Справа № 203/238/18
Провадження № 1-кп/0203/134/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2019 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001295 від 13.05.2017стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, дітей на утримані не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.12.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 286 КК України до 6 місяців арешту з додатковою мірою у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , при невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час, день та місяці, набув завідомо для нього підроблений документ водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , виданого 22.05.2013 УДАЇ УМВС України в м. Донецьк, з метою його подальшого використання для керування транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мету використання завідомо для ОСОБА_4 підробленого документу - водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.2013 УДАЇ УМВС України в м. Донецьк на його ім`я, усвідомлюючи, що предьявлення цього документу дозволить йому керувати транспортним засобом, 05.06.2017, приблизно о 15-20 год., керуючи транспортним засобом марки Ford Escort д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вул. Островського, біля буд. 1 в м. Дніпро де був зупинений працівниками УПП у м. Дніпро, та діючи умисно, усвідомлюючи завідомо неправдивий характер надаваних відомостей, на законну вимогу надав останнім завідомо для ОСОБА_4 підроблене водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.2013 УДАЇ УМВС України в м. Донецьк заповненого на ім`я ОСОБА_4 , чим вчинив використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до висновку експерта №29/2.3-356 від 26.05.2017 бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за своїми характеристиками встановленому зразку бланкам свідоцтв про реєстрацію ТЗ, виготовленим на підприємствах ТОВ «Знак» Консорціуму «ЄДАПС». Зображення лицевого та зворотного боків бланка посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , а також друковані індивідуальні дані в його графах, в тому числі й серійний номер посвідчення, внесені способом струминного друку за допомогою копіювально-розмножувальної техніки (струминного принтера, копіра тощо).

Правова кваліфікація кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі і обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники кримінального провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку із чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину.

Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документу,тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а саме, що ним вчинено злочин невеликої тяжкості.
З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що він має визначене і постійне місце реєстрації та проживання, раніше судимий, за місцем проживання та реєстрації характеризується посередньо, з 12.07.2011 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: психічний та поведінковий розлад внаслідок вживання алкоголю синдром залежності.
Обставиною, яка б пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.
Обставини, які б обтяжувала покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, відсутні.
З урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
В ході судового розгляду захисником обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 було заявлено клопотання про визнання винним ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення із застосування відносно нього ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочини до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року), але ж норму ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», на яку посилається обвинувачений та його захисник , а саме на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд не вбачає підстав для її застосування, так як вищевказана ухвала суду не є остаточним рішенням по справі та не вважається відбуття ОСОБА_4 не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Таким чином, ОСОБА_4 не відноситься до осіб, які підпадають під дію ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Враховуючи вищевикладене в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 слід відмовити.
Вирішуючи долю речових доказів суд керується ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , витрати на залучення експерта 989,60 гривень.

Речові докази: посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_3 , 3заповненого на ім`я ОСОБА_4 , виданого 22.05.2013 УДАЇ УМВС України в м. Донецьк знищити.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1