УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0005250 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

27 серпня 2018 року близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «F5», який розміщений в кіоску № 9 ТЦ «Ліон», що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 192, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, скориставшись відсутністю спостереження за ним зі сторони продавця ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Note 5A VDG6», ІМЕІ НОМЕР_1 , сірого кольору, вартістю 1 918,05 гривень, який знаходився на робочому столі у вказаному магазині, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди у вказаному розмірі.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_6 у стані неосудності, тому просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у виді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, до його початку подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі.
Захисникособи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.
Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання прокурора.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом перегляду відеозапису від 14 вересня 2018 року (Т. 1 а.с. 17-24); протоколом огляду місця події від 29 серпня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 в присутності понятих добровільно видав з кишені штанів мобільний телефон марки «Xiaomi Note 5A VDG6» (Т. 1 а.с. 29-30); висновком експерта № 3.2-692/18 від 13.09.2018 року за результатами судової товарознавчої експертизи, в якому зазначено, що ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону марки «Xiaomi Note 5A VDG6», станом 27.08.2018 року могла становити 1 918,05 грн. (Т. 1 а.с. 38-42); протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 14 вересня 2018 року (Т. 1 а.с. 45-46).
При цьому, вище досліджені процесуальні джерела доказів, а саме, речові докази, документи, висновки експертів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та враховує, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про вірність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 221/18 від 09.10.2018 року (Т. 1 а.с. 62-66) ОСОБА_6 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, страждав хронічним психічним захворюванням Параноїдною шизофренією з безперервним перебігом, виходом в дефект, антисоціальною поведінкою (F20.0 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок якого він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 страждає на Параноїдну шизофренію з безперервним перебігом, виходом в дефект, антисоціальною поведінкою (F20.0 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованого йому діяння у тимчасово-хворобливому стані не знаходився. До ОСОБА_6 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Рівень розумового розвитку ОСОБА_6 не заважає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, а також надавати про них відповідні показання. ОСОБА_6 на даний час не є небезпечним внаслідок свого психічного стану для самого себе та інших осіб, але спричинення ним іншої істотної шкоди можливе.
Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_6 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння і на даний час, так як він не міг в період вчинення інкримінованого діяння і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Згідно з положеннями ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2 ст. 19 КК України).
У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів з надання психіатричної допомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищевикладене, встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченеч. 2 ст. 185 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
При визначенні виду примусових заходів медичного характеру та типу психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суд враховує рекомендації лікаря судово-психіатричного експерта, викладені у висновку судово-психіатричного експерта № 221/18 від 09.10.2018 року, яким ОСОБА_6 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Також варто зазначити, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2019 року до ОСОБА_6 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008411 від 20.12.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України.
Одночасно з цим, судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абзаці 2 пункту 15 постанови Пленуму від 3 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).
Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження, до ОСОБА_6 не застосовується, в зв`язку із застосуванням до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Судові витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз віднести за рахунок держави, у відповідності до ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 124, 369-372, 376, 395, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005250 від 30 серпня 2018 року задоволити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Зобов`язати Рівненський ВП ГУНП в Рівненській області доставити ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Судові витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в сумі 572,00 гривень віднести за рахунок держави.
Речові докази, а саме:
- 1 (один) оптичний диск CD-R, з двома відеозаписами з камери відео спостереження від 27.08.2018 року, яка розташована в приміщенні магазину «F5», що знаходиться в кіоску № НОМЕР_2 в ТЦ «Ліон», що за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 192 зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки «Xiaomi Note 5A VDG6», ІМЕІ НОМЕР_1 , сірого кольору, який передано на відповідальне зберігання для потерпілого ОСОБА_8 залишити потерпілому ОСОБА_8 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на Рівненську місцеву прокуратуру.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1