КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката АО «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_6
особи, яка подала скаргу ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за клопотанням адвоката АО «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002921 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, яким клопотання адвоката ОСОБА_5 від 23 січня 2019 року про закриття кримінального провадження - задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат посилається на те, що рішення слідчого судді не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а тому підлягає скасуванню.
Апелянт наголошує на тому, що ч. 2 ст. 1 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього кодексу та інших законів України. З урахуванням пріоритетності норм КПК України обмеження щодо захисту прав людини у залежності від час внесення відомостей до ЄРДР, викладені у розділі «Прикінцеві положення» Закону № 2147-VIII не можна вважати частиною КПК України і вони не можуть бути підставою для відмови у забезпеченні судового контролю за додержанням розумних строків. Окрім того, апелянт посилається на те, що процесуальні рішення приймаються згідно з положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, у зв`язку з чим положення п. 4 параграфу 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року не узгоджуються з вимогами КПК України.
Також апелянт з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, зазначає про те, що реалізацію права особи на судовий захист може бути здійснено також шляхом апеляційного та касаційного оскарження актів нижчих інстанції, оскільки їх перегляд у такому порядку гарантує відновлення порушених прав людини і громадянина. Отже, право на оскарження судових рішень у контексті частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду будь якої інстанції відповідно до закону.
На думку апелянта, будь-яке обмеження можливості особи оскаржити судове рішення, яким звужуються його процесуальні права, як учасника кримінального провадження, якщо таке рішення винесене без дотримання вимог законодавства, є грубим порушенням права особи на справедливий суд, закріпленого та гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та свобод.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи рішення слідчого судді в межах апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 січня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва в порядку ч. 9 ст. 284 КПК України надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002921 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. (ас. 2-6).

Так, з клопотання захисника вбачається, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002921 проводиться досудове розслідування за фактом винесення старшим слідчим та начальником слідчого відділення Печерського РВ УМВС ОСОБА_7 у період з 16 серпня 2013 року до 17 лютого 2014 року трьох постанов про продовження застосування заходів безпеки до свідка, що містили завідомо недостовірні відомості щодо наявності реальних загроз життю і здоров`я свідка. Захисник посилається на те, що зазначений факт також був предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000416 від 21 травня 2014 року, що перебуває у провадженні слідчих Генеральної прокуратури України, по якому слідчим винесено повідомлення про підозру щодо третьої особи, в якому органом досудового розслідування надано правову оцінку діям ОСОБА_7 , як протиправним, та зазначено, що ним на виконання злочинних наказів винесено постанови про продовження застосування заходів безпеки щодо ОСОБА_8 протягом з 17 серпня 2013 року по 16 червня 2014 року, а також зазначено, що саме протиправні умисні дії підзахисного ОСОБА_7 та інших осіб призвели до порушення конституційних прав ОСОБА_8 , що виразилися у незаконному позбавлені його волі. Після встановлення органом досудового розслідування факту участі ОСОБА_7 у, начебто, протиправній діяльності інших осіб під час винесення постанов про продовження строку дії заходів безпеки, повідомлення про підозру щодо нього у кримінальному провадженні № 0000416 у встановленому КПК України порядку не виносилося з метою обмеження його можливості реалізувати своє право на захист.
13 вересня 2017 року, після закінчення строків давності, визначених у ст. 49 КПК України, за вказаними фактами Генеральною прокуратурою України внесено відомості до ЄРДР за № 0002921; № 0002922; № 0002923 за ст. 366 ч. 1 КК України.
26 вересня 2017 року процесуальним керівником кримінальні провадження за № 0002921; № 0002922; № 0002923 об`єднано в одне провадження з присвоєнням реєстраційного номеру № 0002921.
17 листопада 2017 року Генеральною прокуратурою України за цими ж фактами, також після закінчення строків давності, визначених у ст. 49 КПК України внесено відомості до ЄРДР за № 0004271; № 0004272; № 0004273 за ст. 365 ч. 1 КК України.
30 листопада 2017 року процесуальним керівником кримінальні провадження за № 0004271; № 0004272; № 0004273 об`єднано в одне провадження з присвоєнням реєстраційного номеру № 0004271. Того ж дня кримінальні провадження № 0002921 та № 0004271 об`єднано в одне провадження з присвоєнням реєстраційного номеру № 0002921. А 23 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 0002921 за ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України щодо підзахисного ОСОБА_7 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (ас. 2-6).

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за поданим клопотанням слідчий суддя послався на те, що з матеріалів клопотання вбачається, що відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0002921 внесені у вересні 2017 року, а зміни у ст. 284 КПК України внесені Законом України № 2548-VIII від 18 вересня 2018 року, а тому, відповідно до ст. 5 КПК України, вказані зміни до КПК України зворотньої дії в часі не мають.

З таким висновком слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Так, з наявних у справі даних вбачається, що підозра ОСОБА_7 висунута 23 жовтня 2018 року.

Законом України № 2548-VIII від 18 вересня 2018 року, який набрав чинності 4 листопада 2018 року, внесені зміни до ст. 284 КПК України, а саме доповнено частиною 9, яка передбачає, що в разі закінчення строків досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.

Таким чином, підозра ОСОБА_7 висунута до внесення змін до ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що положення, визначені ч. 9 ст. 284 КПК України, зі змінами та доповненнями від 18 вересня 2018 року, не мають зворотної дії у часі та у даному випадку застосуванню не підлягають.

За таких обставин ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за клопотанням адвоката АО «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002921 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката АО «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3