Справа № 394/791/17
Провадження №1-кп/405/207/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Кропивницький 15 лютого 2019 року

Ленінський районний суду м. Кіровограда в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.10.2017 №0000409 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.4 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в :

суд у відності до вимог ст. 331 КПК України поставив на обговорення питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Прокурор вказав на необхідність продовження строку застосованого обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, для запобігання яких застосований запобіжний захід. Свої доводи прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого кримінального правопорушення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1 , 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.
Захисник заперечив щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого та просив змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Адвокат стверджував, що обвинувачений не зможе впливати на потерпілу і свідків і переховуватися від суду, оскільки у обвинуваченого ОСОБА_7 є реальна можливість мешкати в м. Кропивницькому, де не проживають потерпіла та свідки, і міра запобіжного заходу домашній арешт здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Бабуся обвинуваченого - ОСОБА_8 мешкає в АДРЕСА_2 , де може проживати її онук ОСОБА_7 у разі обрання до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Також адвокат просив врахувати стан здоров`я обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника та просив врахувати його стан здоров`я, а також те, що він не має наміру впливати на потерпілу або свідків та змінити запобіжних захід на домашній арешт.
Приймаючи рішення щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу, суд враховує наступне.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.4 ст.407 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України є особливо тяжким, вчиненим відносно малолітньої особи. ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Частиною першою ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Також при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом взято до уваги, рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 02.10.2014р. у справі «Воляник проти України», допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватися від суду, ризику незаконного впливу на свідків та ризику перешкоджати кримінальному провадженню.
За наведених обставин, суд прийшов до переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Враховуючи наведене, з метою запобігання встановленим ризикам та виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою на строк шістдесят днів.
Керуючись ст.ст. 177-178, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, з 16 год. 40 хв. 15.02.2019 до 16 год. 40 хв. 15.04.2019.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючи - суддя

ОСОБА_10 Льон