Справа №463/3698/19
Провадження №1-кс/463/1880/19
У Х В А Л А

13 травня 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000327 від 12 квітня 2019 року.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.304 КПК України, після надходження скарги, слідчий суддя повинен перевірити наявність підстав для повернення скарги або відмови у відкритті провадження, тобто: чи повноважна особа подала скаргу, чи дотримані нею правила підсудності та строки при звернення до суду і чи підлягає рішення, дія та бездіяльність слідчого оскарженню.

Як вбачається із матеріалів скарги, скаржник оскаржує постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 без зазначення дати про закриття кримінального провадження №0000327 від 12 квітня 2019 року.

Як вбачається із матеріалів скарги, скаржник як самої оскаржуваної постанови так і підтвердження про отримання такої слідчому судді не представив. Скаржник також не зазначає жодних даних про те, коли дізнався про закриття кримінального провадження у випадку, якщо сама постанова йому вручена не була.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості перевірити дотримання заявником зазначених вище вимог закону, зокрема чи дотримані особою правила підсудності та строки при звернення до суду, що є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Відповідно до положень ч.1 ст.25 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Пелевін проти України», зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи наведене вище, з врахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 КПК України, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя в межах чинного законодавства, приходжу до переконання, що слід залишити матеріали скарги без руху та запропонувати скаржнику в трьохденний строк з дня вручення копії ухвали усунути зазначені в ухвалі слідчого судді недоліки, шляхом надання суду підтвердження отримання оскаржуваної постанови, або зазначення даних, які нададуть слідчому судді можливість здійснити дії, передбачені положеннями ст.304 КПК України. У випадку неусунення недоліків скарга буде повернута.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 25, 304 КПК України,

у х в а л и в

матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про закриття кримінального провадження - залишити без руху та запропонувати скаржнику в трьохденний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки скарги.

У випадку неусунення недоліків скарга буде повернута.

Слідчий суддя: ОСОБА_1