Справа №589/4285/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/241/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 589/4285/17 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Ростов Ямпільського району Сумської області, мешканка АДРЕСА_1 (зареєстрована по АДРЕСА_2 ), раніше не судима

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду і постановити новий вирок, яким визнати її винною за ст.118 КК, та призначити покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, оскільки вона не мала умислу на заподіяння смерті потерпілому та вчинила його вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25.10.2018 ОСОБА_10 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК, та їй призначене із застосуванням ст.69 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Стягнуто на користь держави процесуальні витрати за виконання експертиз в сумі 865,90 грн.

Відповідно до вироку суду, 02.09.2017 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_10 , знаходячись у будинку АДРЕСА_3 , під час сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_12 на ґрунті особистих неприязних відносин умисно нанесла останньому кухонним ножем два удари в життєво важливі органи передню поверхню грудної клітини, два удари ножем в область шиї, одинадцять ударів ножем в область задньої поверхні грудної клітини і один удар ножем в область правого плеча, внаслідок чого потерпілий помер на місці злочину.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, просили перекваліфікувати дії обвинуваченої на ст.118 КК та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, доводи потерпілої ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК, за обставин, викладених у вироку відповідають фактичним обставинам та матеріалам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на досліджених і перевірених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_10 відносно того, що вона не мала умислу на заподіяння смерті потерпілому, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення ОСОБА_10 інкримінованого їй злочину ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням на обвинувачення дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Зокрема, судом першої інстанції цілком правильно визнано доведеним вчинення ОСОБА_10 умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , на що вказують конкретні обставини злочину, а саме цілеспрямований та активний характер дій обвинуваченої, попередні підшукання і підготовка знаряддя злочину (ніж), локалізація ударів, частина з яких нанесена у життєво-важливі органи (передня поверхня грудної клітини, шия), значна кількість цих ударів (шістнадцять), інтенсивність і безперервність їх нанесення, наявність у обвинуваченої мотиву неприязні відносини, а також пасивна поведінка щодо надання потерпілому медичної допомоги. При цьому, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи обвинуваченої про наявність в її діях складу злочину, передбаченого ст.118 КК, оскільки необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони (ч.1 ст.36 КК).

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на підтвердження наявності фактів протиправних посягань зі сторони ОСОБА_12 у відношенні обвинуваченої в момент завдання йому ударів ножем, які б становили реальну у часі загрозу для життя чи здоров`я ОСОБА_10 та об`єктивно зумовлювали необхідність у негайному захисті шляхом заподіяння потерпілому фізичної шкоди у виді шістнадцяти ударів ножем, в тому числі у життєво-важливі органи, і відповідно могли б викликати у обвинуваченої стан необхідної оборони відповідно до критеріїв, визначених ст.36 КК.

Натомість з наданих в суді першої інстанції показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що 02.09.2017 остання перебувала в гостях у ОСОБА_10 і ОСОБА_12 та всі вони разом вживали спиртні напої. Через деякий час потерпілий почав сваритися з обвинуваченою, в ході чого ударив її по обличчю. Після цього, ОСОБА_10 взяла кухонний ніж та сказала, що він ( ОСОБА_12 ) більше не буде її бити та вони разом вийшли до коридора.

Показання вказаного свідка у сукупності з іншими зазначеними вище обставинами кримінального провадження підтверджують відсутність суспільно-небезпечного посягання зі сторони потерпілого (яке підлягало в даній обстановці негайному відверненню чи припиненню) в той момент, коли ОСОБА_10 умисно почала наносити йому удари ножем і спростовують доводи апеляційної скарги останньої про виникнення у неї передбаченого ч.1 ст.36 КК права, нібито перевищеного нею, оскільки після одномоментного завдання потерпілим ударів по обличчю ОСОБА_10 , що одразу ж було припинено останнім, такий стан у обвинуваченої був відсутній.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що ОСОБА_12 її періодично бив також не спростовують наявність в її діях суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК, оскільки вони не відповідають зазначеним вище обставинам та не пояснюють те, чому вона не могла уникнути виниклого з потерпілим конфлікту в інший спосіб.

Підлягає врахуванню й той факт, що під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 надала показання, згідно яких вона нанесла тілесні ушкодження потерпілому у стані сильного душевного хвилювання та жодних обставин про те, що в цей час вона перебувала у стані необхідної оборони не повідомляла.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що умисне нанесення шістнадцяти ударів ножем за відсутності суспільно небезпечного посягання чи будь-якої реальної загрози життю або здоров`ю обвинуваченої, у даному випадку і свідчить саме про умисел на вбивство та обґрунтовано оцінено судом першої інстанції як ознака суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК, а також про те, що ОСОБА_10 не перебувала у стані необхідної оборони, оскільки не встановлено певної підстави (юридичного факту), наявність якої б у свою чергу вказувало на обгрунтованість виникнення у неї правомірного захисту.

Таким чином, оцінивши у відповідності до вимог кримінального процесуального закону надані сторонами кримінального провадження докази, суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй злочину в межах пред`явленого обвинувачення та за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Крім того, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги в частині перекваліфікації її дій на ст.118 КК, колегія суддів не вбачає підстав і для призначення ОСОБА_10 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі відповідно, зважаючи на те, що така вимога обвинуваченої напряму витікала із першої вимоги та пов`язана із санкцією ст.118 КК. При цьому, колегія суддів враховує те, що при призначенні обвинуваченій ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції, дотримуючись вимог кримінального закону, врахував як ступінь тяжкості вчиненого останньою злочину, який згідно ст.12 КК є особливо тяжким злочином, так і обставини, які його пом`якшують, зокрема щире каяття, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину під впливом неправомірної поведінки обвинуваченого. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Також врахована думка потерпілої і дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона раніше не судима, позитивно характеризується, є матір`ю чотирьох дітей, має поганий стан здоров`я та є інвалідом III групи.

Взявши до уваги усі зазначені обставини, особу винної, її відношення до вчиненого, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченій основного покарання із застосуванням положень ст.69 КК, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.115 КК у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування вироку суду, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі обвинуваченою, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а сама апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_14 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4