МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/446/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст.185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000400 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєві, громадянина України, неодруженого, який має повну загально- середню освіту, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (надалі КК України);

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги потерпілого.
Просить вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без застосування вимог статті 75 КК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 лютого 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі статей 75, 76 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги потерпілого.
Апелянт вважає вирок суду необґрунтованим, а призначене покарання ОСОБА_7 недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано та не було зазначено, як саме обвинувачений ОСОБА_7 характеризується за місцем роботи.
Посилаючись на положення статті 56 кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), вказує, що суд першої інстанції порушив його права, оскільки він не був присутнім на судовому засіданні під час ухвалення вироку.
Зазначає, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий умисний злочин, заздалегідь готуючись до нього, що ставить під сумнів його щире каяття.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях прокурор просить в задоволенні вимог апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 відмовити.
Вказує, що суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 75 КК України дійшов вірного висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та прийняв рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, врахувавши обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 лютого 2019 року встановлено, що ОСОБА_7 у період часу з 13 травня 2018 року по 19 травня 2018 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , шляхом підбору ключа проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: планку «Пікотіні» до автомату чорного кольору, ручку для переносу полум`я від автомату марки «САА» чорного кольору, коліматорний приціл марки «SIIGHT MARK» у камуфляжній розкрасці, прилад від автомату марки «САА» у жовто-чорній розкрасці. Після цього ОСОБА_7 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 8 980 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого та думку прокурора які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, що, як і кваліфікація дій за частиною 3 статті 185 КК України, апелянтом не оспорюється, внаслідок чого, відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то воно призначене у межах санкції частини 3 статті 185 КК України, у відповідності з вимогами статті 65 КК України.

Рішення суду першої інстанції про необхідність обрання ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

За такого, є безпідставними доводи апелянта щодо невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Що стосується застосування положень статті 75 КК України, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно положенням частини 1 статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абзаці 1 пункту 3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочину (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, суд першої інстанції зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він є раніше не судимий, згідно з наданою досудовою доповіддю органу пробації характеризується посередньо, відсутність обставин що обтяжують покарання, та визнання обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, беручи до уваги його молодий вік, обставину, яка пом`якшує покарання - щирого каяття, дані досудової доповіді органу пробації, згідно якої є доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування основного покарання у виді позбавлення волі і, відповідно, його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Статтею 325 КПК України передбачено наслідки неприбуття потерпілого, з якої слідує, що якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження (а.п. 25), потерпілий ОСОБА_6 19 лютого 2019 року отримав повістку про виклик в судове засідання суду першої інстанції на 28 лютого 2019 року, а в судовому засіданні було з`ясовано думку учасників щодо можливості проведення судового засідання за відсутності потерпілого.
За такого, доводи апелянта, щодо порушення його прав, як потерпілого передбачених статтею 56 КПК України, не заслуговують на увагу.
Посилання апелянта щодо сумнівів щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , то вони також є неслушними.

Так, як слідує з даних аудіозапису судового засідання від 28 лютого 2019 року, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 визнав повністю вину та каявся з приводу вчиненого, висловлював жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування вироку, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги потерпілого, не має.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді