1Справа № 335/6131/18 1-кс/335/850/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене першим заступником прокурора Запорізької області ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кохб, Тавужської області, Вірменія, громадянина Вірменії, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

З наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 02.06.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 червня 2018 року приблизно о 17 годині 50 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «BMW 330 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 (литовська реєстрація), здійснював рух по проїзній частині вул. Набережна магістраль в м. Запоріжжі, з боку вул. Української в напрямку вул. Лермонтова, зі швидкістю не менше 100,7 км/год, що перевищує допустиму швидкість руху в населеному пункті. В цей же час по правому тротуару по ходу руху автомобіля в зустрічному йому напрямку рухались пішоходи ОСОБА_9 та малолітня ОСОБА_10 . Під час руху поблизу стовпа ЛЕП № 220 водій ОСОБА_5 перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки та перешкод іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху вліво, скоїв наїзд на бордюрний камінь зліва по ходу свого руху, після чого допустив занос керованого ним автомобіля, який виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та малолітню ОСОБА_10 . Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 10.1., 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких: п.10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». п.12.4:«У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год». п. 12.9 б): «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4». Внаслідок порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «BMW 330 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 (литовська реєстрація), скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а сам втік з місця пригоди, залишивши автомобіль. Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України згідно з висновками судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9-481 від 26.07.2018, проведеної експертами Запорізького НДЕКЦ МВС України, з технічної точки зору знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди, а пішохід ОСОБА_9 була доставлена до лікарні, де цього ж дня померла.

Посилаючись на те, що для закінчення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню органу досудового розслідування потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, виконання яких неможливо до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, а також зазначаючи, що з урахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , не зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали на підставах, викладених у клопотанні та пояснили, що ризики не зменшилися, також необхідно здійснити ряд слідчих дій для встановлення істини по справі (отримати висновки експертиз), підозрюваний порушував зобов`язання, а саме: переховувався від слідства. Просять продовжити запобіжний захід на 60 днів.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що на теперішній час підозра необґрунтована, відсутні докази винуватості підозрюваного або його причетність до вказаного правопорушення, а саме те, що ОСОБА_5 в момент аварії знаходився за кермом. Також пояснили, що ОСОБА_5 хворіє туберкульозом та перебування в умовах СІЗО не дає йому можливості лікуватись. Просять відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді поруки.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 02.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

03.06.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

03.06.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб 02.08.2018 включно.

25.07.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя продовжено строк досудового розслідування до 4 місяців до 03.10.2018 року.

25.07.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб до 22.09.2018 року

19.09.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України продовжено строк досудового розслідування до 6 місяців, а саме до 03.12.2018.

19.09.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 21.11.2018.

23.11.18 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.12.2018.

30.11.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України продовжено строк досудового розслідування до 8 місяців, а саме до 03.02.2019.

30.11.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 28.01.2019.

28.01.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України продовжено строк досудового розслідування до 12 місяців, а саме до 03.06.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, а саме: у даному кримінальному провадженні призначені судові експертизи. Для прийняття законного рішення у кримінальному провадженні до його матеріалів необхідно долучити висновки вищезазначених судових експертиз, які мають суттєве значення для розслідування кримінального правопорушення

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що наявні обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, також слідчий суддя враховує обсяг підозри та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Також слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, є громадянином іншої держави, не працевлаштованого, постійного місця проживання на території України не має, раніше судимого на території інших держав, а також те, що після звільнення з СІЗО, порушив покладений на нього обов`язок, в рамках іншого кримінального провадження.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеню участі підозрюваного у його вчиненні, а також доказів та обставин, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, та приходить до висновку, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, є недостатнім для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Матеріалами клопотання підтверджено, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на даний час продовжують існувати, та на переконання слідчого судді, даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину.

Щодо доводів захисника про наявність хронічного захворювання у ОСОБА_5 туберкульозу та неможливість його знаходження під вартою, так як потребує лікування, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки не підтверджено належними доказами та не надана довідка про неможливість знаходження ОСОБА_5 в умовах СІЗО.

Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, та стороною захисту не підтверджено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню та слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , строком до 28.03.2019 включно.

Керуючись, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 28 березня 2019 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1