Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

04 грудня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 000022, внесене до ЄРДР 03 січня 2017 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2018 року

стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рівне Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 199 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 199, ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання:
за ч.1 ст. 199 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
за ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою, взято під варту в залі суду.
Ухвалено рахувати строк покарання з 22 серпня 2018 року.
Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.

Знято арешт, накладений на майно, а саме: дві купюри з позначками 100 євро V0, X3, які ухвалено знищити.

За вироком суду ОСОБА_7 , в грудні 2016 року, в обідню пору доби, точного часу та дати під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в парку неподалік кафе «Сова», що по вул. Жовтнева, 1 в с. Зоря Рівненського району Рівненської області, незаконно, в порушення вимог ст.ст. 6, 7, 8, 13, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги і прекурсори», придбав, шляхом привласнення знайденого, картонну коробку, в якій знаходилося вісімнадцять паперових згортків, з вмістом наркотичного засобу канабісу, загальною масою 216,104 г, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та один поліетиленовий пакет з вмістом психотропної речовини метамфетаміну, масою 2,0536 г, яка відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, у великих розмірах.
У подальшому, ОСОБА_7 , переніс знайдені ним наркотичний засіб канабіс та психотропну речовину метамфетамін до місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де зберігав для власних потреб без мети збуту, з моменту придбання до 07 год. 30 хв. 03 січня 2017 року, тобто до моменту вилучення під час обшуку працівниками поліції.
16 грудня 2016 року, ОСОБА_7 , в вечірню пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , обміняв грошові кошти у сумі 5 тисяч гривень на 200 Євро (дві грошові банкноти номіналом по 100 Євро, 2002 року емісії з серійними номерами V0, V) у ОСОБА_9 .
Через декілька днів, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , намагаючись обміняти придбані ним купюри Євро, дізнався, що останні є підробленими та не відповідають аналогічним банкнотам Центрального банку Євросоюзу. В подальшому, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що іноземна валюта є підробленою, маючи умисел їх подальшого збуту в інший спосіб, з корисливим мотивом та з метою власного матеріального збагачення, заховав у бардачку автомобіля «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 , і перевіз до місця свого проживання в АДРЕСА_1 , де зберігав до 07 год.30 хв. 03 січня 2017 року, тобто до моменту виявлення та вилучення під час обшуку працівниками поліції.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 покликається на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції, вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального права, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що частково визнав вину у вчиненому; судом визнано винним в інкримінованих злочинах та призначено занадто суворе покарання з реальним його відбуванням. Вказує, що добросовісно з`являвся на виклики слідчого і суду, не намагався уникнути відповідальності, має малолітню доньку, дружина вагітна, офіційно був працевлаштований і забезпечував сім`ю, розкаюється у вчиненому, зробив належні висновки і обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти.
Просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, призначивши йому покарання не пов`язане з позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі покликається на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 . Зазначає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, вирок ухвалений з істотним порушенням норм процесуального права, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що ОСОБА_7 вину визнав частково, а саме визнав вину в зберіганні наркотичного засобу канабісу, а в зберіганні психотропної речовини метамфетаміну і зберіганні з метою збуту підроблених банкнот іноземної валюти не визнав. За відсутності речових доказів, зокрема двох купюр по 100 євро, невідкриття речових доказів на досудовому слідстві, суд визнав ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні на підставі зокрема протоколу обшуку від 03 січня 2017 року, який був проведений на підставі ухвали слідчого судді Рівненського районного суду від 19 грудня 2016 року; постанови про визнання предметів речовими доказами та передачу на зберігання від 31 січня 2017 року.
Вказує, що зважаючи на істотні порушення норм КПК України при проведенні самого обшуку 03 січня 2017 року, фіксуванні і оформленні речей, які були вилучені під час обшуку, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими відповідно до ст. 86 КПК України. Зазначає, що обшук 03 січня 2017 року був проведений не лише в житловому будинку ОСОБА_7 , а і в гаражі, майстерні, кухні та інших господарських приміщеннях, дозволу на який в цих приміщеннях у слідчого не було. Речі, які були вилучені в результаті обшуку не були відкриті стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК України.
Зазначає, що суд не дав аналізу показам ОСОБА_7 в суді, а лише вказує, як на доказ вини ОСОБА_7 його пояснення (а.с.80-81), покази під час допиту 06 лютого 2017 року.
Вважає вину ОСОБА_7 в незаконному придбанні і зберіганні психотропної речовини недоведеною, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Зазначає, що стосовно епізоду зберігання з метою збуту 2 купюр по 100 євро, то ОСОБА_7 сам став жертвою осіб, які збували фальшиву валюту.
Вказує, що у суду не було ніяких підстав вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе в місцях позбавлення волі, призначивши останньому міру покарання значно більшу, ніж вважала необхідним призначити сторона обвинувачення. Зазначає, що ОСОБА_7 визнав вину в незаконному придбанні і зберіганні, розкаюється у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, одружений, працевлаштований, на утриманні має малолітню дитину, його дружина вагітна, за майже два роки досудового розслідування і судового розгляду, ОСОБА_7 не допускав будь-яких дій які б свідчили про бажання ухилитися від відповідальності, працював, своєю поведінкою стверджував про те, що для нього ця подія стала життєвим уроком, з якого він зробив належні висновки. Позбавлення волі ОСОБА_7 позбавить батьківської турботи дитину, яка вже залишилася без уваги батька і дитину, яка має народитися.
Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2018 року скасувати, ухвалити новий вирок, за яким виправдати ОСОБА_7 по епізоду незаконного придбання і зберігання психотропної речовини матемфетаміну, масою 2,0536 г, в зберіганні з метою збуту фальшивих купюр євро за ч.1 ст. 199 КК України, його дії кваліфікувати за ч.1 ст. 309 КК України, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувати до нього п.в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав законної сили 07 вересня 2017 року, звільнити його від відбуття призначеного покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурорів, які частково підтримали апеляційні скарги ? в частині закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 199 КК України за відсутністю належного підтвердження вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України і у частині недопустимості доказів по епізоду зберігання наркотичного засобу канабісу, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого і захисника підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини метамфетамін (массою 2,0536 г.) у великих розмірах відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і грунтується на сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні достатніх та достовірних доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду щодо придбання, шляхом привласнення знайденого поліетиленового пакетику з психотропною речовиною метамфетаміном, масою 2,0536 г і зберігання його за місцем свого проживання фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними і спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.
З показів ОСОБА_10 допитаного в суді першої інстанції у якості свідка, вбачається, що 03 січня 2017 року при проведенні обшуку в прихожій будинку ОСОБА_7 знайшли в шафі, в дитячій курточці згорток з порошком білого кольору, на що ОСОБА_7 відповів, що це його пакетик з первитином, ймовірно дружина заховала від нього щоб він не вживав (Т.№ 2, а.к.п.132).
Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що в січні 2017 року при проведенні обшуку в прихожій будинку ОСОБА_7 , у шафі, в дитячій куртці знайшли пакетик з білим порошком, на що ОСОБА_7 відповів, що це первитин, який йому дав відомий у Рівному наркодилер і він його тримає для власних потреб (Т.№ 2, а.к.п.133).
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 03 січня 2017 року при проведенні обшуку в прихожій будинку, в шафі, в куртці знайшли пакетик з білим порошком, на що ОСОБА_7 сказав, що сам не знав про цей пакетик, але потім його дружина вказала, що це вона заховала від чоловіка, щоб він не вживав (Т.№ 2, а.к.п.133).
Поясненнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтверджується виявлення під час обшуку в будинку по місцю проживання ОСОБА_7 в дитячій куртці поліетиленового пакетику з речовиною білого кольору первитину.
Крім того, вина ОСОБА_7 по епізоду придбання та зберігання по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 метамфетаміну у великих розмірах без мети збуту, який був виявлений працівниками поліції під час обшуку в приміщенні вітальні, в шафі (крайніх правих дверях), в лівій кишені куртки, підтверджується і іншими зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими судом доказами, зокрема, даними протоколу обшуку від 03 січня 2017 року з фототаблицями до нього (Т.№1, а.к.п. 32-34, а саме а. 33; 35-42, а саме а.41); рапорту працівника поліції ОСОБА_12 від 03 січня 2017 року (Т.№ 1, а.к.п. 6), постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу на зберігання від 31 січня 2016 року (Т.№ 1, а.к.п.44).
Відповідно до висновку експерта № 2.1-11/17 від 30 січня 2017 року в складі наданої на експертизу порошкоподібної речовини білого кольору в пакеті з полімерного матеріалу виявлено психотропну речовину метамфетамін, що відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Маса метамфетаміну в речовині становить 2,0536 г. (Т.№ 1, а.к.п.72-75).
Як вбачається з ухвали слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2016 року слідчому Рівненського РВП Рівненського ВП ГУ НП Рівненській області ОСОБА_15 , прокурору Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , чи іншій уповноваженій ними особі органу досудового розслідування надано дозвіл на проведення обшуку в житлі за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_16 для пошуку та вилучення викрадених речей бензопила «Stihl», мотокоса «Бригадир». Строк дії ухвали визначено 30 днів з дня її постановлення.
За наведеного доводи сторони захисту щодо істотного порушення норм кримінального процесуального Кодексу при проведенні обшуку 03 січня 2017 року, зокрема в будинку, за місцем проживання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) та недопустимості доказів, встановлених внаслідок такого обшуку, на думку колегії суддів, є безпідставними та такими, що не грунтуються на вимогах закону, оскільки обшук, саме в будинку АДРЕСА_1 , під час якого і виявлено метамфетамін, масою 2,0536 г (відповідно до висновку експерта), був проведений у відповідності до вимог ст.236 КПК України на підставі ухвали слідчого судді від 19 грудня 2016 року.
Частиною 7 ст. 236 КПК України передбачено, що предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Судом першої інстанції встановлено, що психотропна речовина метамфетамін відповідно до Таблиц 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться в незаконному обігу», затвердженого наказом МОЗ України від 01 серпня 2000 № 188 (в редакції наказу МОЗ України від 29 липня 2010 року № 634 з відповідними змінами) масою 2,0536 г відноситься до великих розмірів (від 1,5 г до 15,0 г).
Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину повністю у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 309 КК України у придбанні та зберіганні за адресою свого місця проживання метамфетаміну без мети збуту.

За таких обставин, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309 КК України є вірною лише по епізоду незаконного придбання та зберігання психотропної речовини метамфетаміну у великих розмірах (2,0536 г) без мети збуту.

Поряд з цим, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309 КК України по епізоду незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу канабісу, загальною масою 216,104 г без мети збуту та за ч.1 ст. 199 КК України як перевезення та зберігання з метою збуту підробленої іноземної валюти є помилковим та необґрунтованим.

Згідно положень ч.3 ст. 62 Конституції України, ч.4 ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як убачається з вироку місцевого суду в основу обґрунтування доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій за ч.2 ст. 309 КК України по епізоду незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу канабісу, загальною масою 216,104 г без мети збуту та за ч.1 ст. 199 КК України судом першої інстанції покладено дані протоколу обшуку від 03 січня 2017 року щодо виявлення під час обшуку в господарському приміщенні ОСОБА_7 гаражі наркотичний засіб канабіс, загальною масою 216,104 г, каміння, зовні схоже на бурштин-сирець та дві купюри по 100 євро, які відповідно до показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . ОСОБА_7 добровільно видав, діставши з автомобіля «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 , що знаходився в даному підсобному приміщенні, та повідомив, що вони підроблені.

Згідно з ч.2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Однак, ухвали слідчого судді про надання дозволу в даному випадку на обшук господарських будівель гаража, за адресою АДРЕСА_1 ,по місцю проживання ОСОБА_7 в даній справі отримано не було, тобто результати проведеної слідчої дії дані протоколу обшуку є недопустимим доказом, так як цей доказ отриманий в порушення вимог КПК України.

В зв`язку з цим не можуть бути визнані допустимими доказами, зокрема, і висновок експерта № 2.1-11/17 від 30 січня 2017 року щодо дослідження представленої речовини рослинного походження зеленого кольору та надання відповідного висновку що це наркотичний засіб канабіс, а також висновок експерта № 1.1-4/17 від 19 січня 2017 року (Т.№ 1 а.к.п. 99-105) щодо дослідження грошових купюр номіналом 100 євро, оскільки на дослідження експертів направлена речовина та грошові банкноти, виявлені та вилучені під час обшуку, проведеного з істотним порушенням норм КПК України, а тому також є недопустимими згідно ч.5 ст. 101 КПК України.

За наведеного і всі інші, встановлені внаслідок такого обшуку докази, на які посилається у вироку суд першої інстанції як на доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу канабісу, а також перевезенні та зберігання з метою збуту підробленої іноземної валюти (рапорти від 03 січня 2017 року щодо виявлення та вилучення в підсобному приміщенні подрібненої сухої речовини зеленого кольору невідомого походження, зовні схожої на «маріхуану» (Т.№1, а.к.п.5,); рапорти від 09 лютого 2017 року щодо виявлення та вилучення в підсобному приміщенні господарства двох підроблених банкнот, номіналом по 100 Євро (Т.№ 1, а.к.п.9, 10) постанови про визнання предмету речовими доказами та передачу на зберігання (Т.№ 1, а.к.п.43, 44), ухвала про арешт майна від 04 січня 2017 року (Т.№ 1, а.к.п.61-62) та ін.) є недопустимими відповідно до ст. 86 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Проте, суд в порушення вимог закону не визнав ці докази недопустимим та послався на них у вироку.

Крім вказаних недопустимих доказів, суд у вироку як на доведеність вини ОСОБА_7 у перевезенні та зберіганні з метою збуту підробленої іноземної валюти послався на покази свідків ОСОБА_9 , який пояснив, що це він дав на обмін гроші ОСОБА_7 у сумі 200 євро купюрами по 100 євро, які він отримав за продаж телефону невідомим чоловікам. ОСОБА_7 дав йому за 200 євро 4800 грн. Приблизно через тиждень ОСОБА_7 сказав свідку, що купюри підроблені і щоб він віддав йому гроші. Вказав, що віддав ОСОБА_7 лише 3000 гривень (Т.№ 2, а.к.п.133).

Свідок ОСОБА_17 , в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в грудні 2016 року він займався купівлею-продажем валюти і у місці де збираються валютчики до нього підійшов ОСОБА_7 , з яким вони були знайомі та попросив оглянути дві купюри номіналом по 100 євро чи вони є справжніми. Свідок відразу визначив, що дані купюри не справжні, а підроблені, про що повідомив ОСОБА_7 (Т.№ 2, а.к.п.133).

Сам ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що знає про те, що купюри підроблені, оскільки, отримавши їх від ОСОБА_9 спробував обміняти у валютчиків, однак гроші не прийняли, так як вони підроблені (Т.№ 2, а.к.п.132).

Однак, на думку колегії суддів, дані докази не можна визнати належними і достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст. 199 КК України, оскільки не вказують на факт зберігання ОСОБА_7 з метою збуту або збут ним підроблених грошей, як того вимагає диспозиція даної статті КК України.

Інших доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 орган досудового розслідування та прокурори суду не надали.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого за ч.1 ст. 199 КК України є передчасним.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Крім того, під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку сторона обвинувачення просила закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 199 КК України за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи та виключити обвинувачення ОСОБА_7 по епізоду зберігання наркотичного засобу канабісу, вагою 216,104 г. у зв`язку з недопустимістю доказів, залишивши кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 309 КК України по епізоду незаконного придбання та зберігання психотропної речовини метамфетаміну у великих розмірах (2,0536 г) без мети збуту з призначенням покарання 3 роки позбавлення волі, що на думку колегії суддів, є слушним і заслуговує на увагу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 колегія суддів у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, який визнав себе винним у вчиненому щодо зберігання психотропної речовини метамфетаміну, масою 2,0536 г, вказав, що щиро розкаявся, зробив належні висновки, просив не позбавляти волі і дати можливість на виправлення, застосувати амністію, те, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, вагітна дружина, позитивно характеризується за місцем проживання (відповідно до довідки Зорянської сільської ради від 06 червня 2017 року) та роботи, на обліку у лікаря нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, обставин, які обтяжують покарання не встановлено та приходить до висновку про необхідність призначення покарання у межах, встановлених санкцією ч.2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Як встановлено судом обвинувачений має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.№1, а.к.п.131).

Відповідно до вимог абз.7 п.г) ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинувачений надав свою згоду про застосування до нього амністії.

Колегія суддів погоджується із позицією прокурора ОСОБА_5 , клопотанням захисника та обвинуваченого щодо необхідності звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання за вчинений ним злочин, застосувавши до нього амністію, а саме п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.

За наведеного, на думку колегії суддів, вирок суду ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, на недопустимих, неналежних та не достатніх доказах, у зв`язку з чим не може залишатись чинним та підлягає зміні, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника частковому задоволенню.
Керуючись ст. 407, 408, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2018 рокустосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 199, ч. 2 ст. 309 КК Українизмінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 309 КК України із призначенням покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
Виключити з мотивувальної частини вироку обвинувачення ОСОБА_7 по епізоду зберігання наркотичного засобу канабісу, вагою 216,104 г.
В частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 199 КК України кримінальне провадження закрити за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи.
На підставі п.в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 скасувати, звільнивши останнього з під варти із зали суду.
В решті вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2018 року залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3