УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2018 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , заступника начальника СВ Дніпровського ВП: ОСОБА_3 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника СВ Дніпровського ВП звернувся до суду з клопотанням в якому просив: розглянути клопотання і накласти арешт на об`єкти нерухомості, що за адресою : АДРЕСА_1 , в частці 61/100; АДРЕСА_2 в частці 1/6; АДРЕСА_3 в частці 1/1, які на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що слідчим відділенням Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003290 за фактом можливого підроблення заповіту складеного 27.03.2018 від імені ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 з метою заволодіння майном ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що до Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області надійшла заява від ОСОБА_7 в якій вона повідомляє про те, що її донькою ОСОБА_6 було підроблено заповіт від імені ОСОБА_5 складений 27.03.2018.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_7 повідомила про те, що раніше в АДРЕСА_3 , мешкала її мати ОСОБА_5 , 1942 р.н. разом з її донькою ОСОБА_6 , 1994 р.н.. ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті пожежі в зазначеному будинку померла її мати, після чого ОСОБА_7 з метою оформлення спадщини звернулась до приватного нотаріуса, де їй стало відомо, що її мати заповідала все належне і рухоме майно ОСОБА_6 , що її здивувало, так як мати постійно конфліктувала з ОСОБА_6 . Окрім того 23.07.2018 заповіт не могло було складено, оскільки в цей день святкувався день народження їх родички (двоюрідної сестри) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де була присутня ОСОБА_5 , яка нікуди не відлучалась.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_8 повідомила про те, що раніше за адресою АДРЕСА_3 мешкала її тітка ОСОБА_5 , 1942 р.н., яка проживала разом з ОСОБА_6 , 1994 р.н.. 23.07.2018 в результаті пожежі у будинку загинула ОСОБА_5 , після чого двоюрідна сестра ОСОБА_7 звернулась до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини, де їй стало відомо про те, що 27.03.2018 ОСОБА_5 склала заповіт на користь ОСОБА_6 , що її дуже здивувало оскільки в цей день ОСОБА_5 святкувала її день народження, на протязі всього дня з будинку, де відбувалось святкування, не відлучалась.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна об`єкт нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_1 , в частці 61/100; АДРЕСА_2 в частці 1/6; АДРЕСА_3 в частці 1/1 належить ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене з метою забезпечення збереження об`єктів нерухомості належних ОСОБА_5 , до з`ясування обставин складення заповіту від 27.03.2018 на корись ОСОБА_6 , виникла необхідність у накладенні арешту на наступні об`єкти нерухомості АДРЕСА_1 , в частці 61/100; АДРЕСА_2 в частці 1/6; АДРЕСА_3 в частці 1/1 належні ОСОБА_5 .

Заступник начальника СВ Дніпровського ВП в судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Заслухавши пояснення заступника начальника СВ Дніпровського ВП, дослідивши клопотання та додані до нього документи слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчим суддею встановлено, що клопотання не долучена постанова про визнання вищезазначеного майна речовими доказами, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

Слідчий суддяОСОБА_1