Постанова
іменем України
13 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 459/3333/15-к
провадження № 51-4943км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02 лютого 2018 року у кримінальному провадженні № 0001333 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Червонограда Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 26 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. На підставі ст. 71 цього Кодексу ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців.
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 12 800 грн та моральної шкоди 2 000 грн.
Згідно з ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 лютого 2018 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, вирок місцевого суду від 26 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Суд визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочинів, за які його було засуджено, за обставин, детально викладених у вироку.
Як установив суд, 11 липня 2015 року близько 15:00 ОСОБА_6 навпроти автобусної зупинки «Шахтарська» на вул. Б. Хмельницького у м. Червонограді Львівської області, біля торгового комплексу «Омега Плюс» повторно, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок вагою 8 гр із золотою підвіскою вагою 3,2 гр, таким чином заволодів її майном, після чого з викраденим із місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_7 шкоду на загальну суму 12 800 грн.
Крім того, ОСОБА_6 07 серпня 2015 року у період з 01:00 до 06:30 повторно, шляхом пошкодження москітної сітки на вікні спальної кімнати на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 проник у квартиру АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав 800 грн, належні ОСОБА_9 , заподіявши їй матеріальну шкоду на зазначену суму. Після цього ОСОБА_6 із викраденим з місця злочину втік.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, оскільки суд апеляційної інстанції не навів вичерпних відповідей на всі доводи апеляційної скарги, не проаналізував та не співставив усіх доказів, на які посилалась сторона захисту, а при обґрунтуванні своїх висновків обмежився лише перерахуванням частини доказів, наведених у вироку, послався на показання свідків без наведення їх аналізу та обмежився загальними фразами про достатність та допустимість доказів. Вказує, що суд апеляційної інстанції безпосередньо доказів не дослідив, чим порушив вимоги ст. 404 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Частиною 1 ст. 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Однак вказані обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Залишаючи без задоволення апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 в частині встановлених місцевим судом обставин, апеляційний суд навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, які ніким з учасників судового провадження не оспорювались, дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
В основу вироку суд правильно поклав показання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколи огляду місця події від 11 липня та 07 серпня 2015 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 02 вересня 2015 року, письмову заяву потерпілої ОСОБА_9 , висновки експертів, протокол проведення слідчого експерименту тощо.
Вказані докази відповідають вимогам КПК України на предмет їх належності й допустимості та у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирок суду є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Доводи ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 щодо відсутності належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих останньому злочинів та недопустимості висновків експертів були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та обґрунтовано визнані неспроможними.
При цьому апеляційний суд, зазначаючи про безпідставність посилань в апеляційних скаргах на недопустимість висновків експертиз правильно зазначив про те, що в судовому засіданні місцевого суду був допитаний експерт-криміналіст ОСОБА_15 , який підтримав свій висновок експерта.
Перевіривши вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції надав належну оцінку доводам апеляційних скарг, та, навівши підстави прийнятого рішення, обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.
Посилання засудженого на те, що апеляційний суд у цьому провадженні був зобов`язаний безпосередньо дослідити докази, не є слушними, адже така позиція суперечить точному змісту положень ст. 404 КПК України.
Ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, не встановлено.
Враховуючи викладене, касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу останнього без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3