У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000632 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01.10.2018 року

Обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мазурівка Тульчинського району Вінницької області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

-обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачений: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_5

потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представник потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_12

____________________________________________________
провадження № 11-кп/812/277/19 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_13
категорія ст.286 ч.2 КК України доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг .

Захисник ОСОБА_5 просить оскаржуваний вирок суду скасувати, та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України виправдати.
Потерпіла ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 в своїх апеляційних скаргах просять змінити вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01.10.2018 року в частині розміру сум стягнення з обвинуваченого моральної шкоди та задовольнити їх цивільні позови в повному обсязі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років.

Звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання на підставі пункту в) ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році.

Стягнуто із ОСОБА_9 процесуальні витрати на користь Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту у виді витрат по залученню експертів під час здійснення досудового розслідування в загальній сумі 8363 (вісім тисяч триста шістдесят три ) грн. 60 коп.

Задоволено цивільні позови прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 Миколаївської області в інтересах Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги про відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_7 в загальній сумі 8048 грн. 07 коп., потерпілого ОСОБА_8 в загальній сумі 8006 грн. 76 коп.,потерпілої ОСОБА_11 в загальній сумі 29 629 грн. 50 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріального та морального збитку задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 відшкодування матеріального збитку в сумі 217 374 грн. 53 коп., морального збитку в сумі 200 000 грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріального та морального збитку задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 відшкодування матеріального збитку в сумі 30 000 грн., морального збитку в сумі 80 000 грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування матеріального та морального збитку задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 відшкодування матеріального збитку в сумі 128 430 грн. 06 коп, морального - в сумі 800 000 грн. 00 коп.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що вина ОСОБА_9 в межах пред явленого йому обвинувачення не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Зазначає, що судом безпідставно відхилено, як доказ, який спростовує вину засудженого, висновок від 13 серпня 2018 року аварійного комісара, наданого обвинуваченим.

Стверджує, що суд виніс рішення опираючись на фальсифіковане слідство та експертизу та суперечливі свідчення потерпілих та надуманих свідків.

Потерпіла ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 в своїх апеляційних скаргах зазначають, що судом не було обгрунтування критеріїв за якими було стягнуто з обвинуваченого на їх користь компенсацію за моральні страждання.

На їх думку, сума відшкодування моральної шкоди не відповідає тяжкості злочину, його наслідкам, зухвалої поведінки обвинуваченого та є явно невідповідною тим моральним стражданням, що вони пережили.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

22 червня 2017 року ОСОБА_6 керував автомобілем марки «Subaru Outback», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі М-14 сполучення «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» з боку м. Миколаєва у напрямку м. Херсон.
В той же день, по тій же автомобільній дорозі, зі сторони м. Херсону у напрямку м. Миколаєва, рухався автомобіль марки «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , в якому перебували також в якості пасажирів ОСОБА_7 та ОСОБА_11
Рухаючись у вказаному напрямку на зазначеному автомобілі, близько 15:00, водій ОСОБА_6 , здійснюючи обгін попутного вантажного транспортного засобу, грубо порушив положення підпункту б) пункту 2.3., пункту 10.1. та підпункт в) пункту 14.2. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не впевнившись в безпеці свого маневру, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він виїжджає, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, і його маневр не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, що він об`єктивно спроможний був здійснити, виїхавши на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення свого автомобіля із автомобілем «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_2 , який рухався по своїй смузі йому назустріч, внаслідок чого особи, які перебували у цьому автомобілі отримали тілесні ушкодження, а саме:
- водій ОСОБА_8 - ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді закритої травми грудної клітини, перелому 6 і 7 ребер справа, перелом поперечних відростків 6 та 7 шийного хребця, струсу головного мозку, забитої рани голови;
- пасажир ОСОБА_7 - середнього ступеню тяжкості - осколковий перелом нижньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням, струсу головного мозку, забиття шийного відділу хребта, садни нижніх кінцівок;
- пасажир ОСОБА_11 - тяжкі тілесні ушкодження у виді тупої травми живота з розривом селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, струсу головного мозку, численних поверхневих різаних ран обличчя, відкритого численного перелому правого надколінника, осколкового перелому обох стегон в нижньої третини зі зміщенням, травматичного шоку 2-3 ступеня.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без змін, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілих на підтримку своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 зазначає, що суд безпідставно визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, оскільки вина останнього не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Так, ОСОБА_6 як в суді першої так і в апеляційній інстанції вину не визнав та пояснював, що дійсно, в той день на своєму автомобілі Subaru їхав із сім`єю на відпочинок і рухався з м. Миколаєва у бік м. Херсону в потоці автомобілів зі швидкістю близько 60 км/год. Попереду нього рухався великий вантажний автомобіль -фура, яка зненацька почала маневрувати і зміщуватися вправо, в зв`язку з цим перед ним відкрилася вільна дорога і він продовжив рух прямо, випереджуючи фуру, але побачив що йому назустріч, рухається автомобіль марки ВАЗ, який частиною свого авто займає його смугу руху, тому він вимушений був різко повернути вліво щоб уникнути зіткнення з цим автомобілем. Він зупинився на узбіччі, але автомобіль ВАЗ, який рухався йому на зустріч з великою швидкістю, чомусь також звернув на узбіччя назустріч і зіткнувся з його автомобілем. Зіткнення відбулося на узбіччі зліва по ходу його руху.

Але такі твердження апелянта спростовуються зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності.

Так, потерпілий ОСОБА_8 , пояснив, що 22 червня 2017 року, в денний час, він їхав на своєму автомобілі ВАЗ 2107 по дорозі з боку м. Херсона у бік м. Миколаєва. На ділянці дороги, не доїжджаючи автозаправної станції WOG йому назустріч їхала фура, але ззаду неї зненацька на великій швидкості вискочив йому на зустріч автомобіль Subaru, який виїхав на смугу його руху. Він гальмував, але автомобіль «Subaru» зіткнувся з передньою частиною його автомобіля. Рухався той автомобіль зі значною швидкістю, оскільки удар був великої сили. Удар прийшовся більше в праву передню частину його автомобіля.

І в суді першої і в апеляційної інстанції заперечував, що рухався на великій швидкості і виїхав на смугу зустрічного руху на зустріч автомобілю Subaru, та наполягав, що рухався тільки по своїй смузі руху зі швидкістю близько 60 км/год.

Потерпіла ОСОБА_7 , пояснила, що 22 червня 2018 року, вона знаходилася на задньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ 2107 під керуванням ОСОБА_8 і вони їхали із с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області до м. Миколаєва. Приблизно через 15 хв. після виїзду із с. Шевченкове вона почула крик водія і відразу відбувся сильний удар у передню частину їх автомобіля. Вказала, що автомобіль ВАЗ, в якому вона знаходилася, напрямків руху не змінював і рухався весь час по своїй смузі, і зіткнення відбулося на смузі його руху, а не на узбіччі. Швидкість автомобіля ВАЗ 2107 була близько 60 км/год.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надали в суді першої інстанції анологічні покази, пояснили, що 22 червня 2017 року вони їхали у службових справах на своєму автомобілі марки ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_3 до с. Шевченкове Вітовського району. Після проїзду автозаправки WOG їх на великій швидкості обігнав автомобіль марки «Subaru», їзда якого була сильно агресивною. А через деякий час вони побачили як попереду, приблизно на відстані 300 метрів, на зустрічній смузі та узбіччі піднявся стовп пилюки.
Покази потерпілих та даних свідків є послідовними та узгоджуються між собою і судом не висловлено сумнівів щодо них, не навів і обґрунтованих доводів про це і захисник ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі.

Твердження апелянта про те, що показання потерпілих та вищевказаних свідків суд безпідставно взяв до уваги, оскільки вони є суперечливими, а покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надуманимі, оскільки вони не могли бачити детально того, що відбувається, не є слушними.

Судом було, відповідно до вимог ч.1 ст.23 КПК України, досліджено всі докази безпосередньо, показання даних учасників кримінального провадження суд отримав усно. Відповідно до положень даної статті безпосередньо допитав даних свідків і вони надали під присягою саме зазначені судом пояснення, які повністю узгоджувались з поясненнями потерпілих.

Крім того, покази потерпілих та свідків узгоджуються з показами допитаної судом першої інстанції свідка ОСОБА_16 , яка показала, що в той день рухалася по автомобільній дорозі в напрямку м. Херсон, де проживає та працює. В автомобілі у неї є відеорегістратор, який був включений і в той день. Після проїзду автозаправної станції її обігнав на великій швидкості автомобіль Subaru, який продовжував потім далі рухатися на великій швидкості обганяючі інші транспортні засоби, рухаючись то по своїй смузі, то по зустрічній. Після здійснення приблизно третього обгону вона побачила попереду клуб пилюки і зрозуміла, що відбулася аварія. Коли вона під`їхала ближче, то побачила, що зіткнулися автомобіль ВАЗ та автомобіль Subaru. Даний запис з регістратора нею було завантажено до мережі Інтернету 22 червня 2017 року.

Крім вищевказаних показань, вина ОСОБА_9 підтверджується наступними письмовими доказами, які є в матеріалах кримінального провадження: висновком експерта № 222 від 04 серпня 2017 року, згідно з яким у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітини, перелому поперечних відростків 6 і 7 шийних хребців зліва, струс головного мозку, ушиблені рани лоба, які відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; висновком експерта № 228 від 04 серпня 2017 року, згідно з яким у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості - осколковий перелом нижньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням, струсу головного мозку, забиття шийного відділу хребта, садни нижніх кінцівок, висновком експерта № 198 від 11 липня 2017 року, згідно з яким у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у виді тупої травми живота з розривом селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, струсу головного мозку, численних поверхневих різаних ран обличчя, відкритого численного перелому правого надколінника, осколкового перелому обох стегон в нижньої третини зі зміщенням, травматичного шоку 2-3 ступеня, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя.

Також, вина ОСОБА_9 підтверджується висновком експерта № 17-825 від 19 серпня 2017 року, відповідно до якого за умов, викладених в постанові про призначення експертизи, водію автомобіля «Subaru Outback» в своїх діях необхідно було керуватися вимогами, що викладені в пунктах 10.1.,14.2. (підпункт в) ПДР та водій автомобіля «Subaru Outback» мав технічну можливість попередити ДТП і тому дії водія автомобіля «Subaru Outback», що передували ДТП, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, водії автомобіля ВАЗ не мав технічної можливості запобігти ДТП, а його дії, що передували ДТП, з технічної точки зору, не перебувають у причинному зв`язку з ДТП, що сталося; висновком експерта № 461 від 22 серпня 2017 року відповідно до якого на момент ДТП ходова частина, рульове керування і робоча гальмівна система автомобіля «Subaru» знаходилися в працездатному стані; висновкам експерта № 463 від 14 липня 2017 року, відповідно до якого на момент ДТП ходова частина, рульове керування і робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ знаходилися в працездатному стані; протоколом огляду від 04 травня 2018 року, відповідно до якого під час огляду, проведеного на виконання доручення суду був оглянутий відеозапис, виявлений в мережі Інтернет на сайті htts:/www.youtube.com/, під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який було завантажено користувачем « ОСОБА_17 », даний відеозапис підтвердив покази свідка ОСОБА_16 .

За такого, дослідивши докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведенність вини обвинуваченого ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 286 КК України.

Доводи захисника, що при призначенні експертиз та у висновках експертів наявні фальсифікації є безпідставними.

Колегія вважає їх суб`єктивною думкою захисника, з огляду на те, що матеріали провадження не містять офіційних висновків щодо цього питання, крім того, захисник мав можливість, як на протязі досудового слідства так і судового подати заяву з даного питання до прокуратури, але наразі такі дані відсутні.

Колегія суддів вважає також безпідставними доводи захисника, щодо того, що суд проігнорував право обвинуваченого збирати та подавати докази.

Оскільки судом першої інстанції було мотивовано чому не були взяті до уваги надані стороною захисту висновок експерта 17-582 від 08 грудня 2017 року та висновок від 13 серпня 2018 року аварійного комісара ОСОБА_18 , і колегія вважає висновок суду про відмову в прийнятті даних доказів вірним та обгрунтованим, та таким, що відповідає положенням чинного КПК України.

Щодо зазначеного захисником, що підпис ОСОБА_9 в протоколі проведення слідчого експерименту від 12.05.2019р. є підробленим, то дане твердження є голослівним, суд не може прийняти його до уваги, зважаючи на відсутність в матеріалах справи офіційного висновку експерта про те, що даний підпис є підробленим.

Інші доводи, які зазначив апелянт, судом першої інстанції, при ухвалені вироку враховані і їм надана належна оцінка.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд дотримався вимог ст. 65 КК України. Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до тяжких злочинів, наявність негативних наслідків у виді спричинення тілесних ушкоджень трьом потерпілим, вчинення злочину вперше, та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються позитивно, має двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання судом встановлено не було, та дійшов вірного висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємого злочину з необхідністю позбавлення ОСОБА_9 права керування транспортними засобами строком на три роки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_9 в цій частині є законним та обґрунтованим, тому не вбачає підстав для його скасування, та ухвалення виправдувального вироку, як того просить апелянт.

Що стосується вимог апеляційних скарг потерпілих про зміну оскаржуваного вироку в частині вирішення їх цивільних позовів, апеляційний суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, автомобіль марки «Subaru Outback», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди був застрахований.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України)).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 пояснив, що на момент ДТП він був застрахований в ПРАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відповідно до Полісу № АК /6006631 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності з терміном дії з 03.07.2016 по 02.07.2017р.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Зі змісту вироку вбачається, що в суді першої інстанції, всупереч висновку Верховного Суду викладеному в постанові від 4 липня 2018 року, в справі № 755/18006/15-ц, яким було констатовано, що спрямовування судової практики шляхом неврахування наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності при вирішенні питання про відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», нівелює існування цього правового інституту як такого, не вирішувалось питання стосовно страхової компанії, що перешкодило суду ухвалити законне рішення.

За такого, в частині вирішення цивільних позовів, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, з направленням до суду першої інстанції для вирішення в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405,407, 409,426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01.10.2018 року у частині вирішення цивільних позовів скасувати, і в цій частині кримінальне провадження направити на новий розгляд в суді 1 інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду 1 інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: