Справа № 243/1895/15-к
Провадження №1-кп/243/52/2019
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська матеріали кримінального провадження № 0002882 від 10.11.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Красноармійська, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.11.2016 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст. 246 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., штраф сплачено в повному обсязі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч. 2 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 листопада 2015 року, приблизно о 16.00 годин, ОСОБА_5 разом з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, з метою виявлення представника незаконного збройного формування «ДНР», або його особистих речей чи речей обіг яких заборонено Законом України, не маючи законних повноважень, домовились незаконно проникнути та провести обшук житла за адресою: будинок АДРЕСА_3 , який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізовуючи свій злочинний протиправний умисел 10.11.2015 року приблизно о 17.30 годин, ОСОБА_5 та дві невстановлені в ході досудового розслідування особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, прослідували до будинку АДРЕСА_3 , де готуючись до незаконного проникнення та проведення обшуку без законних не те підстав, з метою приховування обличчя, учасники групи одягли на голови маски по типу «балаклави». ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, та те, що порушує гарантовані громадянам Конституцією України право на недоторканність житла, переліз через паркан у двір домоволодіння АДРЕСА_4 та відчинив вхідну хвіртку, через яку до двору вищезазначеного домоволодіння зайшли інші учасники групи.
Після чого ОСОБА_5 , спільно з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, через незамкнені на запірний пристрій вхідні двері незаконно проникли до будинку АДРЕСА_3 , що є житлом для сім`ї ОСОБА_8 .
Побачивши невідомих осіб у своєму будинку, потерпілий ОСОБА_7 став вимагати від ОСОБА_5 та двох невстановлених в ході досудового і розслідування осіб, матеріали відносно, яких виділені в окремепровадження, залишити їх будинок та пригрозив їм визвати працівників правоохоронних органів, але невстановлена в ході досудового слідства особа, матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, з метою зломити волю господарів будинку до опору, дістала з кобури предмет схожий на пістолет, та демонструючи його стала вимагати не чинити їм опір.
Зламавши волю потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 до опору, ОСОБА_5 та двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, матеріали відносно, яких виділені в окреме провадження, почали незаконно проводити обшук житла, не маючи на це законних підстав з метою виявлення представника незаконного збройного формування «ДНР», або його особистих речей чи речей обіг яких заборонено Законом України.
Під час обшуку приблизно о 18 годині 30 хвилинах ОСОБА_5 знаходячись у залі вказаного будинку, діючи умисно, для подолання спротиву потерпілої ОСОБА_8 , яка намагалася зняти з його обличчя маску по типу «балаклава», розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою заподіяння : тілесних ушкоджень наніс один удар ліктем правої руки у груди ОСОБА_8 , спричинивши своїми умисними, протиправними діями потерпілій ОСОБА_8 , синець в області грудини, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після того, як ОСОБА_8 впізнала в одному з нападників ОСОБА_5 та його обличчя побачили потерпіли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , він та двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, матеріали відносно, яких виділені в окреме провадження, з місця скоєння кримінального правопорушення втекли.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла, незаконне проведення в ньому обшуку, що порушують недоторканність житла громадян, вчинені із застосуванням насильства.
Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно ОСОБА_5 лише в межах висунутого йому обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті від 25 березня 2016 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні провину у вчиненому правопорушенні визнав частково, а саме не визнав, що він наніс тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 . Цивільні позови не визнав повністю. Крім того пояснив суду, що він познайомився із потерпілими у 2014 році. З ОСОБА_13 у нього були близькі відносини вони зустрічалися. Саме ОСОБА_14 його познайомила з її батьками та сестрою. В 2016 році вони припинили свої відносини та спілкування. 10.11.2015 року він запропонував своїм знайомим (на даний час він не пам`ятає їм особистих даних) провести несанкціонований обшук за місцем мешкання потерпілих, у зв`язку із виявленням представника незаконного збройного формування «ДНР» Фартука та паспорта потерпілої ОСОБА_15 . Вони були одягнуті в військову форму, на ньому була балаклава, зброї у них не було. 10.11.2015 року він разом із двома знайомими зайшли до будинку потерпілих. Двері йому відкрила ОСОБА_16 . Після того він почав ходити по кімнатах і намагався знайти паспорт ОСОБА_15 . Толуп ОСОБА_17 зірвала з нього балаклаву, впізнала його та почала кричати. Будь-які тілесні ушкодження ОСОБА_18 він не завдавав. Фартуха вони не знайшли і повідомили потерпілим, що якщо ОСОБА_19 з`явиться, то необхідно подзвонити до міліції чи Служби Безпеки України та вийшли із будинку. Гроші він не брав у потерпілих. Крім того, обвинуваченим було заявлено клопотання про зміну правової кваліфікації злочину його дій, оскільки на його думку застосування насильства до потерпілих ним не здійснювалося, а тому просив суд перекваліфікувати з ч. 2 ст. 162 на ч. 1 ст. 162 КК України.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 в сукупності з іншими, доказами по справі, в частині не визнання своєї провини, та зміни кваліфікації злочину, суд вважає ці пояснення обвинуваченого надуманими, такими, що не відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами, тому суд розцінює ці показання, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що 10 листопада 2015 року він разом із своєю сім`єю знаходився вдома. Ввечері його дружина готувала вечерю, а він пішов до своєї кімнати. Вхідні двері у будинку на замки не були зачинені. Десь о 17-30 він почув у кімнаті чоловічі голоси та побачив чоловіків у камуфляжі та в масках, які йшли до нього. Він запитав у них що їм потрібно і чому вони знаходяться у його будинку, на що він отримав відповідь, що вони шукають злодія, а тому будуть проводити обшук у будинку. Документів на обшук у злодіїв не було, а тому він почав їх виштовхувати з будинку та казати їм, що коли у них будуть документи на обшук тоді нехай і приходять. Він довів їх до виходу із будинку, проте один із нападників, дістав пістолет та почав погрожувати застосувати зброю, у обвинуваченого ОСОБА_5 під пазухою була кобура, в якій ймовірно була також була зброя. В будинку в цей час знаходились дружина та 2 дітей. Коли нападники зайшли до будинку, то вони розділилися та стали на проходах у кімнатах, щоб неможливо було вийти, казали, що вони шукають «сепаратиста ОСОБА_20 » та почали проводити обшук у будинку. Заходили до кімнат та переривали всі документи та речі. У кімнату його доньки ОСОБА_14 не заходили. Зазначив, що ОСОБА_14 зустрічалася із ОСОБА_21 , проте ще до війни вони розійшлися та зв`язок не підтримували. На вулицю нікого не випускали. Після чого забрали у всіх телефони та повитягали з них сім карти, що неможливо було дзвонити. Оскільки у них є відеоспостереження, то він його включив, щоб можна було зняти злочинців. Однак обвинувачений ОСОБА_5 дізнався, що він ввімкнув відеоспостереження та почав вимагати його вимкнути. Після цього нападники зайшли всі в кімнату його доньки та почали радитися, що їм робити з відеоспостереженням. Вийшовши з кімнати вони сказали, що заберуть відеоспостереження та ноутбук для перевірки. Ноутбук вони знайшли у кімнаті його доньки ОСОБА_22 . Казали, що вони з « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться на САТУ. Після чого він почув крики дружини яка кричала «це ОСОБА_23 ». Після чого злодії почали вибігати з будинку та кричати «ти взяв за чим ми приходили?» їм у відповідь він почув «взяв». Всі злодії вийшли на вулицю, та він вийшов за ними щоб забрати сім карти з телефонів. Усього нападники забрали 5 сім карт. Один із нападників сказав «ми з СБУ м. Краматорська, приходь завтра у 21 кабінет і ми віддамо тобі сім карти». Після чого всі нападники зникли у невідомому йому напрямку. ОСОБА_24 раніше зустрічався із його донькою ОСОБА_14 і раніше бував у них вдома, тому знав де що лежить. На наступний день приїхала міліція та почала проводити слідчі дії. На наступний день він разом із сім`єю поїхав у центр міста для того щоб заблокувати сім карти. По дорозі у магазин вони заїхали до міліції, де їм повідомили, що одного злочинця вже затримали та забрали у нього сім карти. Сім карти їм повернули десь через три дні. Усього нападники забрали у них 5 сім карт. На сім картах були гроші у розмірі десь 200 грн. Гроші у будинку на момент скоєння злочину зберігалися у нього в кімнаті у серванті разом із документами. Усього нападники забрали грошей десь 3200 грн. Вважає, що гроші забрав обвинувачений ОСОБА_5 . Гроші які знаходилися на банківських рахунках не зникли. Всі нападники були у різних камуфляжах з різними нашивками. Коли його дружині наносили тілесні ушкодження він не бачив, оскільки був в іншій кімнаті. Просить суд задовольнити його цивільний позов у повному обсязі та суворо покарати обвинуваченого.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила суду, що 10 листопада 2015 року вона знаходилася із своєю сім`єю вдома. Ввечері вона разом із донькою ОСОБА_25 готували вечерю на кухні. Донька ОСОБА_14 була у своїй кімнаті разом із трьохрічною дитиною. Десь о 17-30 год. вона почула гавкіт собаки у дворі та попросила ОСОБА_14 поглянути чому гавкає собака. Після чого вона у коридорі побачила трьох чоловіків у масках, які кричали «всім стояти на місці». У той момент ОСОБА_14 виходила зі своєї кімнати. Нападники почали питати «а ви знаєте, що ваша донька ОСОБА_26 дружина сепаратиста?». Вона почала їм казати, що вони помилилися, оскільки у неї донька ОСОБА_27 . Та зазначила, що їй відомо, що ще до початку війни її донька ОСОБА_14 проживала разом із чоловіком, який зараз воює на Сході. Нападники почали казати, що чоловік ОСОБА_14 ховається у їх будинку і вони будуть його шукати. В той момент її чоловік вийшов зі своєї кімнати. Та почав нападників виштовхувати із будинку і питати їх що їм потрібно. Після чого нападники почали ходити по кімнатах у будинку та щось шукати. Дитина ОСОБА_14 почала плакати, тому нападники наказали ОСОБА_22 забрати дитину і піти до кімнати. ОСОБА_14 наказали вийти з кімнати. Потім нападники зайшли всі до кімнати, вона хотіла піти за ними, однак вони її виштовхнули. Вона весь час ходила за нападниками по всім кімнатам, а вони в той час рилися у документах та шукали наркотики. Після чого вона зняла маску одному із нападників і впізнала в ньому обвинуваченого ОСОБА_5 і одразу почала кричати «дівчата, це ОСОБА_28 ». Вона тримала маску ОСОБА_5 і не давала її йому одягти, проте він штовхнув її, надягнув маску і почав виходити із будинку разом з іншими нападниками. Після чого злодії почали вибігати з будинку та кричати обвинуваченому ОСОБА_24 «ти взяв за чим ми приходили?» їм у відповідь він відповів «взяв». Всі нападники були у різних камуфляжах. У обвинуваченого ОСОБА_5 вона бачила кобуру на поясі з якої виглядала ручка, як їй здалося від пістолету. У іншого нападника була кобура на нозі. Вважає, що нападники не забрали у них інші, оскільки вона впізнала одного із нападників. Після цього вони викликали міліцію. ОСОБА_29 почали дивитися, що у них зникло. Так, у неї з гаманця зникло десь 200 грн., а також 3000 грн. які лежали у неї «на чорний день». Крім того нападники забрали всі телефони в яких були сім картки. Раніше гроші в їх родині не зникали. Крім випадку коли ОСОБА_14 зустрічалася із ОСОБА_24 , і він знімав у неї з дитячої картки 10 000 грн. Цивільний позов потерпіла підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити та суворо покарати обвинуваченого.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 підтвердила в судовому засіданні пояснення потерпілої ОСОБА_8 стосовно того, що 10 листопада 2015 року до їх будинку вдерлися три невідомі чоловіки у масках зі зброєю. Крім того зазначила, що вона бачила, як ОСОБА_24 вдарив її матір в той момент коли вона знімала з нього маску. Де у батьків лежали гроші вона не знає, ніколи їх сама не брала.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_30 підтвердила в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_8 стосовно того, що 10 листопада 2015 року до їх будинку вдерлися три невідомі чоловіки у масках зі зброєю. Крім того вказала, що вона перебуває на утриманні батьків, де лежать гроші у батьків вона не знає. Обвинуваченого ОСОБА_24 вона раніше знала, оскільки зустрічалася із ним у 2014 році. ОСОБА_24 раніше бував у них вдома, знав матеріальне становище їх родини та знав в якій кімнаті зберігаються гроші батьків. Бачила як обвинувачений ОСОБА_24 вдарив її мати у груди.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_31 пояснив суду, що в листопаді 2015 року він знаходився вдома. До нього прийшли співробітники міліції і запропонували бути понятим у сусідів навпроти, а саме у невідомої йому жінки. Він зайшов у двір йому покази деякі речі, а саме газовий пістолет, хімічний захист, маскхалат та берци. Після цього сфотографували ці речі та склали процесуальні документи.

Аналізуючи показання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд вважає їх достовірними, такими, що перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного та підтверджуються іншими письмовими доказами по справі, суд вважає показання потерпілих об`єктивними, послідовними, такими, що не суперечать наданим суду письмовим доказам.

Вина ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, у повному обсязі підтверджується показаннями потерпілих, а також:

-протоколом огляду місця події від 10.11.2015 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 236-248, т. 1).

-протоколом огляду місця події від 11.11.2015 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 та вилучено два поліетиленових пакетів в яких знаходилися речі: чоловіче взуття чорного кольору, кабуру зеленого кольору в якій знаходиться пістолет який є ручною коротко ствольною сигнальною зброєю пістолетом «ЕРМА ЕGР 790» № НОМЕР_2 калібру 9 мм РА Knall, чоловічі штани зеленого кольору з ремнем (формений одяг), куртку виконану із тканини зеленого кольору та білого кольору з капюшоном (а.с. 250-252, т. 1, а.с. 1-2, т. 2).

-протоколом огляду місця події від 11.11.2015 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянута ділянка місцевості біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та вилучено 4 сім-карти (а.с. 3-6, т. 2).

-висновком товарознавчої експертизи від 12 листопада 2015 року, що ринкова вартість сім-карт «МТС» у кількості 3 шт. складає 56,25 грн., ринкова вартість сім-карти «Лайф» у кількості 1 шт. складає 12,50 грн., а всього 68,75 грн. (а.с. 12-20, т. 2).

-висновком судово-балістичної експертизи № 2255 від 20.11.2015 року, відповідно до якого пістолет, вилучений 11.11.2015 року, в ході огляду місця події - дільниці місцевості біля будинку № 70 по вул. Губкіна в м. Слов`янськ, в наданому на дослідження вигляді - відсутній запобіжник та магазин, - є ручною короткоствольною сигнальною зброєю - пістолетом «ЕРМА EGP 790» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм PA Knall. До категорії вогнепальної зброї не відноситься. Пістолет виготовлений промисловим способом, до стрільби придатний. В наданому на дослідження вигляді конструкція пістолету дозволяє здійснювати постріли: шумовими патронами кал. 9 мм Р.А.К. (або їх аналогами); пістолетними патронами, спорядженими газовою сумішшю кал. 9 мм P.A. (або їх аналогами); пістолетними патронами несмертельної (травматичної) дії калібру 9 мм P.A., спорядженими гумовою кулею (або їх аналогами); способом роздільного заряджання з використанням шумових патронів та саморобних куль діаметром до 6,3 мм. Конструкція пістолета не дозволяє здійснювати постріли штатними патронами до бойової зброї без внесення змін в конструкцію патронів або пістолета. При пострілах способом роздільного заряджання не забезпечується достатня уражуюча здатність вистріляних з нього снарядів для заподіяння проникаючого поранення тілу людини (а.с. 29-33, т. 1).

-протоколом перегляду відеозапису від 12.11.2015 року та диском відеозапису, на якому записано обставини скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення (а.с. 42-43, т. 2).

-висновком експерта № 613 від 13.11.2015 року, відповідно до якого встановлено, що виявлений у ОСОБА_8 при судово-медичному освідуванні синець в області грудини утворився від ударної дії тупого предмета, можливо в зазначений термін та при обставинах на які вказує, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 46, т. 2).

-протоколом огляду телефону потерпілого ОСОБА_7 від 02.03.2016 року (а.с. 62-63, т. 2).

-виписки по рахунках потерпілих у Приват Банку (а.с. 66-71, т. 2).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2016 року з фото таблицею до нього за участю потерпілої ОСОБА_8 (а.с. 73-78, т. 2).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2016 року з фото таблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 79-83, т. 2).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2016 року з фото таблицею до нього за участю потерпілої ОСОБА_11 (а.с. 84-88, т. 2).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2016 року з фото таблицею до нього за участю потерпілої ОСОБА_12 (а.с. 89-93, т. 2).

-протоколом огляду від 19.03.2016 року, відповідно до якого була оглянута сторінка соціальної мережі «Вконтакте», підписана як «Станислав Турецкий Славянск, Украина». На момент огляду на сторінці було 162 фотокартки (а.с. 97-102, т. 2).

- протоколом огляду предмету від 19.03.2016 року, відповідно до якого було оглянуто вміст пакету вилученого під час огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 103- 105, т. 2).

- висновком експерта № 106 до експертизи № 613 від 13.11.2015 року, відповідно до якого встановлено, що судово-медична експертиза не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень у гр-ки ОСОБА_8 при механізмі, на який вона вказала під час проведення слідчого експерименту - а саме нанесенні удара у груди. Судово-медична експертиза не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень у гр-ки ОСОБА_8 при механізмі,на який вказала гр-ка ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту - а саме нанесенні удара у груді. Судово-медична експертиза не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень у гр-ки ОСОБА_8 при механізмі,на який вказала гр-ка ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту - а саме нанесенні удара у груді (а.с. 108, т. 2).

Всі докази, досліджені під час судового розгляду, суд визнає належними та допустимими.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по кримінальному провадженню, оцінивши представлені сторонами провадження докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що діям обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування була дана вірна юридична кваліфікація за частиною 2 статті 162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла, незаконне проведення в ньому обшуку, що порушують недоторканність житла громадян вчинені із застосуванням насильства.

Щодо пред`явлення обвинувачення за ч.2 ст. 162 КК України, суд бере до уваги ст.12 Загальної декларації прав людини, яку прийнято і проголошено Резолюцією 217 А Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.48, «…ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла… Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань».

Таке саме положення міститься у ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16.12.66, який набув чинності для України 23.03.76.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.11.1950) передбачено, що: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання відбувається згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб».

Виходячи з цих міжнародно-правових актів, Україна закріпила принцип недоторканності житла і поваги до особистого і сімейного життя людини у національному законодавстві, розширивши цей принцип вимогою щодо недоторканності й іншого володіння особи.

Відповідно до ст.30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна, чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Крім того, ч.1 ст.233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Також ст.162 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.

Отже, в Конституції та інших законах не передбачено право будь-кого і будь-коли проникати в житло чи інше володіння особи тільки тому, що там хтось незаконно перебуває та володіє ним, окрім невідкладних випадків, зазначених у ч.2 ст.30 Конституції України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно із роз`ясненнями викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості та сукупність усіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, характер та ступінь їх суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків, а також відомості про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, працездатний, однак офіційне не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що обставин, що пом`якшують покарання не встановлено, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, оскільки неодноразово вчиняв адміністративні та кримінальні правопорушення, постійно надходили скарги мешканців мікрорайону (а.с. 136, т. 2 ), на обліку і лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 129, т. 2), який після вчинення злочину на шлях виправлення не став, продовжив свою злочину діяльність та вчинив злочин передбачений ст. 246 КК України, крім того суд при призначенні покарання враховує, що обвинувачений провину у вчиненому злочині визнав частково, щире каяття у вчиненому відсутнє, моральну та матеріальну шкоду потерпілим не сплатив, вибачення у потерпілих за період судового розгляду справи так і не попросив, продовжив поводитися зухвало по відношенню до потерпілих, а також те, що потерпілі наполягали на суворій мірі покарання для обвинуваченого, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Суд переконаний, що це буде справедливим, необхіднім і достатнім для його виправлення і перевиховання а також запобігання вчинення нових злочинів.
Крім того, потерпілим ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов у якому, останній просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Потерпілою ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов у якому, остання просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 4 200,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн..

Вирішуючи заявлені по справі цивільні позови, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 5 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому, ч. 1 ст. 129 КПК України передбачає, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
За змістом ст. 91 КПК України доказуванню належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні підлягають вид і розмір шкоди. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст.ст. 22, 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичною особою, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що відповідно до позовної заяви ОСОБА_8 , остання просить суд стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 4 200,00 грн., посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 заволодів її грошовими коштами у розмірі 3 200,00 грн., а також 1 000,00 грн. вона витратила на лікування. Зазначає, що факт наявності грошових коштів на вказану суму підтверджується довідкою ПАК КБ «Приват Банк» наданої 06.04.2016 року.
Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що в ОСОБА_8 було викрадено грошові кошти на загальну суму 3 200,00 грн.
Також не знайшли свого підтвердження витрати на лікування у розмірі 1 000,00 грн., оскільки належних чеків та квитанцій про підтверджені витрати, понесені ОСОБА_8 суду не надано.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
У відповідності до ст.23,ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно абз.1п.2 постанови Пленуму ВСУ №6від 27.03.1992«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті(ч. 1ст. 1167 ЦК України).
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995р. "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди, ОСОБА_8 посилається на те, що внаслідок злочинних діянь з боку відповідача вона зазнала фізичних та моральних страждань, в результаті отриманих нею тілесних ушкоджень у неї виникли нервові потрясіння, її переживання посилилися відмовою відповідача допомогти матеріально. У зв`язку із протиправними діями відповідача вона витрачає час на відвідання міліції, адвоката, експерта, суду, все це приносить їй додаткові незручності. У зв`язку із даними обставинами у неї загострились сердечні болі, порушився сон, з`явились головні болі, безсоння, відчуття хвилювання, стан дипресії, роздратування та запальність, хоча раніше такого в неї не спостерігалося. Вищезазначені обставини порушили звичайний ритм її життя, викликали зниження в неї працездатності. Просить стягнути з обвинуваченого в порядку відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.
Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, потерпіла ОСОБА_8 отримала та зазнала душевні та моральні страждання, які відбулися в результаті злочину. Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя потерпілої в цілому.
Отже, очевидним є те, що вчинення обвинуваченим злочину потерпілій ОСОБА_8 завдано моральної шкоди.
Таким чином, вирішуючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 по відшкодуванню моральної шкоди,приймаючи до уваги суть позовних вимог,глибину моральних і психічних страждань потерпілої, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння злочину потерпілій спричинені моральні переживання та фізичні страждання, задовольняє в повному обсязі позовні вимоги потерпілої в частині стягнення моральної шкоди, та стягує з обвинуваченого на користь потерілої кошти у розмірі 20 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, та вважає, що вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена обвинуваченим. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 суд зазначає, що в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди, ОСОБА_7 посилається на те, що в наслідок злочинних діянь з боку обвинуваченого він зазнав моральних страждань, у нього виникли нервові потрясіння, його переживання посилилися відмовою відповідача допомогти матеріально. У зв`язку із протиправними діями обвинуваченого він витрачає час на відвідання міліції, адвоката, суду, все це приносить йому додаткові незручності. У зв`язку із даними обставинами у нього загострились сердечні болі, порушився сон, з`явились головні болі, безсоння, відчуття хвилювання, стан дипресії, роздратування та запальність, хоча раніше такого в нього не спостерігалося. Вищезазначені обставини порушили звичайний ритм його життя, зниження в нього працездатності. Просить стягнути з відповідача в порядку відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.
Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, потерпілий ОСОБА_7 отримав та зазнав душевні та моральні страждання, які відбулися в результаті злочину. кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача в цілому: негативні переживання та спогади, емоційна напруга, почуття обурення.
Отже, очевидним є те, що вчинення обвинуваченим злочину потерпілому ОСОБА_7 завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.
Таким чином, вирішуючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 по відшкодуванню моральної шкоди,приймаючи до уваги суть позовних вимог,глибину моральних і психічних страждань потерпілого, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння злочину потерпілому спричинені моральні переживання та страждання, задовольняє частково позовні вимоги потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, та стягує з обвинуваченого на користь потерпілого кошти у розмірі 15 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, та вважає, що вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена обвинуваченим.
Стягнення судового збору з обвинуваченого не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогічна позиція була висловлена в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 січня 2019 року по справі № 187/291/17.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України відносно обвинуваченого не обирався та не застосовувався.

Під час досудового розслідування по справі була проведена судово-балістична експертиза, витрати за якою згідно довідки експертної установи - Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру складають 491 грн. 04 коп., які на підставі положень частини 2 статті 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376, 392-393, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання і поміщення до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_5 і етапування його для відбування ним покарання у виді позбавлення волі до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався та не застосовувався.

Речові докази: чоловіче взуття чорного кольору, кабуру зеленого кольору в якій знаходиться пістолет який є ручною коротко ствольною сигнальною зброєю пістолетом «ЕРМА ЕGР 790» № НОМЕР_2 калібру 9 мм РА Knall, чоловічі штани зеленого кольору з ремнем (формений одяг), куртку виконану із тканини зеленого кольору та білого кольору з капюшоном, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Слов`янського ВП ГУНП у Донецькій області згідно квитанції № 14 від 08.12.2016 року знищити, 4 сім-карти передані під гарантійну розписку потерпілому ОСОБА_7 - залишити потерпілому ОСОБА_7 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави витрати у розмірі 491 грн. 04 коп. за проведення експертизи № 2255 від 20.11.2015 року Донецьким НДЕКЦ МВС України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 моральну шкоду у сумі 15 000,00 грн.

Цивільний позов потерпіло ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 23 березня 2000 року, моральну шкоду у сумі 20 000,00 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення всіма учасниками судового розгляду, а обвинуваченим з моменту отримання ним копії вироку.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1