УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2019 року

м. Київ
справа № 397/861/16-к

провадження № 51-2283ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року та вирок Кропивницького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року.
встановив:
За вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання за попереднім вироком (Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 червня 2016 року) і остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК. На підставі ч. 3 ст. 72 КК вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 виконувати самостійно.

Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 питання про оскарження судових рішень щодо яких в цій касаційній скарзі не порушується.
Кропивницький апеляційний суд 06 лютого 2019 року скасував вирок районного суду і постановив новий, яким призначив ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК засукупністю злочинів, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання за попереднім вироком Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2018 року і остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, кожне з яких виконувати самостійно. На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зараховано ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 13 грудня 2018 року по 06 лютого 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вироки місцевого та апеляційного судів та ухвалити новий вирок, згідно якого закрити кримінальне провадження.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону в своїй касаційній скарзі захисник наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду, незгоди з наданою судами оцінкою доказам та по суті заперечує правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що, у свою чергу, виходячи з вимог статей 433, 438 КПК, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

При цьому, порушуючи питання про скасування постановлених у кримінальному проваджені судових рішень, захисник ОСОБА_4 не вказав порушень, допущених, на його думку, судами першої і апеляційної інстанцій під час розгляду кримінального провадження щодо його підзахисної, та не обґрунтував як ці порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень та чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироків першої і апеляційної інстанцій, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

Також касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у рішенні цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені захисником у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Зокрема цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3