№566/825/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року смт.Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000180, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 травня 2017 року відносно неповнолітнього
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Малі

Сади Дубенського району Рівненської області, жителя

АДРЕСА_1 ,

з базовою загальною середньою освітою, студента 3-го

курсу «Дубенського вищого художнього професійно-

технічного училища», неповнолітніх дітей,

непрацездатних осіб та осіб похилого віку на утриманні

немає, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2017 року, приблизно о 01 годині ночі, неповнолітній ОСОБА_4 перебуваючи у господарстві ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно заподіяв останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №93 від 03-11.05.2017 року є ушкодженнями середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КК України, визнав повністю, детально розповівши про обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , у вчиненому щиро розкаявся.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що її син розкаюється у вчиненому і в подальшому правопорушень вчиняти не буде. Просила застосувати відносно її сина Закон України «Про амністію у 2016 році».

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні просив застосувати відносно його підзахисного ЗУ «Про амністію у 2016 році», враховуючи його неповнолітній вік.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій вказав, що претензій до обвинуваченого не має, просить справу розглядати без його участі. (а.с.93)

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема, заявою ОСОБА_9 від 01 травня 2017 року про те, що 01 травня 2017 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи в його господарстві заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи. (а.с.11)

Згідно протоколу огляду місця події від 03 травня 2017 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_10 на асфальтному покритті на відстані двох метрів від входу наявні сліди характерні для тертя, потерпілий вказав, що вони утворились від того, що його тягли по землі. (а.с.16-17)

Відповідно до висновку експерта №93 від 03.05.-11.05.2017 року за результатами проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.(а.с.24-25)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26 травня 2017 року потерпілий ОСОБА_9 підтвердив свої показання щодо обставин нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а.с.27-30)

Відповідно до висновку експерта №130 від 29.05.2017 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи, виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли бути нанесені за обставин, на які вказав останній при проведенні слідчого експерименту 26.05.2017 року. (а.с.32-33)

Під час проведення слідчого експерименту 03 червня 2017 року неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив свої показання щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (а.с.98-102)

Відповідно до висновку експерта №145 від 08.06.2017 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи, виявлене у ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, могло бути заподіяне за обставин, на які вказав підозрюваний ОСОБА_4 при проведенні з ним слідчого експерименту. (а.с.105-106)

З довідки виданої Центральною міською лікарнею м.Рівне від 03.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні у віділенні щелепно-лицевої хірургії з 04.05.2017 року по 18.05.2017 року з діагнозом : перелом нижньої щелепи зліва, в ділянці кута по ратинованому 1-му зубу, гематома лівої підщелепової ділянки в стадії нагноєння. (а.с.61)

Згідно характеристики Миколаївської сільської ради від 03.05.2017 року №300 ОСОБА_4 по місцю проживання зарекомендував себе з позитивної сторони. (а.с.68)

Згідно характеристики ДНЗ «Дубенське ВХПТУ» від 13.06.2017 року ОСОБА_4 характеризується посередньо. (а.с.75)

З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що органами досудового розслідування дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо за місцем навчання, не має постійного джерела прибутку, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від 06.09.2017 року у кримінальному провадженні, орган пробації зробив висновок про те, що можливе виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без обмеження чи позбавлення волі на певний строк. (а.с.39-43)

Санкція ч.1 ст.122 КК України передбачає міру покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Прокурор просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення, призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ст..75 ККУ звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один ) рік, застосувавши до обвинуваченого положення п. "а" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року - звільнити від відбування покарання, оскільки обвинувачений на момент вчинення злочину був неповнолітнім, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину.

У відповідності до ст.98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань:

1) штраф;

2) громадські роботи;

3) виправні роботи;

4) арешт;

5) позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до п.1,2 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу , з урахуванням положень Загальної частини цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину, був неповнолітнім, тобто призначаючи покарання останньому, суд зобов`язаний керуватися положеннями, визначеними у розділі XV КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи характеризуючі дані про особу обвинуваченого, його вік, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинувачуваного обставин, досудову доповідь представника Млинівського районного відділу з питань пробації про обвинуваченого у кримінальному провадженні та те, що покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення особи та запобігання вчиненню ним нових злочинів є кримінальне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року(з послідуючими змінами станом на 06 травня 2014 року) амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року(з послідуючими змінами станом на 06 травня 2014 року) встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Відповідно до п. "а" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України: підлягають особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину був неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 виданим Малосадівською сільською радою Дубенського району Рівненської області, вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив у травні 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Законом України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», судом не встановлено, раніше амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: в подальшому протягом десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, п. "а" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, ст.1-3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року(з послідуючими змінами станом на 06 травня 2014 року) с у д ,-

ЗАСУДИВ :

Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому міру покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України неповнолітнього ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один ) рік.

На підставі п."а" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року - звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1