Справа № 359/205/19
Провадження №1-в/359/43/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації, клопотання адміністрації ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и в :
11.01.2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 .

У поданні зазначається, що засуджений ОСОБА_3 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 21.05.2014 року. Під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався. В ДУ «Бориспільська виправна колонії (№ 1 19)» відбуває покарання з 04.04.2015 року. Починаючи із травня місяця 2015 року працевлаштований на дільниці деревообробки № 1, дільниці вуглецю подрібленого, дільниці деревообробки № 2 промислової зони установи. 19.07.2016 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки останній подав заяву з проханням не застосовувати до нього дану статтю, у зв`язку з тим, що він в подальшому має намір скористатися ст. 81 КК України (УДЗ). 17.08.2017 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 82 КК України заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, але рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки він на шлях виправлення не став. На даний час засуджений ОСОБА_3 характеризується з позитивного боку, працевлаштований на промисловій зоні установи. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 (три) заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує, підтримує рівні доброзичливі відносини із засудженими позитивної спрямованості, до лідерства не прагне. До майна установи, предметів і інструментів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться завжди дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи, тактовний. За характером спокійний, врівноважений. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Приймає активну участь у роботах по благоустрою установи, розуміє її необхідність. Дотримується правил особистої гігієни. Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій. Відповідно до статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримує від них передачі. Згідно вироку позову немає. Згідно виконавчого листа має аліменти, які автоматично відраховуються із заробітної плати.

В судове засідання учасники (прокурор, засуджений, представник БВК №119) подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, подання підтримали та просили задовольнити. Неявка останніх не перешкоджає розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Вироком Богуславського районного суду Київської області від 23.12.2014 року ОСОБА_3 засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України на 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2016 року ОСОБА_3 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 18.05.2014 року по 26.02.2015 року, з розрахунку: один день попереднього увезення за два дні позбавлення волі.

Згідно вищевказаного вироку засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Таким чином, на момент розгляду клопотання ОСОБА_3 відбув 2/3 строку призначеного покарання, оскільки засуджений за тяжкий злочин.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 вищезазначеної Постанови передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів особової справи ОСОБА_3 вбачається, що засуджений відбув 2/3 строку покарання.

Під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.

В ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» відбуває покарання з 04.04.2015 року. Починаючи із травня місяця 2015 року працевлаштований на дільниці деревообробки № 1, дільниці вуглецю подрібленого, дільниці деревообробки № 2 промислової зони установи.

19.07.2016 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки останній подав заяву з проханням не застосовувати до нього дану статтю, у зв`язку з тим, що він в подальшому має намір скористатися ст. 81 КК України (УДЗ).

17.08.2017 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 82 КК України заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, але рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки він на шлях виправлення не став.

На даний час засуджений ОСОБА_3 характеризується з позитивного боку, працевлаштований на промисловій зоні установи. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 (три) заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує, підтримує рівні доброзичливі відносини із засудженими позитивної спрямованості, до лідерства не прагне. До майна установи, предметів і інструментів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться завжди дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи, тактовний. За характером спокійний, врівноважений. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Приймає активну участь у роботах по благоустрою установи, розуміє її необхідність. Дотримується правил особистої гігієни.

Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій.

Відповідно до статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримує від них передачі. Згідно вироку позову немає. Згідно виконавчого листа має аліменти, які автоматично відраховуються із заробітної плати.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що аналіз особової справи засудженого вказує на позитивну лінію поведінки останнього за період відбування покарання.

Таким чином, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на момент розгляду клопотання відбув 2/3 призначеного строку покарання, а своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, враховуючи обставини та характер вчиненого ОСОБА_3 злочину, його ставлення до вчиненого, дані про особу засудженого, його сумлінну поведінку за період відбування покарання, суд вважає за доцільне звільнити умовно-достроково засудженого від відбування покарання призначеного судом на невідбуту його частину, що становить 2 (два) роки 6 (шість) місяців 12 днів.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 536-539 КПК України, ст. 158 КВК України, суд, -

у х в а л и в :
Клопотання адміністрації ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково на невідбуту частину основного покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 23.12.2014 року за ч. 2 ст. 121 КК України на вісім років позбавлення волі, - що становить станом на 28.01.2019 року 2 (два) роки 6 (шість) місяців 12 днів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення судового рішення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 30.01.2019 року.

Суддя ОСОБА_1