КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/743/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Капітал +» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.06.2018 року задоволено клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 та накладено арешт на групу приміщень №20 у літері «В» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0), яка належить ТОВ «Альянс Капітал +» ( ЄДПОУ 40144710).

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «Альянс Капітал +» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне провадження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.06.2018 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на групу приміщень №20 у літері «В» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0), яка належить ТОВ «Альянс Капітал +» ( ЄДПОУ 40144710) відмовити.
Про наявність оскаржуваної ухвали, як зазначає апелянт, він дізнався лише 24.09.2018 року.
Мотивуючи апеляційні вимоги ОСОБА_6 вказує на те, що ТОВ «Альянс Капітал +» набуло арештоване майно законним шляхом та використовує його на законних підставах без наміру приховування або знищення.

Також представник зазначає, що прокурором та слідчим до клопотання не надано слідчому судді даних щодо витребування майна, на яке накладено арешт, в порядку цивільного судочинства, що свідчить про відсутність підстав стверджувати, що право власності на групу приміщень №20 у літері «В» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0) набуто товариством в незаконний та протиправний спосіб.
Досудове розслідування, у даному кримінальному провадженні, як вказує апелянт, триває шість років, а особи, які вчинили кримінальне правопорушення, невстановлені до цього часу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали, колегія суддів приходить до наступних до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі ТОВ «Альянс Капітал +» чи його представника. Про існування оскаржуваної ухвали стало відомо лише 24.09.2018 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 подав 26.09.2018 року, тобто в межах передбаченого законом строку, у зв`язку з чим, він поновленню не підлягає.

З матеріалів судового провадження вбачається, Шевченківським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 від 28.11.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України.
Досудовим розслідуванням зазначено, що невідома особа, діючи від імені ОСОБА_10 , зареєструвала на підставі ухвали Гребінківського районного суду Полтавської області від 12.11.2007 року у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна право власності на групу приміщень №20 у літері «В» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0).
Після цього, 23.12.2011 року ОСОБА_10 продала вказану групу приміщень ОСОБА_11 , який у подальшому відповідно до договору купівлі-продажу від 21.03.2012 року відчужив майно ОСОБА_12 .
Як зазначено досудовим розслідуванням, Гребінківським районним судом Полтавської області цивільна справа № 2-370/07 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_10 про витребування майна з чужого незаконного володіння не розглядалась.
Крім того, ОСОБА_10 повідомила, що будь-якого відношення до групи приміщень №20 у літері «В» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не має, документів не оформлювала та до Гребінківського районного суду Полтавської області з позовом не зверталась.

08.06.2018 року слідчий Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на групу приміщень №20 у літері «В» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0), яка належить ТОВ «Альянс Капітал +» ( ЄДПОУ 40144710).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.06.2018 року клопотання було задоволено.
Задовольняючи клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0000244 про накладення арешту на групу приміщень №20 у літері «В» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0), яка належить ТОВ «Альянс Капітал +» ( ЄДПОУ 40144710), слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, додані до клопотання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_9 та прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно вищезазначеного товариства, оскільки метою накладення арешту на майно, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя не дотрималися.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий у кримінальному провадженні ОСОБА_14 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.
Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя на відсутність постанови про визнання майна речовим доказом уваги не звернув.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Крім того, відповідно до матеріалів провадження, з яких вбачається, що повідомлено про підозру службовим чи посадовим особам ТОВ «Альянс Капітал +» ( ЄДПОУ 40144710) не повідомлено, цивільного позову у порядку, встановленому ст.128 КПК України прокурором, слідчим за погодженням з прокурором в рамках кримінального провадження № 0000269 не заявлено, що свідчить також про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно ТОВ «Альянс Капітал +» ( ЄДПОУ 40144710) з метою конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Капітал +» ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 та накладено арешт на групу приміщень №20 у літері «В» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогова буд. 10 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0), яка належить ТОВ «Альянс Капітал +» ( ЄДПОУ 40144710), скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 про накладення арешту на групу приміщень №20 у літері «В» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогова буд. 10 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0), яка належить ТОВ «Альянс Капітал +» ( ЄДПОУ 40144710), відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4