Ухвала Іменем України
29 березня 2019 року м. Київ
справа № 707/257/18

провадження № 51-1394ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 7 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 23 липня 2018 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 17 липня 2018 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_6 , та визнано її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі - КК України) і призначено узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 850 грн. з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 1 рік.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 7 грудня 2018 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона будучи службовою особою Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, діючи умисно в інтересах особи, стосовно якої здійснюється судовий розгляд в іншому кримінальному провадженні, 29 липня 2016 року перебуваючи у приміщенні даної ради, склала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме, рішення сільської ради № 15-2 «Про передачу ОК «Дніпровські води» земельної ділянки рекреаційного призначення в довгострокову оренду терміном на 49 років за вказаною у вироку адресою, шляхом його підписання та скріплення гербовою печаткою сільської ради, яке видала для передачі представнику ОК «Дніпровські води».
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висловлює вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 встановлено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 та ст. 369-2 КК України і цей вирок має преюдиціальне значення у кримінальному провадженні щодо неї.
Перевіривши доводи касаційної скарги захисника та наявні копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у передбаченому законом порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Як убачається з копій судових рішень, вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 23 липня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за встановлених органом досудового розслідування та наведених в угоді про визнання винуватості фактичних обставин провадження, які стосуються лише останньої та мають юридичне значення лише для неї.
Місцевий суд при формулюванні обвинувачення у вироку зазначив, що ОСОБА_6 діяла в інтересах особи, щодо якої здійснюється судовий розгляд в іншому кримінальному провадженні. Будь-яких посилань у вироку щодо ОСОБА_6 про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в інтересах ОСОБА_5 немає.
Таке посилання місцевого суду не може свідчити про встановлення доведеності винуватості ОСОБА_5 , обвинуваченої в іншому кримінальному провадженні, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 та ст. 369-2 КК України, а даний вирок не має преюдиціального значення у провадженні щодо неї.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність будь-яких порушень прав, свобод та інтересів інших осіб, які б були підставами для відмови в затвердженні вироком місцевого суду угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 .
Верховним Судом не встановлено обставин, які б були підставами для скасування ухвали апеляційного суду за касаційною скаргою захисника.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 7 грудня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3