Провадження № 1-кп/127/1008/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.11.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0003625 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Ободівка Тростянецького р-ну Вінницької обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
17.07.2017 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ст. 70 КК України до позбавлення волі терміном на 3 роки, звільнений по відбуттю строку покарання 14.11.2018 року.
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 12.09.2018 року о 09:35 год., відбуваючи покарання у ДУ «Вінницької виправної колонії (№86)», відкрито в категоричній формі відмовився виконувати законну (відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України) вимогу начальника відділення СПС № 7 майора внутрішньої служби ОСОБА_6 , а саме приступити до 2-х годинних відпрацювань по благоустрою прилеглої території відділення, що включало в себе підмітання території, оскільки згідно графіку чергувань від 31.08.2018 на вересень 2018 року, затвердженого начальником СПС № 7 майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , ОСОБА_4 був черговим. В подальшому із засудженим ОСОБА_4 було проведено бесіду індивідуального виховного характеру, в ході якої додатково доведено та роз`яснено його права та обов`язки згідно ст. 107 КВК України, попереджено про дисциплінарну та кримінальну відповідальність у разі невиконання законної вимоги представника адміністрації згідно ст. 132 КВК України та ст. 391 КК України. Після проведених роз`яснень, повторно вказано об`єм роботи та поставлено законну вимогу приступити до її виконання та надано необхідний інвентар. Однак, засуджений ОСОБА_4 , знову, відкрито в категоричній формі, в присутності працівників адміністрації ДУ «Вінницької виправної колонії (№86)» відмовився виконувати вказану законну вказівку начальника СПС №7 майора внутрішньої служби ОСОБА_6 , чим порушив ст. 9 КВК України, згідно якої засуджені зобов`язані виконувати законі вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань, ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 2 розділу II «Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань», згідно яких засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи із благоустрою установи виконання покарань. При цьому ОСОБА_4 , був одягнений та взутий за сезоном, а також забезпечений необхідним робочим інвентарем та за станом здоров`я засуджений ОСОБА_4 міг залучатись до праці.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Пояснив суду, що відбуваючи покарання у установі виконання покарань (№86) він працював на виробництві протягом двох місяців, за що йому було нараховано 108 грн. заробітної плати. 12 вересня 2018 року його викликали до штабу та начальник відділення повідомив йому, що його черга прибирати територію. Оскільки він вважав, що жодного графіку встановлено не було, тому він відмовився прибирати. Зазначив, що по прибуттю в установу йому було роз`яснено про права та обов`язки засудженого, повідомляли про притягнення до кримінальної відповідальності за незаконне невиконання законних вимог адміністрації, про що він розписувався. Також пояснив, що у 2012 році притягувався до покарання за ст. 391 КК України, відбуваючи покарання у установі виконання покарань (№123). Просив суворо його не карати, оскільки висновки для себе зробив.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження зміст всіх обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому його дії суд кваліфікує за ст. 391 КК України, а саме злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий.
Крім того, судом враховано ту обставину, що ОСОБА_4 згідно характеристики ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» від 12.09.2018 року, характеризується негативно, на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням, п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Востаннє, 30.07.2018 року був переведений до приміщення камерного типу (одиночної камери) терміном на один місяць. Не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не виконує роботи із самообслуговування, свідомо уникає робіт по благоустрою установи або перекладає їх на інших засуджених. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи.
Згідно довідки Тростянецької центральної районної лікарні №354 від 26.09.2018 року ОСОБА_4 , 1984 року народження, в психіатричному кабінеті Тростянецької ЦРЛ не перебуває. За останні п`ять років за допомогою не звертався.
Відповідно до довідки Тростянецької центральної районної лікарні №324 від 26.09.2018 року ОСОБА_4 , 1984 року народження, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Тростянецької ЦРЛ не перебуває.
Відповідно до положень статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставиною, яка згідно статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.
Суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі.
Відтак суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, буде необхідним і достатнім покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті.
Частиною 1 статті 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частиною 3 цієї ж статті визначено, що суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Врахувавши, що злочин передбачений ст. 391 КК України, згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, суд враховує особу обвинуваченого, який має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей 2014 та 2016 років народження, визнав вину, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 75, 76, 391 КК України, ст. ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
У відповідності до п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: