ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1779/18 Номер провадження 11-кп/814/347/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003265, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ташкент, Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого постійного місця проживання, в силу ст..89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Частково задоволено цивільний позов, стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 9 900 грн. матеріальної шкоди.
Визначено строк покарання рахувати з 07.03.2018р.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, у грудні 2017 року ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зламу даху, проник до гаражного приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав двигун до мотоциклу, вартістю 5 000 грн., набір інструментів, вартістю 1 000 грн., дитячий велосипед, вартістю 500 грн., велосипед марки «Україна», вартістю 1 000 грн., велосипед марки «Україна», вартістю 1 000 грн., два металевих карбюратора «К-68», вартістю 1 100 грн., два металевих карбюратора «К-63», вартістю 600 грн., три металевих карбюратора «К-36», вартістю 900 грн., які належні потерпілому.
Після чого, ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядившись на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 11 100 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.12.2017р. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зламу даху, проник до гаражного приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав велосипед зеленого кольору, вартістю 500 грн., металеву раму від велосипеду «Україна», вартістю 200 грн., дві труби алюмінієві, довжина кожної складає 4 м., вартістю 400 грн., які належні потерпілому.
Після чого, ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядившись на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1 100 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 .
Просить змінити вид покарання з позбавлення волі на обмеження волі, взявши до уваги, як пом`якшуючі обставини сприяння слідству під час досудового розслідування та щире каяття.
Також, просить застосувати норми ч.5 ст.72 КК України та зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, що в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, наявності обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Отже суд, призначаючи покарання, врахував обставини, що пом`якшують покарання, зокрема і ті, на які послався в апеляційній скарзі обвинувачений та дійшов висновку про можливість призначення покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Безпідставними є вимоги обвинуваченого щодо зміни виду покарання з позбавлення волі на обмеження волі, оскільки санкція ч. 3 ст.185 КК України не передбачає такого виду покарання, як обмеження волі, а в апеляційній скарзі обвинуваченим не ставиться питання про застосувати ст..69 КК України.
Окрім того, застосування ст..69 КК України можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Визнані судом обставини, що помякшують покарання ОСОБА_7 не є такими, що у даному випадку, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для безумовного застосування ст.69 КК України.
Також, безпідставними є вимоги обвинуваченого про зарахування у строк покарання період попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, передбачено, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону N 2046-VIII (Закон N 2046-VIII) (пряма дія Закону N 2046-VIII).
Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинено у грудні 2017р., то застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону N 2046-VIII від 18.05.2017, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув"язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2018 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4