Єдиний унікальний номер 219/104/19
Номер провадження 11-сс/804/64/19

УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2019 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Ковалюмнус Е.Л.,

суддів: Акуленка В.В., Стародуба О.Г.,

при секретарі: Рябцевій Ю.С.,

за участю

прокурора: Струкова А.О,

захисника: ОСОБА_1,

підозрюваного: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Донецького апеляційного суду у м. Бахмуті в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Панченка О.В. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та продовжено підозрюваному ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2019 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

04.01.2019 року до Артемівського міськрайонного суду звернувся слідчий СВ Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим з заступником прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_2

З клопотання вбачається, що необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_2 обумовлюється наявністю наступних ризиків передбачених ст. 177 КПК України які можуть настати якщо підозрюваний буде залишатися на волі .У звязку із повідомленням ОСОБА_2 про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, потребується застосування до ОСОБА_2 за побіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_2, покладається необхідність запобігання спробам:

1) Переховуватись від органів досудовою розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_2 являючись військовослужбовцем буде зобов'язаний повернутися до місця тимчасового розташування військової частини, яка наразі дислокується на території Луганської області, неподалік лінії розмежування ЗСУ та НЗФ, де тривають бойові дії; не має постійного проживання на території Донецької області, місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область, також, ОСОБА_2 неодноразово належним чином направлялись за місцем його мешкання та за місцем служби у військову частину А3892 повістки по виклик до слідчого та прокурора для проведення слідчих дій, але останній жодного разу не прибув до органу досудового розслідування та прокуратури.

2) Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується, тим що ОСОБА_2 в травні 2016 року являючись військовослужбовцем, який обіймав тимчасово посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків, тобто будучі військовою службовою особою, після вчинення умисного вбивства солдата ОСОБА_5 із застосуванням 9 мм пістолету ПМ на очах більше 25-ти військовослужбовців, на території ВОПу «Столяр», який був розташований на землях Бахмутського району Донецької області, користуючись своїми повноваженнями командира, з метою приховати очевидні сліди вчинення ним злочину та взагалі уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, погрожуючи застосуванням пістолету ПМ змусив військовослужбовців перенести труп ОСОБА_5 разом з його речами з ВОПу до території з обмеженим доступом «сірої зони» поблизу лінії розмежування з непідконтрольною Україні територією, де наказав закопати тіло ОСОБА_5 і його речі. Враховуючи, що вказане кримінальне правопорушення було вчинено давно і органом досудового розслідування не отримано всіх доказів його вчинення, вказаний ризик є достатньо обґрунтований з огляду на те, що ОСОБА_2 зможе знищити, сховати або спотворити інші сліди злочину, які можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні і мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3) Незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_2, після вчинення вбивства ОСОБА_5 пригрозив всім присутнім військовослужбовцям на ВОП і розправою шляхом їх вбивства вразі виявлення ним факту доповіді ними (військовослужбовцями) про вбивство ОСОБА_5 командуванню військової частини або правоохоронним органам. Водночас, ОСОБА_2 попередив всіх, що має впливових знайомих, у звязку з чим, за вчинене вбивство він не понесе жодної відповідальності. Зазначеним способом - погрозами ОСОБА_2 впливав на свідків у даному кримінальному провадженні на протязі всього часу висловлював на протязі всього часу досудового розслідування. Вказаними діями, в тому числі перебуваючи на волі, ОСОБА_2 залякав очевидців вчинення ним вбивства ОСОБА_5, в тому числі і свідків у даному кримінальному провадженні, які вже дали покази про всі обставини даного злочину і хвилюються за своє життя і здоровя, а також життя і здоровя своїх рідних. Вказаний ризик є обґрунтований з урахуванням того, що не всі очевидці вчинення ОСОБА_2 вбивства допитані як свідки у кримінальному провадженні і продовжують проходити військову службу разом з ним, а також проживати на території України. Вказане підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що ОСОБА_2, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, як військовослужбовець, який наразі проходить військову службу на посаді командира 2 гірсько-штурмової роти військової частини А3892, у військовому званні молодший лейтенант, користуючись своїми повноваженнями як військова службова особа, може здійснити вплив на свідків, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали або будуть надавати під час досудового розслідування та в суді. Також, ОСОБА_2, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування та судового слідства. Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_2, з метою перешкодити встановленню обєктивної істини, після вбивства ОСОБА_5 повідомив командуванню військової частини про те, що останній самовільно залишив військову частину, та у підтвердження цього виготовив відповідні документи, а також шляхом погроз і використання службових повноважень, примусив військовослужбовців надати неправдиві пояснення під час службового розслідування щодо зникнення ОСОБА_5 Вказане підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

5) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підтверджується тим, що ОСОБА_2 перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за контрактом, може вчинити інший злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби за ст. 407 ч. 4 КК України, або дезертирство за ст. 408 ч. 3 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за скоєне умисне вбивство солдата ОСОБА_5, або продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тим що він після вчинення умисного вбивства ОСОБА_5 погрожував військовослужбовцям, які стали в той день очевидцям та свідкам вчиненого ним злочину, а на деяких свідків ОСОБА_2 після вчинення злочину направляв пістолет, тим самим вчинив та може вчинити злочин у сфері проти життя та здоровя, а саме: погроза вбивством, тому що були реальні підстави побоюватись здійснення такої погрози, що кваліфікується за ст. 129 ч. 1 КК України. Вказане підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_13

З метою запобігання ОСОБА_2 переховуватися від органів досудового розслідування та суду незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, та враховуючи практику ЕСПЛ просив останньому продовжити термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахти Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку за адресою Луганська область м. Сєверодонецьк вул. Б.Ліщини 2/1

Ухвалою слідчого судді слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2019 року задоволено клопотання слідчого Панченка О.В. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та продовжено підозрюваному ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2019 року включно.

На вказану ухвалу захисником ОСОБА_1, яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2019 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та не обґрунтованим. В обґрунтування наведених доводів, захисник посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_2 має: стійкі соціальні звязки, постійне місце роботи, статус учасника бойових дій, постійне місце проживання, а також підозрюваний раніше не судимий.

На засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_14 та її представника захисник ОСОБА_15 не зявились та останній надав заяву, в якій просять розглядати апеляційну скаргу захисника за їх відсутності. У задоволенні апеляційної скарги просить відмовити в повному обсязі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_1 та підозрюваного ОСОБА_2, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора Струкова А.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_1, дослідивши заяву представника потерпілої ОСОБА_14 захисника ОСОБА_15, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_2 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_2, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прийшов до правильного висновку про недостатність застосування у відношенні підозрюваної ОСОБА_2, який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, більш мякого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_2 більш мякого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_2, у вигляді особистого зобовязання повязана з тим, що у вказаному випадку ОСОБА_2 являючись військовослужбовцем буде зобов'язаний повернутися до місця тимчасового розташування військової частини, особовий склад якої на теперішній час виконує завдання за призначенням в районі проведення операції обєднаних сил на території Луганської області, де також отримає можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з числа військовослужбовців однієї з ним військової частини.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_2, у вигляді домашнього арешту повязана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, підозрюваний ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 та немає будь-якого місця проживання на території Донецької області, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування ОСОБА_2 від органів досудового розслідування або суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_2 у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, повязана з тим, що він вчинив злочин із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, тобто вбив солдата ОСОБА_5 із вогнепальної зброї 9 мм пістолета ПМ.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_2, у вигляді особистої поруки повязана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобовязанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обовязків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобовязується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу вимогу.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш мяких запобіжних заходів підтверджується протоколами допитів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_6, протоколом огляду місця події від 13 грудня 2017 року; протоколом огляду трупу від 13 грудня 2017 року, висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 27 грудня 2017 року; висновком експерта судово-медичного моргу Навокодацького відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» за № 640/НЕ від 15 січня 2018 року; висновком експерта № 45-МК від 13 січня 2018 року; протоколами додаткових слідчих експериментів із свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8; протоколами допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_9, які показали обставини вчинення умисного вбивства ОСОБА_2;

За таких обставин застосування більш мяких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вирішуючи заявлене клопотання, повно та всебічно врахував обсяг пред'явленого обвинувачення ОСОБА_2, всі ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не змінилися до теперішнього часу та продовжують існувати та прийшов до правильного висновку про задоволення клопотання слідчого.

Також слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_2, будучи раніше не судимим, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений ,на утриманні малолітніх дітей не має, є військовослужбовцем за контрактом, який проходить військову службу у військовий частині А 3892 і обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п'ятнадцяти років і вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, а тому на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 про невмотивованість рішення слідчого судді, щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_2 іншої міри запобіжного заходу, безпідставні.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - не обґрунтовані.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 176-178, 199, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Панченка О.В. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та продовжено підозрюваному ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2019 року включно залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: