В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0005478 від 06 червня 2018 року, за обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, середньою освітою, працюючого зварювальником у ТОВ «Інтерциклон», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 05 червня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м.Київ, пр-т. Павла Тичини, 2, звернув увагу, на раніше незнайому ОСОБА_6 , яка знаходилась біля торгівельного кіоску, при цьому у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюжка, що знаходився на шиї потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підбіг до потерпілої ОСОБА_6 та, шляхом ривка, відкрито заволодів належним їй золотим ланцюжком з золотим хрестиком, загальною вартістю 14 905 гривень 27 копійок.

Після цього, ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 14 905 гривень 27 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 05.06.2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, він знаходячись за адресою: м.Київ, пр-т. Павла Тичини, 2, помітив раніше незнайому жінку, якою в подальшому виявилась ОСОБА_6 , на шиї якої висів золотий ланцюжок з золотим хрестиком, яким він вирішив відкрито заволодіти. З цією метою, він підбіг до ОСОБА_6 та шляхом ривка зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок з золотим хрестиком, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Свою винність ОСОБА_5 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. При цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні, в тому числі з переліком, кількістю та вартістю викраденого майна, що зазначена в обвинувальному акті, згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював, послався на те, що викрадене майно потерпілій повернуто.

Дані обвинуваченим ОСОБА_5 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, протоколів огляду місця події про вилучення у ОСОБА_5 викраденого майна, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_5 який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна /грабіж/.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який працює, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, матеріальна шкода завданим кримінальним правопорушенням, під час досудового розслідування відшкодована потерпілій, яка не має до обвинуваченого претензій матеріального характера.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненного ОСОБА_5 злочину, який відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який працює, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, завдана шкода потерпілій відшкодована, яка не має до обвинуваченого претензій матеріального характера, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Речові докази: компакт-диск з відеозаписом слід зберігати при матеріалах кримінального провадження, як джерело доказів.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у виді цілодобового домашнього арешту закінчився..

Речові докази: компакт-диск з відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження, як джерело доказів.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Київського Апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: