АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінальних проваджень № 005195 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 12.11.2002 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 3 роки;

- 16.06.2005 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 06.03.2009 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 11 днів;

- 24.11.2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.11.2015 року по відбуттю строку покарання,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1573 грн.

Вирішено доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений та за те, що він, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, 19.07.2018 р. близько 9.00 год., знаходячись неподалік перехрестя вулиць Шевченка та Котовського в м. Черкаси, у невстановленої особи незаконно, умисно, без мети збуту, придбав, а саме купив за гроші в сумі 80 гривень два одноразових медичних шприци, ємкістю 20 та 10 мл з наркотичним засобом опій ацетильований, які поклав до свого рюкзака і незаконно зберігав при собі з метою подальшого особистого вживання. Того ж дня, близько 9.15 год., перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вжив наркотичний засіб, який знаходився в одноразовому медичному шприці, ємкістю 10 мл, а другий шприц з ацетильованим опієм продовжував незаконно зберігати при собі з метою особистого вживання та, близько 10 години в той же день, знаходячись поблизу будинку №101А по пров. Ломоносова в м. Черкаси, був зупинений працівниками поліції і в ході огляду місця події, в присутності понятих, добровільно видав одноразовий медичний шприц ємкістю 20 мл з рідиною світло-коричневого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,3755 г, а також одноразовий медичний шприц ємкістю 10 мл змиви з якого, згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,0316 г.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого, вважає його незаконним та просить скасувати через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України - 3 роки позбавлення волі, без застосування вимог ст. 75 КК України.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не дотримано вимог ст.ст. 50,65 КПК України, в достатній мірі не враховано те, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за ч. 2 ст. 309 КК України до реального позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий, умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, та ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України судом першої інстанції кваліфіковані вірно.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з безпідставним звільненням останнього, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, є необгрунтованими.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що його обтяжує.

Крім того, ОСОБА_7 упродовж судового провадження давав визнавальні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення і не оспорював фактичних обставин справи, що дало суду підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, і свідчить про намір засудженого сприяти здійсненню правосуддя. Крім того, в судових дебатах, в суді першої інстанції прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

В ході апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що на даний час обвинувачений ОСОБА_7 проживає в цивільному шлюбі, на його утриманні перебувають цивільна дружина та її неповнолітня дитина, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно довідки від 12.12.2018 КП «Дирекція парків» ЧМР ОСОБА_7 працевлаштований сторожем в КП «Дирекція парків», крім того, останнім згідно квитанцій від 22.11.2018 та від 08.12.2018 було сплачено процесуальні витрати за проведення експертиз на користь держави в сумі 1573 грн., стягнутих вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.10.2018, що свідчить про позитивні зміни в його способі життя та про намагання стати на шлях виправлення.

Твердження апелянта про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з застосуванням вимог ст. 75 КК України районним судом не в достатній мірі враховано: тяжкість кримінального правопорушення, його рівень суспільної небезпечності, особу обвинуваченого, є безпідставними, оскільки дані обставини в повній мірі були враховані районним судом при призначенні покарання обвинуваченому.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, виходячи з принципів законності справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, є співрозмірним протиправному діянню, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :