Справа № 305/1199/18
Номер провадження 1-кс/305/716/18
УХВАЛА

03.12.2018. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000539 від 5 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що в кінці червня 2018 року (більш точний час не встановлено в ході досудового розслідування) в с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_3 умисно, з корисливих спонукань, з метою здійснення незаконної рубки сироростучих дерев породи: ялина Європейська, ялиця та бук, в кварталі 6, виділі 35, Чорнотисянського лісництва Державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство» надав незаконну вказівку підлеглим працівникам лісозаготівельної бригади: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не усвідомлювали злочинний характер дій ОСОБА_3 , провести незаконну рубку дерев у вказаній ділянці лісу за наступних обставин.

22.06.2018, згідно акту обстеження насаджень, що проектуються під проведення санітарно-оздоровчих заходів в лісовому фонді ДП «Ясінянське ЛМГ», ділянка під №4, в кв.6, вид.35, Чорнотисянського лісництва була включена до переліку санітарно-оздоровчих заходів на 2018 рік. На підставі матеріалів обстеження, Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, згідно листа №03-29-/1085 від 23.06.2018, було запропоновано ДП «Ясінянське ЛМГ» провести суцільні санітарні рубки на ділянці в кв.6, вид.35, Чорнотисянського лісництва.

Знаючи про це, ОСОБА_3 , всупереч вимог ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового Кодексу України, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом умисно, з корисливих спонукань, з метою здійснення незаконної рубки сиро ростучих дерев породи: ялина Європейська, ялиця та бук, у вказаному кв.6, вид.35, Чорнотисянського лісництва, Державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», надав незаконну вказівку підлеглим працівникам лісозаготівельної бригади ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не усвідомлювали злочинний характер дій ОСОБА_3 , провести незаконну рубку дерев у вказаній ділянці лісу.

На виконання вказівки ОСОБА_3 працівниками лісозаготівельної бригади ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в період з кінця червня 2018 року по 04.07.2018, було проведено рубку дерев шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, за допомогою бензопили у кількості 41 дерево, породи ялина Європейська, 29 дерев породи ялиця та 2 дерев породи бук на ділянці лісу в кв.6, вид.35, Чорнотисянського лісництва. Зрубані в такий спосіб дерева, по вказівці ОСОБА_3 , були за допомогою трелювального трактора відтрельовані до верхнього складу лісопродукції ДП «Ясінянське ЛМГ» в ур. Великий Медвежий.

На підставі пропозиції щодо проведення суцільних санітарних рубок наданих Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства згідно листа № 03-29-/1085 від 23.06.2018, ДП «Ясінянське ЛМГ» 05.07.2018 виписано лісорубний квиток серії ЗА ЛРК № 004780, який датовано 02.07.2018. Вказаним лісорубним квитком, у відповідності до вимог ст.19 Лісового кодексу, якою визначено, що виключне право заготівлі деревини в лісах України належить постійним лісокористувачам, яким відповідно до ст.17 Лісового кодексу є ДП «Ясінянське ЛМГ», надано дозвіл ДП «Ясінянське ЛМГ» зрубати в рахунок заходів з формування і оздоровлення лісів відповідно до завдань на 2018 рік у кв. 6, вид.35, Чорнотисянського лісництва деревину масою 452 м.куб .

04.07.2018 ОСОБА_3 умисно з корисливих спонукань з ціллю заволодіння заготовленою в незаконний спосіб у кв.6, вид.35, Чорнотисянського лісництва деревиною, за допомогою вантажних автомобілів вивіз з верхнього складу ДП «Ясінянське ЛМГ» в ур. Великий Медвежий, без відома працівників ДП «Ясінянське ЛМГ», що відповідають за відпуск лісопродукції з верхнього складу підприємства та без оформлення відповідних документів на відпуск деревини, а також без по колодного маркування деревини бирками електронного обліку, заготовлену у кв.6, вид.35, Чорнотисянського лісництва деревину, яку в кількості 70,85 метрів кубічних розвантажив в с. Чорна Тиса, по вул. Б.Хмельницького, на території земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0034, належної його сину ОСОБА_9 , та де вона була виявлена 05.07.2018 працівниками поліції.

Крім того, 04.07.2018 ОСОБА_3 , з метою надання вигляду законності своїх дій звернувся до ДП «Ясінянське ЛМГ» з проханням укласти з ним договір про виконання робіт та надання послуг, пов`язаних з лісозаготівлею, на ділянці лісу в кв.6, вид.35, Чорнотисянського лісництва, в чому працівником ДП «Ясінянське ЛМГ» йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю на той час дозвільних документів на проведення рубки.

Внаслідок незаконних дій ОСОБА_3 державним інтересам, в галузі науково-обґрунтованого, раціонального використання лісів, їх охороні та відтворенні для теперішніх та майбутніх поколінь, заподіяно істотну шкоду на загальну суму 650260 (шістсот п`ятдесят тисяч двісті шістдесят) гривень 80 коп.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 238,08 м.кв. та вартістю 220222 гривні, а також частини будівлі не житлового невиробничого приміщення літ. А, що складає 3/10 частки нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_2 , загальною площею 662,44 м.кв.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_3 , а саме: на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 238,08 м.кв. та вартістю 220222 гривні, а також частини будівлі не житлового невиробничого приміщення літ. А, що складає 3/10 частки нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_2 , загальною площею 662,44 м.кв.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. Надав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності. Клопотання підтримує та просить таке задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання про арешт майна. Просили долучити до матеріалів клопотання довідку директора ДП "Ясінянське ЛМГ" №458 від 28.09.2018 та копії із журналу про виявлені лісопорушення. Вважають, що клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 170,171 КПК України. Зокрема, прокурором не доведено належними доказами розмір шкоди, яка визначається виключно в порядку п.6 ч.2 ст.242 КПК України, шляхом проведення експертною установою експертизи на підставі ухвали слідчого судді. В матеріалах клопотання відсутня ухвала слідчого судді про призначення експертизи. До клопотання долучено лише розрахунок шкоди. Просили взяти до уваги той факт, що прокурором, крім повідомленя про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, не надано жодного доказу, що саме ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України та, відповідно, заподіяв ДП "Ясінянське ЛМГ" шкоду у розмірі 650260 гривень. Натомість, з наданих ними довідки та копії із журналу про виявлені лісопорушення слідує, що на протязі 2018 року у кварталі 6 виділу 39 Чорнотисянського лісництва Ясінянського ЛМГ та за період часу із 23.06.2018 по 10.07.2018 у кварталі 6 виділу 35 Чорнотисянського лісництва, незаконної рубки дерев не виявлено. На підставі наведеного просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до вимог КПК України, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У цьому аспекті слідчий суддя звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини, якою постійно відзначається, що першою і самою важливою вимогою ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є те, що будь-яке втручання влади в безперешкодне користування власністю повинно бути законним, позбавлення майна можливе лише на умовах, передбачених законом, при цьому держава має право здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Верховенство права, один із ключових принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Відповідно питання про те, що був дотриманий баланс між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту основних прав окремої особи, являється лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимогам законності та не є свавільним(справа «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, справа «Ісмаілов проти Росії» від 06.11.2008, справа «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005).

Так, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно особи, слідчий суддя, має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження причетності цієї особи вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

У відповідності до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ч.ч.8, 11 ст.170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурор у своєму клопотанні зазначає, що метою накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 є забезпечення виконання вироку, в частині відшкодування шкоди у кримінальному провадженні (цивільного позову) у розмірі 650260 гривень.

Однак, обов`язковою умовою для його застосування є наявність достатніх підстав вважати, що незастосування арешту, утруднить чи зробить неможливим виконання вироку в частині цивільного позову через приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачу чи відчуження відповідного майна підозрюваним, або іншими особами.

Водночас прокурором не надано жодних доказів, які б могли свідчити про достатність підстав вважати щодо намагання підозрюваного, будь-яким шляхом приховати, знищити, передати чи відчужити своє майно. Жодних відомостей на підтвердження співмірності вартості майна, на яке прокурор просить накласти арешт, із розміром шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, слідчому судді не надано. В матеріалах клопотання відсутні докази про вартість майна підозрюваного, на яке прокурор просить накласти арешт, заборонивши його відчуження, що позбавляє можливості оцінити розумність та співрозмірність обмеження права власності.

Прокурор не довів, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні та що без такого не може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про яке йдеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого подано клопотання.
У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання не містить законних правових підстав для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не є пропорційними, тобто, дане обмеження не відповідає тяжкості правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для володільця майна, адже однозначно порушує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

У відповідності до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя, врахувавши вказану у клопотанні правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для його власника; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що з метою недопущення порушень ст.8 «Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», клопотання не підлягає задоволенню, оскільки, відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагне досягти прокурор, з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,170,172,173,392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000539 від 5 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України -житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 238,08 м.кв. та вартістю 220222 гривні, а також частини будівлі нежитлового невиробничого приміщення літ. А, що складає 3/10 частки нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_2 , загальною площею 662,44 м.кв., що належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , у спосіб заборони розпоряджатися, відчужувати майно - відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 03 грудня 2018 року о 16 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1