ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1652/18 Номер провадження 11-кп/814/360/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Лубенським міськрайонним судом Полтавської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000511, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 липня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Бучки Сахновщинського району Харківської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 01.12.2014 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. 19.12.2016 року звільнений по закінченню строку відбуття покарання,
засуджено:
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2574 грн 40 коп. витрат на проведення судових експертиз.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 19.04.2018 року близько 00 год., з метою вчинення крадіжки, через вікно проник до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_9 та залишався в даному будинку до 22.04.2018 року.
22.04.2018 року близько 20 год., перебуваючи в будинку ОСОБА_7 заволодів мотоциклетним шоломом марки «DLB», автомагнітолою «Eurotec» модель EU-9280, бензокосою марки «Єнергомаш БТ-8926Д». Вищевказані речі ОСОБА_7 склав в одній із кімнат будинку та залишився в будинку з метою знайти ще речі, які можна буде викрасти, проте його дії були виявлені власником будинку ОСОБА_9 , який в цей час прийшов до будинку. В результаті цього, ОСОБА_7 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та був затриманий викликаними працівниками поліції.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 намагався заволодіти майном ОСОБА_9 на суму 1390 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулась захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .
Вважає, що вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, оскільки призначене судом покарання не відповідає принципам справедливості, доцільності та індивідуалізації особи.
Зазначає, що судом при призначені покарання не враховано тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілим, має намір працевлаштуватися.
На думку захисника, наявні всі необхідні підстави для призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Просить вирок змінити в частині призначеного покарання та згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників процесу не оспорюються.
Поміж тим, захисник не погоджується з призначеним покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 , вважає його надто суворим та посилається на існування підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, які судом враховані не були.
Як вбачається з положень ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
При цьому, при призначенні покарання, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував обставини, що пом`якшують покарання сприяння розкриттю злочину, щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, негативну характеристику з місця проживання, дані про особу обвинуваченого, зокрема схильність до вживання алкогольних напоїв, відсутність джерел заробітку, слабкі соціальні зв`язки, висновок органу пробації, який вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства.
Крім того, слід звернути увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та знов вчинив аналогічний злочин. Згідно інформації наявної в матеріалах справи, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні іншого злочину проти власності в межах іншого кримінального провадження.
Таким чином суд дійшов вірного висновку про призначення покарання ОСОБА_7 , яке за видом та розміром в повній мірі відповідає його меті. Захисником та обвинуваченим не доведено його черезмірної суворості, оскільки судом призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Щодо можливості застосування ст. 75 КК України, на думку колегії суд в повній мірі врахував наведені в апеляційній скарзі захисника обставини справи та дані про особу обвинуваченого, та дійшов обгрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства за наведених вище обставин, а тому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк визначений судом першої інстанції, є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3