Єдиний унікальний номер справи 185/8232/18
Провадження № 1-кп/185/676/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001731 від 14 серпня 2018 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи злочинний умисел, направлений на незаконне вирощування рослин коноплі, які містять наркотичні засоби з метою подальшого незаконного виготовлення з них наркотичного засобу каннабіс для особистого вживання без мети збуту, в 20-х числах квітня 2018 року (більш точної дати не встановлено), приблизно о 12.00 годині, у лісопосадці, розташованій на сел. Соснівка поблизу вул. Павлоградської в м. Павлограді Дніпропетровської області, з метою незаконного придбання наркотиковмісних рослин роду коноплі, незаконно придбав зірвав верхівкову частину з насінням дикорослої рослини конопель з одного куща і переконавшись, що зірвану ним верхівкову частину з насінням конопель можливо використовувати для подальшого незаконного посіву та вирощування наркотиковмісної рослини роду коноплі і виготовлення з нього наркотичного засобу «каннабіс», переніс їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 в період з 25 по 26 квітня 2018 року (більш точної дати не встановлено), приблизно о 10.00 годині, продовжуючи злочинний умисел, спрямований на незаконний посів і вирощування конопель, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , біля винограднику, що знаходиться на території вищевказаної дачної ділянки незаконно посіяв носіння наркотиковмісної рослини конопель і в період з 27 квітня 2018 року по 14 серпня 2018 року незаконно вирощував зазначені рослини конопель в загальній кількості 36 кущів, та доводив їх до стадії дозрівання, почав їх обробляти шляхом підживлювання, тобто здійснював їх незаконне вирощування, всупереч вимог ст. 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, яка передбачає діяльність з культивування та (або) використання рослин, включених до списку № 3 таблиці І Переліку, що містять малі кількості наркотичних речовин для промислових цілей, визначених ліцензією, може здійснюватися юридичними особами всіх форм власності за наявності в них відповідної ліцензії в межах визначених Кабінетом Міністрів України квот.

14 серпня 2018 року в період часу з 11.21 години до 11.59 годин співробітники поліції в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 , біля винограднику, що знаходиться на території вказаної дачної ділянки виявлено 36 зростаючих кущів конопель (корінців), які є рослинами роду коноплі (Cannabis), містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 310 КК України як незаконний посів та вирощування рослин конопель від десяти до п`ятдесяти рослин.

29 вересня 2018 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався визнати її у судовому засіданні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 310 КК України у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України сторони погодились звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, поклавши на нього обов`язки , передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні в тому числі щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України. Згідно ст. 12 КК України, ч. 1 ст. 310 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 від 29 вересня 2018 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Міра запобіжного заходу за кримінальним провадженням обвинуваченому не була обрана.

Під час проведення досудового розслідування проводилась експертиза наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок експерта № 1/8.6/3475 від 25 вересня 2018 року), на проведення якої було витрачено 1144 грн.

Зазначені витрати у відповідності до вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винен у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1144 гривень.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2018 року укладену між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді одного (1) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку один (1) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.

Речові докази: подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є канабісом 17,593 г., передану на зберігання до камери схову Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція 000621 від 14 серпня 2018 року) знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1