Справа № 487/7950/18
Провадження № 1-кп/487/349/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 року Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003416, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Вознесенську Миколаївської області, українця, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця реєстрації, раніше судимого:

-27.09.2017 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст..185 ч.ч.1, 3 ст.186 ч.3, 70 ч.1 КК України до чотирьох років позбавлення волі на підставі ст..75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

-19.06.2018 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ст..185 ч.ч.2, 3 ст.304 ч.1, ст..70 ч.ч.1,4 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі на підставі ст..75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки;

-13.12.2018 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ст..185 ч.2, 71 ч.1 КК України до чотирьох років дев`яти місяців позбавлення волі

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч.2 ст.186 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
02.09.2018 року, приблизно о 13-30 годині, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів проти власності, в період іспитового строку встановленого за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.06.2018 року, знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де побачив неповнолітнього ОСОБА_5 , при цьому у нього виник злочинний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_5 , та утримуючи його за руку, почав вимагати передати йому грошові кошти у розмірі 200 грн., при цьому другою рукою, розстебнув кишеню на рюкзаку неповнолітнього ОСОБА_5 , та відкрито, повторно заволодів майном, яке належить ОСОБА_6 , а саме мобільним телефоном «DOOGE Х5», вартістю 1500 грн..

Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим зспричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1500 грн..

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України та визнає його винуватим у відкритому викрадені чужого майна ( грабежі), вчиненому повторно.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 встановлені обставини кримінального провадження не оспорював, вважав за недоцільне дослідження доказів на їх підтвердження та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що на початку вересня в обідній час, знаходився біля магазину «АТБ» по вул.Генерала Карпенка у м.Миколаєві, де побачив раніше знайомого хлопця, який був винен йому гроші у розмірі 200 грн.. Підійшовши до хлопця, він запропонував йому повернути грошові кошти, а коли той відмовився, утримуючи його за руку, з кишені рюкзака забрав мобільний телефон «DOOGE Х5», який у послідуючому продав за 600 грн, які витратив на власні потреби.

У скоєному розкаявся. .

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого злочину, що свідчить про повне розуміння ОСОБА_3 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

До судового засідання потерпіла не з`явилася, надала суду заяву, якою розгляд справи просила провести за її відсутності. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Покарання просила призначити на розсуд суду.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями п.1 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст..6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладеній у справі «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено тяжкий злочин.

Обвинувачений раніше неодноразово засуджувався за аналогічні корисливі злочини проти власності, злочин вчинив в період іспитового строку встановленого за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.06.2018 року, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні та Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.186 КК України з застосуванням положень ст..70 ч.4 КК України..

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

У кримінальному проваджені процесуальні витрати, визначені положенням ст..118 КПК України відсутні.

Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме мобільний телефон «DOOGE Х5», який перебуває на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , з урахуванням приписів ст..100 КПК України слід залишити у її розпорядженні.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст..70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання шляхом часткового складання покарання призначеного за вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.12.2018 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 міру запобіжного заходу залишити попередньо обраною тримання під вартою.

Речовий доказ по справі мобільний телефон «DOOGE Х5», що перебуває на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 - залишити у її розпорядженні.

Відповідно до положень ст..72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк досудового тримання під вартою з моменту його затримання з 08 листопада 2018 року до набрання вироком законної сили та строк тримання під вартою відповідно до вироку Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.06.2018 року у період з 27 вересня 2017 року по 19 червня 2018 року.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1