Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
317/3298/17: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини); Ухилення від військової служби (усі види), з них; Самовільне залишення військової частини або місця служби.
Надіслано судом: 24.04.2019. Зареєстровано: 25.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 26.04.2019.
Дата набрання законної сили: 25.05.2019
Номер судового провадження: 1-кп/317/29/2019
Справа №317/3298/17
Провадження №1-кп/317/29/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м.Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000062 від 12.06.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді санітарного інструктора 1 роти охорони батальйону, у військовому званні «молодший сержант», раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді санітарного інструктора 1 роти охорони батальйону, у військовому званні «молодший сержант», діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 21.03.2017 самовільно залишив місце служби без поважних причин, а саме бригадний полігон «Близнюки» військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ), який розташований поблизу АДРЕСА_3 , та був відсутній на військовій службі до 20 вересня 2017 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину і пояснив, що дійсно 21.03.2017 він самовільно залишив частину, тому як дружина після перенесеної операції на серці потребувала стороннього догляду. При цьому пояснив, що був ознайомлений зі Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, та усвідомлював наслідки неявки на місце служби, однак збіг тяжких сімейних обставин негативно вплинули на його поведінку та після того, як йому відмовили у відпустці був вимушений самостійно покинути військову частину. До військової частини повернувся самостійно. В скоєному щиро розкаявся. Пояснив, що дружина визнана інвалідом 2 групи і після тяжкої операції за нею необхідно було доглядати, про що надані необхідні документи.

Окрім повного визнання своєї провини у скоєному кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_4 повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження доказами.

Так, 08.09.2016 з ОСОБА_4 укладено контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України протягом строку Контракту тобто 6 місяців, а в разі настання особливого періоду понад установлений строк Контракту, відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби (а.с. 46-47).

Відповідно до наказу ТВО командира військової частини п/п ВО105 від 30 вересня 2016 року № 260, ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) на посаду санітарного інструктора 1-ї роти охорони батальйону та постановлений на всі види забезпечення (а.с. 45).

Із рапорту начальника бригадного полігону військової частини п/п ВО105 від 21.03.2017 вбачається, що під час перевірки особового складу зведеного підрозділу 21.03.2017 о 8:00 год. встановлено, що без поважних причин був відсутній солдат ОСОБА_4 і станом на 11:00 год. військовослужбовець не повернувся (а.с. 52).

12.06.2017 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено повідомлення військовому прокурору Запорізького гарнізону про кримінальне правопорушення молодшим сержантом ОСОБА_4 , яке виразилось в тому, що 21.03.2017 ОСОБА_4 самовільно залишив бригадний полігон військової частини п/п НОМЕР_3 у військовому містечку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Запорізького району Запорізької області без поважних причин (а.с. 48-49).

Відповідно до акту службового розслідування від 30.03.2017 встановлено, що під час перевірки особового складу зведеного підрозділу у військовому містечку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 21.03.2017 о 8 год. без поважних причин був відсутній солдат ВЗК ОСОБА_4 . В акті зазначено, що станом на 11 год. 21.03.2017 вищевказаний військовослужбовець в розташування не повернувся (а.с. 50-51).

Факт відсутності військовослужбовця ОСОБА_4 в військовій частині також підтверджується пояснювальними старшого солдата ОСОБА_5 і солдата ОСОБА_6 від 21.03.2017 (а.с. 53-54) та доповіддю ТВО командира військової частини про невихід на службу без поважних причин солдата ОСОБА_4 (а.с. 55).

За результатами службового розслідування по факту самовільного залишення частини солдатом ВЗК ОСОБА_4 командиром військової частини п/п НОМЕР_3 видано відповідний наказ від 30.03.2017, який доведено до особового складу, в частині, що його стосується (а.с.57-58).

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_7 , начальник полігону військової частини НОМЕР_1 , пояснив, що в березні 2017 проводились навчання на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». 21.03.2017 під час шикування з`ясувалось, що солдат ОСОБА_4 в військовій частині відсутній. З ним зв`язались по телефону, він повідомив, що буде на наступний день, однак до військової частини так і не з`явився.

Допитана в якості свідка заступник командира роти з морально-психологічного забезпечення військової частини ОСОБА_8 проводила службове розслідування по факту відсутності ОСОБА_4 у військовій частині та збирала відповідні документи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 підтверджується як його поясненнями, так і дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами і показаннями свідків. Досліджені докази є допустимими, належними, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для доведення винуватості обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинено в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, будучи військовослужбовцем за контрактом в умовах особливого періоду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому злочині.

Крім того, ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується задовільно, неодноразово брав безпосередню участь в антитерористичній операції на територій Луганської та Донецькій областей.

Враховуючи вказані вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ту обставину, що він є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період, за контрактом, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, злочин вчинений під впливом тяжких сімейних обставин, а саме хворобу дружини, за наслідками якої їй встановлена 2 група інвалідності, про що надані відповідні документи, має на утриманні неповнолітню дитину, суд вважає можливим призначити йому покарання з іспитовим строком.

Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 2 (два) роки він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації (щодо засуджених військовослужбовців командира військової частини) про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації..

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...