Провадження № 11-кп/4808/157/19
Категорія ч. 4 ст. 358 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003621 за апеляційною скаргою прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2019 року, згідно з яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого, востаннє 25 травня 2018 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України визначено вказане вище покарання та покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2018 року виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 3575 (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) гривень процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити, резолютивну частину вироку в частині призначення покарання викласти в наступній редакції: « ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України повністю приєднати до призначеного покарання невідбуте покарання у виді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2018 року. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вказане вище покарання та покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2018 року виконувати самостійно», в решті вирок суду залишити без змін.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає в незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню, а саме ст. 71 КК України. Вказує, що суд не приєднав на підставі ч. 1 ст. 71 КК України повністю чи частково до покарання, призначеного за новим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Звертає увагу, що вироком цього суду від 25 травня 2018 року ОСОБА_8 визнано винувати у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, яке ухвалою від 26 грудня 2018 року замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт та на момент ухвалення оскарженого вироку залишалось невідбутим. Посилаючись на зміст ч. 1 ст. 71 КК України та ч. 3 ст. 72 КК України, зазначає, що враховуючи те, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, вчинено ОСОБА_8 після постановлення судом і до відбуття покарання за вироком від 25 травня 2018 року, при винесенні оскарженого вироку суду необхідно було застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України і призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, які в подальшому, згідно з ч. 3 ст. 72 КК України, постановити виконувати окремо.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 використав завідомо підроблений документ.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 у невстановлений час та при невстановлених слідством обставинах в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», а саме п. 16, згідно з яким посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, не маючи відповідної підготовки для керування транспортними засобами, отримав завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане на його ім`я.

Після отримання вищевказаного посвідчення водія і до 05 жовтня 2018 року ОСОБА_8 почав використовувати завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 29 серпня 2018 року у власних потребах, а саме для керування автотранспортними засобами.

05 жовтня 2018 року приблизно о 02 годині 15 хвилин на перехресті вулиць Галицька-Довга в м. Івано-Франківськ поліцейськими 1 та 2 взводу роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за порушення правил дорожнього руху зупинено автомобіль марки Mersedes-Benz Sprinter 216, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який на законну вимогу працівників поліції пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 29 серпня 2018 року на його ім`я, що візуально містило ознаки підробки та при перевірці за серією і номером видане 04 лютого 2015 року ВРЕР Старобільського району Луганської області ОСОБА_13 .

Відповідно до висновку експерта № 348/18-28 від 18 жовтня 2018 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 за способом нанесення зображення та первинними елементами захисту не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_14 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а вирок суду змінити в частині призначення покарання, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно з вимогами ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно, фактичні обставини скоєного ОСОБА_8 , доведеність його вини, кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється. Прокурор висловив свою незгоду в частині призначення покарання, вважає, що суд безпідставно не застосував ст. 71 КК України, тому суд апеляційної інстанції перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, на думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, - ч. 1 ст. 71 КК України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В той час, за приписами ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Таке покарання ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2018 року замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт, на момент ухвалення оскарженого вироку залишалось невідбутим.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, у якому ОСОБА_8 визнано винуватим за оскарженим вироком з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, вчинено ним після постановлення вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року, до повного відбуття покарання за цим вироком.

З огляну на неведене, суд першої інстанції повинен був призначити покарання за сукупністю вироків - до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В той час, хоча суд першої інстанції і враховував положення ч. 1 ст. 71 КК України при ухваленні вироку, в той час цих вимог закону не дотримався, оскільки остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_8 не визначив.

Згідно з ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що на підставі ч. 1 ст. 71 КК України необхідно повністю приєднати до призначеного покарання за оскарженим вироком невідбуте покарання у виді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2018 року, які на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

А тому, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 358 КК України змінити.

ОСОБА_8 вважати засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, з призначенням йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України повністю приєднати до призначеного покарання невідбуте покарання у виді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2018 року.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вказане вище покарання та покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2018 року виконувати самостійно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5