Провадження 1-кп/522/1864/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м.Одеса
Колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003421 від 24.04.2014 р. стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Вінницької області, Піщанського району, с. Рудниця, громадянки України, з середньою освітою, вдова, працюючої реалізатором у приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судомої,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1, ч.4 ст.358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
обвинуваченої - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1, ч.4 ст.358 КК України.
Прокурор у судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Потерпілий ОСОБА_7 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 ,- адвокат ОСОБА_8 просив обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 повернути прокурору для усунення недоліків.
Так, як зазначає адвокат ОСОБА_8 , в обвинувальному акті у відношенні ОСОБА_5 фактично відсутнє формулювання обвинувачення, замість цього двічі викладено по суті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

В п.21 розділу процесуальні рішення вказано, що обвинувальний акт затверджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 - 17.09.2018 року, в той час як його насправді затверджено 24.09.2018 року, що підтверджується самим обвинувальним актом.

Таким чином, як на погляд адвоката ОСОБА_8 , при наявності зазначених недоліків, неможливо забезпечити право обвинуваченого на захист та право на справедливий суд, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а тому він підлягає поверненню прокурору.

При формулюванні обвинувачення, ОСОБА_5 щодо вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, на сторінках 4,5, стороною обвинувачення не встановлено час, місце, обставини та спосіб скоєння вказаного правопорушення, що фактично прямо вказує відсутність і самого обвинувачення.

Більш того, в обвинувальному акті не вказано, які саме офіційні документи має право видавати установа, організація, в підробленні яких обвинувачується ОСОБА_5 .

Що стосується обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України, /стор.5,8/ то ці твердження не відповідають диспозиції ч.4 ст.358 КК України, де йде мова про підроблений документ.

Більш того стосовно вказаного епізоду відсутнє формулювання та обгрунтування суб`єктивної сторони злочину /форма вини, мотив, мета/, тобто твердження про винуватість обвинуваченого.

Що стосується обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, то в обвинувальному акті на сторінці 8 вказано що ОСОБА_5 обвинувачується в заволодінні чужим майном або придбанні права на майно. Вказані висновки є нелогічними протирічать один одному та вказують що сторона обвинувачення так і не визначилась у чому все таки обвинувачує ОСОБА_5 , у заволодінні чужим майном чи у придбанні права на майно чи у тому і другому одночасно. Тобто фактично відсутнє твердження про вчинення конкретного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, тобто відсутнє формулювання обвинувачення.

Крім того, в обвинувальному акті повністю відсутнє обгрунтування об`єктивної сторони шахрайства, а саме яке майно та при яких обставинах безпосередньо передав добровільно потерпілий ОСОБА_7 обвинуваченій ОСОБА_5 , та які неправдиві відомості повідомила ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 , чи які відомості приховала.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що в результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 завдала потерпілому матеріальну шкоду в особливо великому розмірі на загальну суму 840 000 гривень, тобто на суму, яка у 600 та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Однак в обвинувальному акті /стор.9/ вказано що вартість квартир відповідно 830000 грн. та 210000 грн., що в сумі складає 1040000 грн., що відрізняється від вказаної матеріальної шкоди 840 000 грн. Крім того, в обвинувальному акті відсутнє обгрунтування кваліфікації саме особливо великого розміру шахрайства за ч.4 ст.190 КК України, а саме на підставі чого зроблений такий висновок, тобто відсутнє посилання на відповідний висновок експертизи про визначення вартості майна, як того вимагає п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 6.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

На більшість вказаних обставин вже звертав увагу Апеляційний суд Одеської області в своїй ухвалі від 27.12.2016 року при розгляді вказаної справи, та саме з цих підстав було скасовано вирок суду І інстанції за вказаним обвинувальним актом.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника та просила обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003421 від 24.04.2014 р. повернути прокурору.
Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами, суд приходить до висновку, що він підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту. До обвинувального акта додаються реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.
Згідно ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Судом встановлено, що обвинувальний акт та додатки до нього не відповідають вимогам статей 109 та 291 КПК України .

Таким чином, як на погляд адвоката ОСОБА_8 , при наявності зазначених недоліків, неможливо забезпечити право обвинуваченого на захист та право на справедливий суд, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а тому він підлягає поверненню прокурору.

Так, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 року повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003421 від 24.04.2014 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1, ч.4 ст.358 КК України, прокурору, для усунення недоліків.
Проте, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , направлений до Приморського районного суду м. Одеси майже через два роки після повернення його прокурору для усунення недоліків, - не містить ніяких відомостей щодо їх усунення, що порушує усі розумні строки слідства.
Таким чином судом встановлено істотне порушення вимог КПК України. Таким істотним порушенням вимог КПК України суд визнає невідповідність обвинувального акту положенням ст.291 КПК України, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що доводи захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 щодо відсутності в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення ОСОБА_5 за ч.4 ст. 190, ч.1, ч.4 ст.358 КК України, знайшли своє підтвердження.

При формулюванні обвинувачення, ОСОБА_5 щодо вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, на сторінках 4,5, стороною обвинувачення не встановлено час, місце, обставини та спосіб скоєння вказаного правопорушення, що фактично прямо вказує відсутність і самого обвинувачення.
Більш того, в обвинувальному акті не вказано, які саме офіційні документи має право видавати установа, організація, в підробленні яких обвинувачується ОСОБА_5 .
Що стосується обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України, /стор.5,8/ то ці твердження не відповідають диспозиції ч.4 ст.358 КК України, де йде мова про підроблений документ.
Більш того стосовно вказаного епізоду відсутнє формулювання та обгрунтування суб`єктивної сторони злочину /форма вини, мотив, мета/, тобто твердження про винуватість обвинуваченого.
Що стосується обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, то в обвинувальному акті на сторінці 8 вказано що ОСОБА_5 обвинувачується в заволодінні чужим майном або придбанні права на майно. Вказані висновки є нелогічними протирічать один одному та вказують що сторона обвинувачення так і не визначилась у чому все таки обвинувачує ОСОБА_5 , у заволодінні чужим майном чи у придбанні права на майно чи у тому і другому одночасно. Тобто фактично відсутнє твердження про вчинення конкретного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, тобто відсутнє формулювання обвинувачення.
Крім того, в обвинувальному акті повністю відсутнє обгрунтування об`єктивної сторони шахрайства, а саме яке майно та при яких обставинах безпосередньо передав добровільно потерпілий ОСОБА_7 обвинуваченій ОСОБА_5 , та які неправдиві відомості повідомила ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 , чи які відомості приховала.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що в результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 завдала потерпілому матеріальну шкоду в особливо великому розмірі на загальну суму 840 000 гривень, тобто на суму, яка у 600 та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Однак в обвинувальному акті /стор.9/ вказано що вартість квартир відповідно 830000 грн. та 210000 грн., що в сумі складає 1040000 грн., що відрізняється від вказаної матеріальної шкоди 840 000 грн. Крім того, в обвинувальному акті відсутнє обгрунтування кваліфікації саме особливо великого розміру шахрайства за ч.4 ст.190 КК України, а саме на підставі чого зроблений такий висновок, тобто відсутнє посилання на відповідний висновок експертизи про визначення вартості майна, як того вимагає п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 6.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності».
На більшість вказаних обставин вже звертав увагу Апеляційний суд Одеської області в своїй ухвалі від 27.12.2016 року при розгляді вказаної справи, та саме з цих підстав було скасовано вирок суду І інстанції за вказаним обвинувальним актом.
Відсутність в обвинувальному акті фактичних обставин і конкретного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний її захист і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
У рішенні від 9.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.

Керуючись п.4 ч.3 статті 314, 372 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Обвинувальний акт у кримінальномупровадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1, ч.4 ст.358 КК України, повернути прокурору через невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд Одеської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3
26.12.2018