Справа № 304/1645/18
Провадження № 1-кп/304/53/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
представника персоналу пробації ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460 від 07 листопада 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загально-середньою освітою, непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

згідно обвинувального акту 06 листопада 2018 року обвинувачений ОСОБА_4 , не будучи фізичною особою, відомості про яку включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, з метою заготівлі побутового металобрухту, приїхав на автомобілі марки «FORD» моделі «TRANZIT», р/н НОМЕР_1 , до села Раково Перечинського району Закарпатської області, де умисно, без спеціального дозволу (ліцензії) та в порушення положень ч. ч. 9, 10 ст. 4 Закону України «Про металобрухт», незаконно здійснив прийом шляхом закупівлі у мешканців вказаного населеного пункту 1 230 кг побутового брухту чорних металів, який у подальшому мав намір реалізувати особам, що здійснюють операції з металобрухтом, чим порушив порядок здійснення операцій з металобрухтом, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст.213 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про скасування арешту майна, яке мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2018 року накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки «FORD TRANZIT», р/н НОМЕР_1 , білого кольору, що належить ОСОБА_7 , фактичним користувачем якого являється ОСОБА_4 . Однак захисник вважає арешт зазначеного майна необґрунтованим, оскільки по-перше санкція статті, за якою обвинувачується ОСОБА_4 не передбачає можливості конфіскації чи спеціальної конфіскації майна, по-друге, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, захисник вважає втручання у власність обвинуваченого таким, що є неспівмірним з метою його застосування, та по-третє, звертає увагу на те, що дане кримінальне провадження вже знаходиться на розгляді суду, а відтак всі слідчі дії щодо майна проведені, а докази зафіксовані у відповідних процесуальних документах та знаходяться у прокурора. На підставі наведеного, захисник просить скасувати арешт, накладений на транспортний засіб та повернути такий законному володільцю.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила та пояснила, що таке задоволено бути не може, оскільки транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину та відповідно речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

У судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав та просив таке задовольнити.

Суд, з`ясувавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та необхідні для його вирішення матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2018 року серед іншого накладено арешт на автомобіль марки «FORD TRANZIT», д/н НОМЕР_1 , білого кольору, що належить ОСОБА_7 , фактичним користувачем якого являється ОСОБА_4 .

Як вбачається зі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки FORD, моделі Transit D, р/н НОМЕР_1 , такий належить на праві власності ОСОБА_7 , та яким на підставі довіреності від 01 березня 2017 року користується обвинувачений ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що постановою слідчого від 09 листопада 2018 року автомобіль марки «FORD TRANZIT», д/н НОМЕР_1 , білого кольору, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000460 від 07 листопада 2018 року та поміщено на спеціальний майданчик Перечинського ВП.

Частина перша статті 170 КПК України арештом майна визначає позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно з пунктом 1 частини 2 та частиною 3 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Отже, оскільки вказаний автомобіль є знаряддям злочину, зберіг на собі його сліди, що можуть свідчити про те, що його власник/володілець причетний до вчинення дій, кваліфікованих прокурором як кримінальне правопорушення, а також з метою забезпечення транспортного засобу як речового доказу у кримінальному провадженні, таке втручання у право власності особи як накладення арешту на майно, є виправданим, а тому скасовано бути не може.

Разом з цим, статтею 100 КПК України визначено порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них, безпосередньо частина 6 вказаної статті зазначає, що «речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення… зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю…. 1) повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власників, а в разі їх відсутності за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі його відсутності за рішенням слідчого судді, суду….; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду….».

Таким чином ст. 100 КПК України надає право суду вирішувати питання про долю речових доказів шляхом їх передачі власнику на відповідальне зберігання та оскільки це можливо без шкоди для кримінального провадження, так як досудове розслідування завершене і всі необхідні експертизи проведено, суд приходить до висновку, що клопотання захисника слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 175, 315-316, 369 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити частково.

Передати автомобіль марки «FORD TRANZIT», д/н НОМЕР_1 , білого кольору, на відповідальне зберігання володільця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1