ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/541/19 Справа № 202/3822/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000555 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченки Кобеляцького району Полтавської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи та судово-трасологічних на загальну суму 2145, 00 грн.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.
08 квітня 2018 року, приблизно з 04:05 до 04:28 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 знаходились у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_7 , на ґрунті ревнощів, виник словесний конфлікт. В ході вищевказаного конфлікту, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто умисне вбивство, діючи умисно та бажаючи настання смерті потерпілій, знаходячись в безпосередній близькості до останньої, яка перебувала по відношенню до ОСОБА_7 обличчям, штовхнув своєю рукою в область грудної клітини ОСОБА_10 , від чого остання впала на ліжко та знаходилась на ньому лежачи на спині. Після цього, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 , яка продовжувала лежати на ліжку, взяв подушку та знаходячись зверху неї, не даючи можливості чинити опір, діючи умисно, цілеспрямовано, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої та бажаючи її настання, поклав подушку на обличчя останньої, достовірно при цьому розуміючи, що він перекрив їй дихальні шляхи, що є життєво важливим органом, почав здавлювати подушку на обличчі на протязі 7-10 хвилин. Після чого, ОСОБА_7 , зрозумівши, що ОСОБА_10 знепритомніла та перестала виказувати ознаки життя, з метою впевненості у доведенні свого злочинного умислу до кінця, взяв мотузку, яка знаходилась у приміщенні вказаної квартири, підійшов до ОСОБА_10 та усвідомлюючи настання тяжких наслідків, накинув вказану мотузку їй на шию життєво важливий орган, та обмотав нею п`ять разів шию останньої, а потім зв`язавши кінці мотузки на два вузли, шляхом удушення стиснув шию ОСОБА_10 . Смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії, внаслідок здавлення органів шиї.
Діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_10 було спричинено наступні тілесні ушкодження: на передній, задній та бічних поверхнях шиї, праворуч та ліворуч, у верхній та середній третині, розташовано близько 5 косо-висхідних, замкнених, нерівномірно виражених, подекуди пергаментної щільності странгуляційних борозен; у товщі м`яких тканин шиї та у проекції странгуляційних борозен крововиливи: м`які странгуляційні борозни з явищами пергаментації та осадження у шкірі з задньої поверхні шиї праворуч. Ділянки з ознаками тиснення, вогнищевий інфільтруючий крововилив, прояви судинного лейкоцитоза у шкіряних покривах лівої бічної поверхні шиї; пергаментована странгуляційна борозна, слабко виражений судинний лейкоцитоз у шкіряних покровах з правої бічної поверхні шиї; м`яка странгуляційна борозна, прояви судинного лейкоцитоза у шкіряних покровах з передньої поверхні шиї; розповсюджений інфільтруючий крововилив у сполучній та жировій тканинах, що оточують щитовидну залозу, глибоке садно, виражений набряк, прояви судинного лейкоцитоза у м`яких тканинах шиї проекції нижнього краю правої частки щитовидної залози; ділянка поверхневого осадження слизової оболонки, набряк, прояви судинного лейкоцитоза у м`яких тканинах з ділянки надгортанника; перелом правого верхнього рога щитоподібного хряща; розповсюджений інфільтруючий крововилив у сполучній та жировій тканинах, що оточують щитовидну залозу, глибоке садно, виражений набряк, прояви судинного лейкоцитоза у м`яких тканинах шиї проекції нижнього краю правої частки щитовидної залози; ділянка поверхневого осаднення слизової оболонки, набряк, прояви судинного лейкоцитоза у м`яких тканинах з ділянки надгортанника; інфільтруючі крововиливи зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією, вираженим набряком, судинний лейкоцитоз у м`яких тканинах верхнього внутрішнього кута правої лопатки та з нижньої третини бічної поверхні шиї ліворуч. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді странгуляційних борозен, крововиливів у товщі м`яких тканин шиї, закритого перелому правого верхнього рога щитоподібного хряща, стиснення органів шиї прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті внаслідок їх стиснення, стосовно до живих осіб мають ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, є небезпечними для життя в момент їх утворення та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої.
Після вбивства ОСОБА_10 ОСОБА_7 , продовжуючи знаходитись у квартирі АДРЕСА_3 , побачив мобільний телефон марки «Lenovo A6020» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_10 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, викрав вказаний телефон, та разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.
Вартість мобільного телефону марки «Lenovo A6020» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_10 складає 1450,00 гривень.
Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що вирок суду необхідно скасувати з підстав однобічності та неповноти досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.
Захисник вказує, що суд першої інстанції посилається у вироку як на доказ на протокол проведення слідчого експерименту від 13.04.2018 року, який було проведено в присутності захисника і дана слідча дія була проведена без будь-якого примусу з боку працівників поліції. Так, слідчий експеримент було проведено в присутності захисника, але за кадром залишалися співробітники оперативного підрозділу Індустріального ВП, зокрема старший оперуповноважений СКП ОСОБА_11 , які виконували роль конвою, а також приймали участь в затриманні ОСОБА_7 08.04.2018 року і застосовували до нього фізичне насилля. Побоюючись подальшого застосування до нього фізичного насильства, ОСОБА_7 спочатку в поясненні, відібраному 07.04.2018 року оперуповноваженим ВПК Індустріального ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , 09.04.2018 року при допиті у якості підозрюваного, а потім при проведенні слідчого експерименту зізнався у нібито скоєному ним злочині.
Захисник зазначає, що дані покази обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції не прийняв до уваги і розцінив їх як такі, що мають на меті ухилення від кримінальної відповідальності та покарання і їх неможливо покласти в основу вироку.
Крім того, захисник вказує, що допитані в ході судового слідства свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 показали, що їм відомо, що між обвинуваченим і потерпілою ОСОБА_10 , зі слів останньої, виникали поодинокі конфлікти на ґрунті ревнощів, в результаті яких, ОСОБА_7 іноді бив ОСОБА_10 .. Проте дані покази ніяким чином не свідчать про те, що обвинувачений мав намір позбавити життя ОСОБА_10 , а навпаки, обвинувачений через ревнощі збирався вчинити самогубство через повішення, підриву себе чи кидатися з мосту.
Також захисник зазначає, що суд першої інстанції у вироку посилається як на беззаперечний доказ на висновок судово-медичної експертизи № 487/Н від 29.05.2018 року в якому зазначено, що при серологічному дослідженні слідів крові на одязі вилученому у ОСОБА_7 , а саме кофті та штанях, виявлено сліди крові, які можливо належать потерпілій ОСОБА_10 . Крім того, в цих слідах можливе змішування крові осіб, серед яких можливий лише домішок крові потерпілої ОСОБА_10 . При цьому, захисник вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 , який показав, що при виявленні 08.04.2018 року трупа своєї цивільної дружини він підхопив її і притиснув до себе.
Крім цього вказує, що як вказано у вироку суду, відповідно до протоколів тимчасового доступу до речей та документів від 07.06.2018 року та DVD-дисків, роздруківки телефонних дзвінків, ОСОБА_7 здійснював дзвінки абонентам в містах Дніпро та Новомосковськ і судом були досліджені вказані докази, проте в ході судового слідства ніякого дослідження DVD-диску не проводилось, як і не проводилось дослідження телефонних дзвінків потерпілої ОСОБА_10 .
Також захисник посилається на те, що суд першої інстанції посилається як на доказ на протокол огляду місця події від 08.04.2018 року, який проводився в період часу з 12 год. 06 хв. до 13 год. 30 хв. і в якому не вказано на підставі чого було проведено огляд місця події до початку кримінального провадження, чи на підставі заяви чи на підставі повідомлення про подію. Крім того, в порушення ч. 5 ст. 237 КПК України вилучені з місця події речі, такі як: мотузка для білизни, постільна білизна, сережка, замок та інше не упаковані до спецпакету та не опечатані, що могло призвести до фальсифікації речових доказів. В протоколі огляду трупа ОСОБА_10 від 08.04.2018 року, який проводився в період з 13 год. 05 хв. до 13 год. 25 хв. також не вказані підстави проведення такого огляду.
Захисник вказує, що під час розгляду справи сторона захисту заявила клопотання про визнання цих доказів недопустимими, оскільки вони отримані з порушенням кримінального процесуального законодавства, проте суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання, що свідчить про упередженість та не об`єктивність суду.
Крім того, захисник вказує, що у мотивувальній частині вироку суду вказано, що в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, проте вказані висновки в частині невизнання обвинуваченим своєї вини в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_7 як на досудовому так і на судовому слідстві під час допиту його в якості підозрюваного та обвинуваченого визнавав вину у скоєному ним злочині в повному обсязі, підтвердив всі ті обставини, які були встановлені досудовим слідством, пов`язаних із скоєнням ним цього злочину.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вирок суду в частині призначення покарання за ч. 1 ст. 115 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Прокурор ОСОБА_8 при апеляційному розгляді заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Потерпілий ОСОБА_9 при апеляційному розгляді заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному вбивстві ОСОБА_10 , тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а також таємному викраденні чужого майна (крадіжка) за викладених у вироку обставинах, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю підтверджується дослідженими в ході судового
розгляду показаннями: потерпілого ОСОБА_9 - брата ОСОБА_10 , який показав, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 часто виникали конфлікти на ґрунті ревнощів останнього, іноді ОСОБА_10 просила пожити декілька днів у нього через непорозуміння з обвинуваченим ОСОБА_7 ; свідка ОСОБА_16 - матері ОСОБА_10 , яка показала, що за останні два тижні до події, ОСОБА_10 жалілася їй на ОСОБА_7 , який її ображав та бив, збирався вчиняти самогубство через повішення, кидатися з моста, погрожував їй; свідка ОСОБА_17 - брата обвинуваченого ОСОБА_7 , який показав, що йому відомо, що восени 2017 року у ході сварки з потерпілою ОСОБА_10 , обвинувачений погрожував себе підірвати; свідка ОСОБА_13 , який показав, що йому відомо, що ОСОБА_7 іноді бив ОСОБА_10 ; свідка ОСОБА_15 , який показав, що того дня, близько 01:00 години, він вийшов з кімнати та побачив ОСОБА_10 , яка сиділа на кухні у пригніченому настрої та повідомила свідку, що їй надходять на телефон через повідомлення погрози від ОСОБА_7 та приблизно о 10:00 годині ранку свідок почув крики з їхньої квартири, після чого туди прийшли сусіди і потерпіла вже була мертва, а також показав, що ОСОБА_7 восени 2016 року хотів звести рахунки з життям через ревнощі до ОСОБА_10 ; свідка ОСОБА_18 , яка показала, що з 07.04.2018 року на 08.04.2018 року ОСОБА_10 була у них в гостях і в цей час їй телефонував ОСОБА_7 , але вона ігнорувала його дзвінки, а потім він відправив ОСОБА_10 повідомлення з погрозою про те, що зведе рахунки з життям, також свідку відомо, що ОСОБА_7 часто бив ОСОБА_10 , на ній були видимі тілесні пошкодження і остання завжди жалілася на ОСОБА_7 , а в 2017 році ОСОБА_7 хотів себе підірвати через претензії до потерпілої; свідка ОСОБА_19 , який показав, що на момент вказаних події працював начальником відділу логістики на Хлібокомбінаті №11, контролював рух автотранспорту на території підприємства, де працював ОСОБА_7 і ним, 08.04.2018 року було помічено, що ОСОБА_7 відхилився від призначеного маршруту приблизно на 9 км та зробив зупинку, близько 20 хвилин, після чого знову поїхав на територію підприємства; свідка ОСОБА_20 , який показав, що він працює у майстерні з ремонту мобільних телефонів та того дня, близько 11:00 години, до нього прийшов ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння та запропонував придбати у нього телефон Lenovo А6020, який свідок купив у останнього за 800 гривень.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця події - квартири АДРЕСА_4 від 08.04.2018 року, відповідно до якого двері до кімнати відчинені, пошкоджень не мають та знаходяться в справному стані, у кімнаті на підлозі розкидані речі, з правої сторони знаходиться диван, на якому розташований труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на постільній білизні виявлені плями бурого кольору, на ліжку знаходиться одна сережка з металу сірого кольору, біля ліжка з правої сторони знаходиться мотузка для білизни, під трупом виявлений ключ, одне бильце ліжка пошкоджене (т.1, а.кп. 65) та фототаблицею до протоколу (т. 1, а.кп. 66-71);
- протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 08.04.2018 року, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 у кімнаті виявлено труп жінки ОСОБА_10 та оглянуто тілесні ушкодження (т. 1, а.кп. 74) та фототаблицею до нього (т. 1, а.кп. 75-85);
- протоколом огляду місця події від 08.04.2018 року, згідно якого було оглянуто мобільний телефон Lenovo А6020 сірого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 без сім карток (т. 1, а.кп. 87) та фототаблицею до нього (т. 1, а.кп. 88);
- протоколом огляду місця події від 08.04.2018 року, згідно якого була оглянута автомашина марки Газ 33021-СПГ, д/н НОМЕР_3 , 2006 року випуску, на якій працював ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення (т. 1, а.кп. 90) та фототаблицею до нього (т. 1, а.кп. 91-92);
- журналом перевезень 27-26, відповідно до якого 08.04.2018 року з 04:05 год. до 04:28 год. ОСОБА_7 здійснював зупинку за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, буд. 15,

яка не входила до його маршруту (т. 1, а.кп. 213-215);
- протоколом огляду від08.04.2018 року, згідно якого було оглянуто добровільно виданий телефон Samsung J5, який належить свідку ОСОБА_18 та оглянуто переписку ОСОБА_18 з ОСОБА_7 у додатку Viber (т. 1, а.кп. 94) та фототаблицею до нього (т. 1, а.кп. 95-96)
- протоколом обшуку особи від 08.04.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено: паспорт на його ім`я серії НОМЕР_4 , виданий 26.01.2000 року; мобільний телефон марки Lenovo IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 , сім1: НОМЕР_7 , сім2: НОМЕР_8 ; спортивну кофту; спортивні штани; кросівки (т. 1, а.кп. 102) та фототаблицею до нього (т. 1, а.кп. 103-104);
- висновком експерта № 795/165-Е від 08.05.2018 року, яким встановлено, що смерть ОСОБА_10 наступила від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї, що підтверджується видовими ознаками смерті, загальноасфіктичними ознаками смерті та даними судово-медичної експертизи, при судово-медичній експертизі трупа виявлено: на передній, задній та бічних поверхнях шиї, праворуч та ліворуч, у верхній та середній третині, розташовано близько 5 косо-висхідних, замкнених, нерівномірно виражених, подекуди пергаментної щільності странгуляційних борозен; у товщі м`яких тканин шиї та у проекції странгуляційних борозен крововиливи: м`які странгуляційні борозни з явищами пергаментації та осаднення у шкірі з задньої поверхні шиї праворуч. Виявлені при судово-медичній експертизі трупа тілесні ушкодження у вигляді странгуляційних борозен, крововиливі у товщі м`яких тканин шиї, закритого перелому правого верхнього рога щитоподібного хряща, стиснення органів шиї прижиттєві, виникли до настання смерті внаслідок їх стиснення, стосовно до живих осіб має ознаки тяжкого ступеню, є небезпечним для життя в момент їх утворення та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої (т. 1, а.кп. 144-149);
- висновком експерта № 595-МК від 17.05.2018 року, відповідно до якого пошкодження на щитоподібному хрящі є повним косо-поперечним розгинальним переломом правого верхнього рога біля його основи, та заподіяний при інтенсивному (позамежному) відхиленні щитоподібного хряща до заду (наприклад, при стисненні органів шиї в напрямку діючої сили зовні - усередину можливо більше з боку правої бічної поверхні шиї) притисненні його до шийного відділу хребта з наступним відхиленням вперед правого верхнього рога і розгинальним його переломом, в м`яких тканинах органокомплексу шиї в області патологічної рухливості правого верхнього рогу щитоподібного хряща мається осередковий крововилив темно-червоного кольору (т. 1, а.кп. 165-170);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 507/Н від 30.05.2018 року, відповідно до якого при судово-імунологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_10 , встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 та у результаті дослідження зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 , встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (т. 1, а.кп. 231-232);
- висновком судово-медичної експертизи № 487/Н від 29.05.2018 року, згідно якого при серологічному дослідженні слідів крові на одязі, вилученому у ОСОБА_7 : кофті; в об`єктах №№ 1, 8, 11, 14; штанах, в об`єкті № 29, ці сліди належать можливо потерпілій ОСОБА_10 , груповій характеристиці крові якої властиві антигени А, Н, крім того, в цих слідах можливе змішування крові осіб з групами крові А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н і 0 ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в цьому випадку можливий лише домішок крові потерпілої ОСОБА_10 (т. 1, а.кп. 177-180);
- висновком судово-медичної експертизи № 489/Н від 29.05.2018 року, яким встановлено, що при серологічному дослідженні слідів крові на простирадлі, в об`єктах №№ 1, 2, наволочці, в об`єктах №№ 3, 4, підковдрі, в об`єктах №№ 5-7, подушці, в об`єктах №№ 8, 9, в них виявлені антигени А, Н, що не виключає приналежності цієї крові до групи А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н, враховуючи групову приналежність крові потерпілої ОСОБА_21 і результати серологічного дослідження слідів крові на простирадлі, в об`єктах №№ 1, 2, наволочці, в об`єктах №№ 3, 4, підковдрі, в об`єктах №№ 5-7, подушці, в об`єктах №№ 8, 9, ці сліди належать можливо потерпілій ОСОБА_10 , груповій характеристиці крові якої властиві антигени А, Н, крім того, в цих слідах можливе змішування крові осіб з групами крові А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н і 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в цьому випадку можливий лише домішок крові потерпілої ОСОБА_10 (т. 1, а.кп. 156-158);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2018 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який пояснив та вказав, що 08.04.2018 року він приїхав і увійшов до кімнати за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 сиділа на стільці, в її руках знаходився мобільний телефон, за допомогою якого велась переписка, він підійшов до ОСОБА_10 та вихопив з її рук мобільний телефон, де побачив повідомлення смс про призначення зустрічі з невідомим чоловіком, що викликало почуття ревнощів і між ним і ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, під час якого остання різкими висловлюваннями образила його і принизила його чоловічу гідність. Поведінка ОСОБА_10 , її слова викликали у нього ще більше почуття образи і ОСОБА_7 не стримався і рукою (якою саме не пам`ятає) штовхнув ОСОБА_10 у грудну клітину. Від поштовху ОСОБА_10 впала спиною на диван, на поверхні якого лежали простирадло, подушка, далі він двома ногами, зігнутими в колінах, встав на диван і лівою рукою схопився за шию ОСОБА_10 і став натискати, після чого правою рукою узяв подушку і поклав її на обличчя ОСОБА_10 і трохи натискав на неї, а потім обома руками натискав на подушку, як пам`ятає в області роту ОСОБА_10 і тримав приблизно 7 хв., після чого, коли тіло ОСОБА_10 пом`якло, він забрав руки з подушки і відразу покинув приміщення кімнати, після чого на автомобілі виїхав у напрямку м. Новомосковська, де розвантажив товар і повернувся за вищевказаною адресою та коли він увійшов до кімнати, побачив, що ОСОБА_10 знаходилася в тому ж положенні, в якому була до його від`їзду, тобто лежала на дивані, на спині, на обличчі лежала подушка, яку він підняв і побачив на шиї ОСОБА_10 мотузку, після чого він покликав поліцію (т. 1, а.кп. 133-136) та відеозаписом до нього (т. 1, а.кп. 137);
- висновком судово-медичної експертизи № 795/276-Е від 19.06.2018 року, встановлено, що враховуючи характеристику, локалізацію, механізм утворення виявлених при експертизі трупа тілесних ушкоджень у вигляді механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї у потерпілої ОСОБА_10 , не виключається можливість утворення вище зазначених тілесних ушкоджень за умов (обставин) на які вказує ОСОБА_7 , під час проведення слідчого експерименту 13.04.2018 року на місці події (т. 2, а.кп. 39-40);
- висновком судово-психіатричного експерта № 107 від 07.06.2018 року, відповідно до висновків якого ОСОБА_7 у період інкримінованих йому діянь на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час також не страждає. За своїм психічним станом в період інкримінованих йому діянь він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Іспитований в досліджуваній ситуації в стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебував (т. 2, а.кп. 16-19).
Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та не убачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Щодо тверджень захисника про те, що під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 , за кадром залишалися співробітники оперативного підрозділу Індустріального ВП, які виконували роль конвою, а також приймали участь в затриманні ОСОБА_7 і застосовували щодо нього фізичне насильство, внаслідок чого під час слідчого експерименту ОСОБА_7 зізнався у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, то вони не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом проведення слідчого експерименту, де зафіксовано як ОСОБА_7 без будь-якого примусу, в присутності свого захисника ОСОБА_6 розказує та показує, як він вбив ОСОБА_10 та заволодів її мобільним телефоном. Жодних зауважень до протоколу проведення слідчого експерименту ні обвинуваченим ОСОБА_7 , ні його захисником ОСОБА_6 внесено не було.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що під час судового розгляду будь-яких підтверджень заяви обвинуваченого щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування встановлено не було. Під час досудового розслідування захисник звертався з відповідними заявами до прокурора місцевої прокуратури, які були предметом відповідної перевірки, що спростовує доводи захисника щодо застосування до ОСОБА_7 методів фізичного та психологічного впливу збоку працівників поліції під час проведення досудового розслідування, які б ставили під сумнів належність та допустимість доказів, отриманих під час досудового розслідування.
Перевіряючи твердження захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 , який показав, що при виявленні 08.04.2018 року трупа своєї цивільної дружини, він підхопив її і притиснув до себе, в результаті чого на його кофті та штанях залишилися сліди крові ОСОБА_10 , колегія суддів вважає їх неспроможними та такими, що не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2018 року та розцінюються як спосіб захисту.
Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що суд першої інстанції послався у вироку на протоколи тимчасового доступу до речей та документів від 07.06.2018 року та DVD-диски, роздруківки телефонних дзвінків ОСОБА_7 , які не досліджувалися судом, колегія суддів вважає голослівними, оскільки судом першої інстанції в судовому засіданні 16.10.2018 року було досліджено вказані захисником докази, крім того, головуючим суддею було з`ясовано думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 щодо необхідності більш детального дослідження вказаних доказів, проте, про таку необхідність ні обвинуваченим, ні його захисником клопотань заявлено не було, що підтверджується журналом та технічним записом судового засідання (т. 2, а.кп. 118).
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції послався як на докази на протокол огляду місця події від 08.04.2018 року та на протокол огляду трупа ОСОБА_10 від 08.04.2018 року, в яких не вказано на підставі чого було проведено відповідні огляди до початку кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Згідно ч. 2 ст. 238 КПК України огляд трупа може здійснюватися одночасно з оглядом місця події, житла чи іншого володіння особи з додержанням правил цього Кодексу про огляд житла чи іншого володіння особи.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, огляд місця події було проведено з дозволу мешканців (т. 1, а.кп. 72-73), в період часу з 12 год. 06 хв. до 13 год. 30 хв., а огляд трупа ОСОБА_10 було проведено в період часу з 13 год. 05 хв. до 13 год. 25 хв., після чого органом досудового розслідування було невідкладно внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Посилання захисника на те, що вилучені з місця події речі, такі як мотузка для білизни, постільна білизна, сережка, замок та інше не упаковані до спец пакету та не опечатані, що могло призвести до фальсифікації речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме висновку експерта № 595-МК від 17.05.2018 року (т. 1, а.кп. 165-170), висновку експерта № 522 від 02.06.2018 року (т. 1, а.кп. 202-203), висновку експерта №487/Н від 29.05.2018 року (т. 1, а.кп. 177-180), висновку експерта № 489/Н від 29.05.2018 року (т. 1, а.кп. 156-158), на зазначені експертизи було надано належним чином упаковані та опечатані речові докази, завірені підписами понятих, які брали участь під час проведення вилучення вказаних доказів.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника в частині невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та визнання вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає таку позицію суперечливою та непослідовною. З наданих обвинуваченим пояснень під час судового розгляду в суді першої інстанції вбачається, що останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), однак такі покази обвинуваченого суперечать протоколу проведення слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_7 показав механізм здійснення удушення ОСОБА_10 подушкою, детально відобразивши події тієї ночі, відповідно до яких під час конфлікту він штовхнув потерпілу у груди, від чого вона впала на ліжко, а ОСОБА_7 взяв подушку, поклавши яку на обличчя ОСОБА_10 , почав натискати на неї близько 7 хвилин, після чого, виїхав на автомобілі у напрямку м. Новомосковська, де розвантажив товар, а коли повернувся та увійшов до кімнати та побачив, що ОСОБА_10 знаходилася в тому ж положенні, в якому була до його від`їзду, лежала на дивані на спині, на обличчі лежала подушка, а на шиї ОСОБА_10 була мотузка. При цьому висновком судово-медичної експертизи № 795/276-Е від 19.06.2018 року не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_10 за умов (обставин), на які вказує ОСОБА_7 , під час проведення слідчого експерименту 13.04.2018 року на місці події.
Таким чином, колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_7 необґрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції згідно вимог ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені наведеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст. 94 цього Кодексу правил, що ґрунтуються на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний зібраний доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, який за змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України щодо вступної, мотивувальної та резолютивної його частини. При цьому, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, так само як і неповноти судового розгляду, переглядом кримінального провадження в апеляційному порядку, не виявлено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 без задоволення, а вироку суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: