ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
29 жовтня 2018 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
При секретареві ОСОБА_4 ,
За участю апелянта ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а :
На обґрунтування слідчий суддя послався на те, що захисник оскаржує дії саме прокурорів Київської обласної прокуратури у кримінальному провадженні, а ця прокуратура розташована територіально не в зоні підсудності Солом`янського, а в зоні підсудності Печерського, районного суду міста Києва.
Не погодившись зі вказаним рішенням, заявник подав апеляційну скаргу, в якій зауважує, що за загальним правилом, судовий контроль за проведенням досудового розслідування здійснює слідчий суддя суду першої інстанції, до територіальної юрисдикції якого відноситься не прокуратура, прокурори якої здійснюють процесуальне керівництво за веденням досудового розслідування, а орган досудового розслідування.
У цьому конкретному випадку, зазначає апелянт, він оскаржує бездіяльність
_________________________________
На цих підставах апелянт просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.
В частині ж апеляційної вимоги про призначення нового судового розгляду в цьому ж суді першої інстанції, то вона задоволенню не підлягає.
Скарга на бездіяльність прокурора ґрунтується на тому, що кримінальне провадження здійснюється понад встановлені прокурором строки, при цьому з моменту повідомлення про підозру одному з учасників даного кримінального провадження минуло більше одного року, отже подальші продовження строків досудового розслідування виключаються, прокурор, на думку апелянта, зобов`язаний був, на підставі ст. 283 КПК України, прийняти одне з рішень, передбачених ст. 284 цього ж кодексу, а оскільки він цього свого обов`язку не виконав, остільки вчинив бездіяльність, яка може бути оскаржена до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.
Ці міркування апелянта не відповідають не лише чинному кримінальному процесуальному законодавству, яке не надає слідчому судді права зобов`язувати прокурора закривати кримінальне провадження, але й матеріалам судової справи і, в тому числі, змісту самої скарги адвоката на бездіяльність прокурора, з якої видно, що фактично він оскаржує не бездіяльність прокурора, що полягає у не вжитті заходів до виконання вимог ст. 284 КПК України, а його процесуальне рішення, - постанову про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, а це процесуальне рішення прокурора оскарженню до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України не підлягає, бо вказана процесуальна норма встановлює вичерпний перелік рішень слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені протягом досудового розслідування до слідчої судді і можливість оскаржити постанову про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у цьому переліку не передбачена.
Отже, фактично захисник адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 оскаржив не бездіяльність, а процесуальне рішення прокурора, яке оскарженню в порядку ст. 303 КПК України не підлягає.
У цьому випадку слідчому судді належало керуватися положеннями ч. 4 ст. 304 КПК України, яка визначає, що за скаргою, яка подана на рішення слідчого, прокурора, яке не підлягає оскарженню, належить відмовити у відкритті провадження.
За таких обставин, частково задовольнивши апеляційну скаргу та скасувавши оскаржену ухвалу слідчого судді, судова колегія відмовляє у відкритті провадження за скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 .
Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422, 304 КПК України, судова колегія, -
п о с т а н о в и л а :
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: