233 № 233/6296/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Диліївка Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з вищою освітою, раніше судимого 15.01.2014 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкав до арешту за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст.187, ч.2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Строк дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 04 квітня 2019 року, з огляду на що судом на обговорення учасників судового провадження поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вважала за необхідне продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 діб, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. Обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може спробувати ухилитися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів. Крім того, вважає, що почав існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки в попередніх судових засіданнях при дослідженні відеозапису необхідна була особиста присутність обвинуваченого в залі судового зсідання, проте останній ухилявся від участі в судовому засіданні, шляхом відмови виходу з камери у слідчому ізоляторі.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений має міцні соціальні зв`язки - мати і постійне місце мешкання. Крім того, вважає, що тяжкість покарання не може само по собі бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, а вина обвинуваченого у вчиненні тяжких і особливо тяжких злочинів ще не доведена.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні просив вирішити питання на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить таких висновків.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2019 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 був продовжений по 04 квітня 2019 року включно.
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України триває. На теперішній час виникла необхідність у витребуванні інформації з Державної прикордонної служби України щодо свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , також судом не проведені інші обов`язкові процесуальні дії, у зв`язку з чим закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу дії запобіжного заходу не можливо.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження вказане питання, суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ст. 177 КПК України, а саме: - ризик втечі та переховування від суду з огляду на відсутність міцних соціальних зв`язків у останнього та суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винним; - ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_7 інкримінується те, що він в період не відбутого покарання вчинив ряд тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень.
Крім того, суд вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження виник ризик спроби з боку обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки дійсно обвинувачений ОСОБА_7 , двічі не підкорявся вимогам головуючого щодо необхідності особистої присутності в судовому засіданні, що є порушенням встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
На переконання суду, враховуючи викладені обставини, запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.
Зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
З огляду на вищенаведене, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 01 червня 2019 року включно.
З урахуванням ч.4 ст. 183 КПК України, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.
На підставі викладеного і керуючись ст.331 КПК України, суд ,

П О С Т А Н О В И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Диліївка Костянтинівського району Донецької області, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 01 червня 2019 року включно.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : Судді: