого крила, розбиті передні фари, лобове скло; «Ford Focus C-Max» у виді деформації переднього лівого крила, передньої лівої двері, задньої лівої двері, розбитий ковпак на передньому лівому колесі, розбита фара переднього вказівника лівого повороту;

- висновком експертизи № 158/1147/1148/17 від 23.02.2018 року щодо проведення комплексної судово експертизи відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи ( а.с. 112-121), згідно висновків якої, в досліджуваному відеофайлі «217_10_04_16_10_07-DTP. avi», що міститься на наданому на дослідження оптичному диску «AXENT DVD+R» та у файлах «03230001.AVI» і «03230001-2.mp4», що міститься на наданому на дослідження оптичному диску «Perfeo CD-R», ознак монтажу не виявлено. Швидкість руху автомобіля ВАЗ 21033 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 безпосередньо перед виїздом на перехрестя складала біля 67 км/год. У розглядаємій дорожній ситуації водій автомобіля «Ford Focus C-Max» повинен був діяти відповідно до п. 8.7.3 «е», 8.10 ПДР України. У діях водія автомобіля «Ford Focus C-Max», вбачаються невідповідності вимогам п. 8.7.3 «е», 8.10 ПДР України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із ДТП. Технічна можливість запобігання зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля «Ford Focus C-Max» визначалася виконанням ним вимог п. 8.7.3 «е», 8.10 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру;

- висновком експерта № 1330-А/17 від 16.11.2017 року судово-медичної експертизи ОСОБА_3 (а.с. 125), згідно якої, в зв`язку з подією можливо 04.10.2017 року у гр. ОСОБА_3 мали місце пошкодження: розрив медіального меніска лівого колінного суглоба, засадна в області лівої гомілки. Перераховані пошкодження утворились від дій тупих твердих предметів, могли виникнути в умовах ДТП у водія автомобіля при обставинах, викладених потерпілим, в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як спричиняючі за собою тривалий розлад здоров`ю.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Судом критично оцінюється версія обвинуваченого ОСОБА_6 щодо виїзду на зелене світло світлофора, яка спростовується переглянутими в судовому засіданні відеозаписами відеофайлів з місця події (а.с. 77-78), з яких вбачається, що автодорога має три смуги для руху в одному напрямку по пр. Московському, рухаються транспортні засоби, в крайній лівій смузі руху рухається легковий автомобіль зеленого кольору ВАЗ, в кузові седан. Автодорога пролягає під шляхопроводом, за яким знаходиться перехрестя, де встановлено світлофор і в цей же час на ньому увімкнено зелене світло для руху транспорту. Проїжджаючи під шляхопроводом автомобіль зеленого кольору, ВАЗ виїжджає на перехрестя, у цей же час з правого боку на перехрестя виїжджає автомобіль сірого кольору і відбувається зіткнення вказаних транспортних засобів. При цьому безпосередньо перед зіткненням на світлофорі, що встановлений перед перехрестям по ходу руху зеленого автомобіля було увімкнено зелене світло, що працювало в режимі миготіння. Крім того, надаючи оцінку вказаній версії обвинуваченого, суд приймає до уваги, що згідно переглянутого відеозапису, будь-які інші автомобілі разом з автомобілем під керування ОСОБА_6 на перехрестя не виїжджали.
Крім того, суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що водію ОСОБА_3 , й йому одночасно горів «зелений» сигнал світлофору, оскільки, як вбачається з відповіді Департаменту інфраструктури від 23.01.2018 року, (а. с. 126), повідомлень про збої в роботі світлофорного об`єкту пр. Московський Поліграфкомбінат станом на 04.10.2017 року до диспетчерської служби комунального підприємства, яке здійснює експлуатаційне утримання технічних засобів регулювання дорожнього руху в м. Харкові не надходило.

З вказаних підстав, також критично оцінюються показання свідка ОСОБА_8 яка пояснила, що автомобіль «Ford Focus C-Max» під керуванням її чоловіка, при виїзді з проспекту Льва Ландау на проспект Московський, виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора. Так само критично оцінюються показання даного свідка, щодо обмеженої оглядовості даної ділянки дороги для водія автомобіля «Ford Focus C-Max», що було обумовлено тим, що з пр. Московського на розворот виїхав великогабаритний автомобіль, який рухався в середній смузі руху, в зв`язку з чим, вони не могли бачити автомобіль ОСОБА_3 , який рухався приблизно зі швидкістю 60 км/год, в результаті чого, відбулась ДТП.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_6 порушено п.п. 8.7.3 «е», 8.10 ПДР України, суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу та події кримінального правопорушення (злочину).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст. 66 КК України, судом не виявлено.
Обставин, згідно зі ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує відсутність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 , характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), вчинене ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості злочинів, також, при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого ОСОБА_3 та його представника, які наполягали на позбавленні ОСОБА_6 водійського посвідчення, оскільки обвинувачений свою вину не визнав та не розкаявся у вчиненому злочині.
Крім того, відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання, зокрема, за ч. 1 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода відбулась через порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_6 , зважаючи на позицію потерпілого та його представника, з врахування ставлення обвинуваченого до кримінального правопорушення (злочину), відсутність відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд дійшов висновку про призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ст. 75 КК України, з призначенням додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
На думку суду, саме таке покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також буде сприяти запобіганню вчиненню ним нових злочинів.
В даному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов цивільним позивачем ОСОБА_3 .
При розв`язанні цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_3 про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди в сумі 150 000,00 грн., суд дійшов наступного висновку.
Так, правилами ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом…, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ч. 5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до положень ст.1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), загальними підставами відповідності за завдану моральну шкоду є спричинення моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями особи, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 - цивільного відповідача, у спричиненні неправомірних дій цивільному позивачу, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, та винні дії обвинуваченого знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з моральною шкодою, що була спричинена цивільному позивачу ОСОБА_3 , тому, суд вважає, що моральна шкода в даному випадку це витрати немайнового характеру, які цивільний позивач зазнав внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних йому незаконними діями цивільного відповідача ОСОБА_6 , а також негативних наслідків, які знайшли свій вираз в моральних переживаннях у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнав цивільний позивач та приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме - в розмірі 10 000 грн.
Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз № 22 ЗВЗ/26 КТ від 05.03.2018 в сумі 1430 грн. 00 коп., № 158/1147/1148/17 від 23.02.2018 в сумі 6864 грн. 00 коп., згідно довідок експертної установи підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.
Долю речових доказів, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді ДВА роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (ОДИН) рік.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік, не вчинить нового злочину й, виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та обов`язки, передбачені п. 2 ч. 2 ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз № 22 ЗВЗ/26 КТ від 05.03.2018 в сумі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 коп., № 158/1147/1148/17 від 23.02.2018 в сумі 6864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 00 коп.
Речові докази : - флешносій інформації «Kingston 8GB», що знаходиться в кримінальному провадженні справа № 641/2060/18, зберігати протягом всього часу зберігання кримінального провадження;
-автомобіль ВАЗ 21033 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні його власника вважати повернути останньому.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1