Справа №485/1766/18
Провадження № 1-м/485/2/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №4 в м.Снігурівка клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,
встановив:
07 листопада 2018 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Клопотання мотивоване тим, що вироком Ново-Савіновського районного суду м.Казані Російської Федерації від 27 вересня 2017 року ОСОБА_4 засуджений до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі із застосуванням ст.64 Кримінального кодексу Російської Федерації (нижче нижчої межі) за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, а саме за вчинення замаху на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу Інтернет), групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, з відбуттям покарання у колонії суворого режиму.
Цим же вироком постановлено строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 27 вересня 2017 року, в строк відбування покарання зараховано тримання під вартою в період з 02 лютого 2017 року по 26 вересня 2017 року включно.
17 листопада 2017 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.
ОСОБА_4 відбуває покарання у Федеральному казенному закладі «Виправна колонія №5» Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Республіці Татарстан; кінець строку відбування покарання 01 лютого 2026 року. Станом на 28 травня 2018 року відбутий строк покарання складає 1 рік 3 місяці 26 днів, невідбутий - 7 років 8 місяців 4 дня.
28 травня 2018 року ОСОБА_4 звернувся з заявою про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання.
Міністерством юстиції України 30 жовтня 2018 року прийнято рішення №3388/5 про прийняття в Україну ОСОБА_4 для подальшого відбування призначеного вироком суду покарання.
Посилаючись на ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статті 606-610 КПК України, Міністерство юстиції України просить про приведення вироку Ново-Савіновського районного суду м.Казані Російської Федерації від 27 вересня 2017 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства України для подальшого відбування покарання засудженим на території України.
Розгляд клопотання проведено без участі представника Міністерства юстиції України, що не суперечить положенням ч.1 ст.610 КПК України.
Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, дослідивши надані письмові матеріали, додані до клопотання, заяву засудженого ОСОБА_4 про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно частини 1 статті 602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини 1 статті 7 Кримінального кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.
Судом встановлено, що до клопотання Міністерства юстиції України надано всі необхідні документи згідно статті 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року і частини 2 статті 610 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: копія вироку Ново-Савіновського районного суду м.Казані Російської Федерації від 27 вересня 2017 року; копія розпорядження про набрання вироком законної сили; копія тексту статей Кримінального кодексу Російської Федерації, згідно яких засуджено ОСОБА_4 ; письмова заява засудженого ОСОБА_4 від 28 травня 2018 року про передачу в Україну для подальшого відбування покарання; довідка про тривалість відбутої частини строку покарання та невідбуту частину покарання; інформація про стан здоров`я і поведінку засудженого, характеристика; копія листа ДМС України про наявність у засудженого ОСОБА_4 громадянства України.
Положеннями ст.610 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 30, частиною 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, тобто за вчинення замаху на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу Інтернет), групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність та відповідає частині першій статті 15, частині 3 статті 307 Кримінального кодексу України.
Покарання ОСОБА_4 призначено з застосуванням статті 64 Кримінального кодексу Російської Федерації, що відповідає статті 69 Кримінального кодексу України.
Санкція частини 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого або довічного позбавлення волі.
Санкція частини 3 статті 307 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Згідно положень ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням положень ст.ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, згідно з якими у разі якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, тому суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, суд визначає ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 15, частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України у вигляді позбавлення волі строком на вісім років та без конфіскації майна, оскільки таке покарання не передбачене частиною 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації.
На підставі статті 72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання слід рахувати з 27 вересня 2017 року. В строк відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою з 02 лютого 2017 року по 26 вересня 2017 року включно.
На підставі викладеного, керуючись статтями 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
постановив:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Ново-Савіновського районного суду м.Казані Російської Федерації від 27 вересня 2017 року відносно ОСОБА_4 .
Визначити, що ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_4 засуджено вироком Ново-Савіновського районного суду м.Казані Російської Федерації від 27 вересня 2017 року, відповідають ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України.
ОСОБА_4 визначити покарання на підставі вироку Ново-Савіновського районного суду м.Казані Російської Федерації від 27 вересня 2017 року за частиною першою статті 15, частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України, із застосуванням ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 27 вересня 2017 року.
На підставі статті 72 Кримінального кодексу України в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати термін перебування під вартою з 02 лютого 2017 року по 26 вересня 2017 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1