Провадження №1-кс/523/1316/19
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

04 березня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0001468 від 15.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.361 КК України, клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 01.03.2019 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
01.03.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна, за яким в період часу з 06:50 до 11:31 години 26.12.2018 року вказаним слідчим на підставі ухвали слідчого судді від 28.11.2018 року проведено обшук житла за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наведені у клопотання речі й предмети.
Як слідує з клопотання, за письмовою заявою ОСОБА_5 , СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0001468 від 15.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.361 КК України, а у внесеному клопотанні старший слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на виявлені та вилучені в ході обшуку предмети та в обґрунтування означеного клопотання слідчий посилається на те, що наведені речі і предмети (з клопотання - дослівно) «…можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, являтися засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди, бути предметом кримінального правопорушення, та також отримані в результаті скоєння кримінального правопорушення…», «…є доказом злочину…», «…для проведення ряду судових експертиз…».
Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.
В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Між тим, за ст.132 цього Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Статтями 276, 277 КПК України регламентовано, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, у випадку затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 зазначеного Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно зі ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З огляду на ст.173 наведеного Кодексу встановлює, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, аналогічне клопотання старшого слідчого ОСОБА_2 від 26.12.2018 року про арешт майна у цьому кримінальному провадженні №0001468, було повернуто ухвалою слідчого судді від 28.12.2018 року до Одеської місцевої прокуратури №4, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, але викладені в цій ухвалі недоліки вказаним старшим слідчим належним чином не усунуті.

Так, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України та викладеним Одеським апеляційним судом в ухвалі від 20.02.2019 року висновкам, у внесеному клопотанні належним чином не викладено значення цього майна для потреб кримінального провадження та не містить посилань на документи, які до того ж до суду не надані та які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або на конкретні факти і докази у межах цього кримінального провадження, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим чи третіми особами зазначеними речами та предметами.
Разом із тим, зміст означеного клопотання містить припущення щодо зберігання на вилучених в ході обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_4 речах і предметах слідів вчинення кримінального правопорушення та які (далі - дослівно) «…можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, являтися засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди, бути предметом кримінального правопорушення, а також отримані в результаті скоєння кримінального правопорушення…», що належним чином у клопотанні не обґрунтовано і відповідними доданими до клопотання матеріалами не підтверджуються.
Втім, вказане клопотання або додані до нього документи в порушення ч.3 ст.132 КПК України не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а матеріали означеного клопотання взагалі не містять посилань на повідомлення про підозру особі, у розумінні ст.ст.276, 277 КПК України.
Наряду з викладеним, зазначене клопотання або додані до нього документи в порушення ч.3 ст.132 КПК України взагалі не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешту майна.
Між тим, обґрунтовуючи отримання ухвали Одеського апеляційного суду від 20.02.2019 року прокурором саме 28.02.2019 року та дотримання встановленого ч.3 ст.172 КПК України 72-годинного строку для усунення недоліків, стороною обвинувачення не надано до суду жодного доказу на підтвердження зазначених обставин, що у контексті ст.ст.22, 26 цього ж Кодексу не дозволяє слідчому судді пересвідчитись у достовірності наведених доводів внесеного клопотання.
Крім того, обґрунтовуючи необхідність арешту майна в означеному випадку належністю вилучених речей і предметів до доказу злочину, старшим слідчим ОСОБА_2 , в порушення ч.ч.2-5 ст.170, ч.1 ст.171 КПК України, до клопотання на підтвердження цих обставин взагалі не додано жодного процесуального документу в розумінні ст.ст.99, 100, 104, 110 вказаного Кодексу, зокрема, протоколу огляду речових доказів, постанови про визнання речовим доказом та його долучення до матеріалів кримінального провадження, що свідчить про недоведеність зазначеної частини клопотання.
Окремо звертає увагу те, що викладені інспектором відділу протидії кіберзлочинам в Одеській області Причорноморського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України ОСОБА_6 в протоколі огляду предметів від 21.02.2019 року відомості не містять об`єктивних та послідовних даних, які можуть переконати неупередженого спостерігача у причетності користувача майна, про арешт майна якого йдеться у внесеному клопотанні, до подій, внесених до ЄРДР за №0001468, зокрема належність зафіксованих в цих протоколах фотознімків зазначеній особі чи протоколів відповідних слідчих дій на об`єктивне підтвердження зазначених обставин або відомостей з набуття цим інспектором експертної кваліфікації у відповідній спеціалізації.

Опріч наведене, зазначаючи у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно у конкретному випадку та на встановлення причетності ОСОБА_4 до несанкціонованого втручання в роботу комп`ютерних мереж, зокрема, рапортом старшого інспектора ВПК в Одеській області Причорноморського ДКП НП України ОСОБА_7 , але до означеного клопотання взагалі не додано цього рапорту, що у свою чергу свідчить про неможливість використання таких результатів проведених заходів при прийнятті будь-якого позитивного для сторони обвинувачення процесуального рішення.
Наряду з викладеним, за доданою до означеного клопотання копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 16.04.2017 року, допит останнього здійснювався старшим слідчим СВ Вознесенівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , яка з огляду на додані до цього клопотання матеріали, зокрема витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0001468 від 15.04.2017 року, - до проведення досудового розслідування не залучався, що у свою чергу позбавляє слідчого суддю можливості надати належну оцінку викладеним в цьому протоколі обставинам.

Слід також відмітити, що додані до означеного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені старшим слідчим ОСОБА_2 всупереч вимогам п.п.6, 15, 16 розділу ІІ, п.п.2, 3 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в органах Національної поліції, затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті, не пронумеровані, не складений опис та засвідчувальний напис, на копіях відсутні дати їх створення), що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та обґрунтувати ними відповідне судове рішення.
Аналогічні висновки містяться в Розділі 1 та у п.п.4, 6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду старшим слідчим ОСОБА_2 й погоджене прокурором ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є недостатньо обґрунтованим й безпідставним та не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, внаслідок чого слідчий суддя доходить висновку про повернення вказаного клопотання до Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.
Керуючись ст.ст.1, 3, 26, 132, 167, 170-172, 276-277, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 01.03.2019 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001468 від 15.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині.
Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1