Справа № 492/225/19
Провадження № 1-кп/492/65/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000772 від 04.11.2018 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Главані Арцизького району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо якого ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 року, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 28 березня 2019 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, та звернувся до суду з відповідним клопотанням, посилаючись на те, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив тяжкий злочин, яким спричинив смерть потерпілого, за який законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, тому існують ризики, що він може зникнути та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які є його знайомими та сусідами, оскільки кримінальне правопорушення було скоєно ним у населеному пункті, в якому він мешкає.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати відносно нього інший запобіжний захід.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та звернувся до суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Розглянувши подане прокурором клопотання щодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, виходячи з наступного.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Зокрема, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v.Ukraine) від 21 квітня 2011р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в виді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Частинами 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК України, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , а також того, що прокурор не довів усі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, та не доказав того що неможливо обрати більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого, суд дійшов висновку, з врахуванням всіх обставин справи, нових обставин, які давали б суду підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає, а тому суд обирає обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає необхідним застосувати стосовно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід відмовити.
Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою та обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слід звернути увагу на наступне.
В зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою, слід скасувати.
Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості покарання, яке загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у скоєнні злочину, суд приходить до висновку, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім та може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
За викладених підстав, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання задоволенню не підлягає, оскільки не встановлені правові підстави для його задоволення, у зв`язку з чим клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 331, 369 - 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою, скасувати.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, поклавши на нього обов`язки:
-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;
-не відлучатися із домоволодіння АДРЕСА_1 з 22:00 годин до 06:00 годин, без дозволу прокурора або суду;
-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-прибувати до службової особи Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, на яку буде покладено контроль за поведінкою обвинуваченого, з періодичністю - кожну другу та четверту суботу кожного місяця з моменту обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Ухвала суду діє 2 (два) місяці, тобто до 27 травня 2019 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
В іншій частині клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду кримінального провадження.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання.
Повний текст ухвали суду складений 01 квітня 2019 року.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області