Справа № 357/1866/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №4 угоду про визнання винуватості від 15 лютого 2019 року, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 , з однієї сторони, за участю захисника ОСОБА_5 з іншої сторони, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженецьс.Ненадиха, Тетіївського р-ну, Київської обл., громадянин України, з середньою освітою, не одружений, призваний на військову службу за мобілізацією на посаду механіка-водія танкової роти, танкового батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В підготовче судове засідання надійшла угода про визнання винуватості, укладена 15 лютого 2019 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 , з однієї сторони, за участю захисника ОСОБА_5 з іншої сторони, згідно якої відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»: 18.03.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призваний на військову службу по мобілізації та вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . В подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №62 від 25.03.2014р. солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , та призначено на посаду механіка-водія танкової роти, танкового батальйону.

За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

21.10.2014 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно без належного дозволу залишив розташування вказаної військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

15 лютого 2019 року, солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону та заявив про себе.

Таким чином, 21.10.2014 року, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та був незаконно відсутній у вказаній військовій частині до 15 лютого 2019 року, тобто тривалістю понад один місяць.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини, тривалістю понад один місяць, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України.

Сторонами узгоджено покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на два роки та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік та керуючись ст. 76 КК України покласти обов`язки: 1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ч.3 ст. 407 КК України у самовільному залишенні військової частини, тривалістю понад один місяць, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 у судовому засіданні беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України.

За місцем служби характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом визнаються: щире каяття, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, є учасником бойових дій.

Обставин, які обтяжують його покарання судом не встановлено.

Вищевказана угода між прокурором і ОСОБА_4 не суперечить вимогам КПК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони уклали угоду добровільно.

Узгоджене між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 , покарання відповідає вимогам закону, а саме: ст.ст. 50,75,76 КК України та зазначеному у санкції ч.3 ст.407 КК України.

Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати, відсутні.

В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314,367-371,373,374,474,475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.02.2019 року укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 , з однієї сторони, за участю захисника ОСОБА_5 з іншої сторони у кримінальному провадженні № 0000117 від 26.11.2018 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно ч.3 до ст. 76 КК України нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_4 звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_1 .

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, з особливостями, передбаченими ст.ст.394,424 473,474 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1