Справа № 215/5304/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Тернівський районний суду міста Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченго - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Кривому Розі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кримінальним провадженням № 0001893, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України , за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище.

Ухвалою слідчого судді від 02.11.2018 р. обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31.12.2018 р. включно.

13.12.2018 року ухвалою суду обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 було продовжено до 11.02.2019 р. включно та відмовлено в клопотанні захисника ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

01.02.2019 року до канцелярії суду було здано зазначене клопотання, яке підтримано прокурором в судовому засіданні. Прокурор просить продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Так, існує ризик, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він ніде не працює та не має засобів для існування; ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування переховувався та перебував у розшуку; ризик незаконного впливу на свідків, оскільки ОСОБА_4 погрожував свідкові ОСОБА_6 , в ході досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечує проти продовження запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, оскільки він не переховувався від органів досудового розслідування, його ніхто не викликав, про оголошення в розшук йому було не відомо. Вказує, що 06.08.2018 року під час перебування в Тернівському районному відділі національної поліції до нього працівниками поліції застосовувалося насильство: одягався пакет на голову, між пальцями зажимали барабанні палички, від чого залишилися «шрами» між пальцями на руках, тому саме таким чином його змусили визнати себе винуватим.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечує проти продовження строку тримання під вартою, вказує що обвинувачений не ухилявся від слідства, на виклики слідчого ОСОБА_7 не з`являвся, оскільки самі виклики були зроблені з порушенням, обвинувачений має на утриманні малолітню дитину, з якою мешкає постійно та займається її вихованням, має сім`ю, постійне місце реєстрації в м. Жовті Води та місце мешкання в м. Кривому Розі, що підтверджується договором оренди житла , не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вважає що прокурором не надано доказів щодо продовження існування ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу, тому просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Крім того вказує на необґрунтованість підозри, оскільки свідок, який був допитаний в судовому засіданні вказав, що викрадений кабель належать ПАТ «ПівнГЗК», а не ПАТ «Укртелеком», згідно обвинувального акту.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись обвинуваченого від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наступне.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який в разі визнання його винуватим, передбачено покарання до шести років позбавлення волі. Крім того під час досудового розслідування, ОСОБА_4 перебував у розшуку, згідно постанови від 27.08.2018р.,тому вказані обставини на думку суду свідчать про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України.

ОСОБА_4 ніде не працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, пов`язаного з таємним викраденням чужого майна (крадіжка) , обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого в період іспитового строку, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177КПК України.

На думку суду, в даному випадку інтереси суспільства превалюють над правами обвинуваченого щодо його особистої свободи та недоторканості, гарантованих ст.29 Конституції України, а ухвала суду є законодавчо встановленим рішенням щодо тримання особи під вартою.

Суд не може взяти до уваги доводи захисника з приводу не обґрунтованості підозри, оскільки поняття обґрунтованої підозри не міститься у національному законодавстві. Воно вироблено у практиці ЄСПЛ. Зокрема, у справі «Гусинський проти Росії» (2004 р.) зазначається, що обґрунтована підозра це існування фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що дана особа могла вчинити правопорушення.
Таким чином, обгрунтованість підозри полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що дана особа могла вчинити правопорушення, встановлення власника викраденого майна та потерпілого за фактом крадіжки не відноситься до поняття обґрунтованої підозри.
Згідно ч.6 ст.206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Оскільки під час розгляду даного клопотання, обвинувачений заявив про застосування до нього насильства під час проведення досудового розслідування , а саме 06.08.2018 року та повідомив про наявність на його тілі «шрамів» від застосованого насильства, ОСОБА_4 перебуває в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3», в якій на час поміщення ОСОБА_4 повинні були його оглянути та зафіксувати наявність тілесних ушкоджень, тому вважаю необхідним витребувати із вказаної установи довідку про наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого на час його поміщення до установи та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в його усній заяві, оголошеній в судовому засіданні.
Так, враховуючи наявність ризиків, передбачених пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, можливість переховуватись обвинуваченого від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також оцінюючи сукупність обставин, саме: дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому продовжує обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 06 квітня 2019 року.

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - по 06 квітня 2019 р. включно, з можливістю внесення застави та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 02.11.2018 року.
Витребувати з Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3» інформацію про наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_4 , на час його поміщення до установи.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у місті Полтава провести дослідження фактів, викладених в усній заяві ОСОБА_4 , оголошеній в судовому засіданні.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДЯ