Справа № 165/2881/17 Провадження №11-кп/802/25/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.119 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 16 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинська Волинської області, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

засуджено:

-за ч.1 ст. 119 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки 6 місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу змінено з тримання під вартою на домашній арешт, звільнено його з-під варти в залі суду та покладено на нього наступні обов`язки: заборонено залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 18 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. без дозволу суду; з`являтись до суду за першою вимогою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши до строку покарання строк попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2017 року по 16 лютого 2018 року включно, відповідно до ч.ч.1, 5 ст.72 КК України, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі.

Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Цивільний позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 в користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради кошти витрачені закладом охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 617 грн. 90 коп.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнано винним і засуджено за те, що він 19 жовтня 2017 року близько 19 год. 30 хв. у м. Нововолинську, перебуваючи біля входу у Нововолинський міський відділ УДСНС у Волинській області, що знаходиться за адресою: вул. Винниченка, 8 м. Нововолинськ Волинська область під час конфлікту з ОСОБА_11 , не маючи наміру на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , чи настання його смерті, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча, з урахуванням ситуації, обстановки, фізичних даних та стану алкогольного сп`яніння потерпілого, повинен був і міг їх передбачити, наніс ОСОБА_11 удар ногою по голові, від чого потерпілий упав на спину та вдарився тім`яною ділянкою голови в асфальтове покриття чим ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми зі зламом кісток склепіння (скроневої кістки) та основи черепа, гострої епідуральної гематоми справа, забою головного мозку важкого ступеня, дислокаційного синдрому, набряку набухання головного мозку, осаднення м`яких тканин тім`яної ділянки волосяної частини голови, обличчя, гематоми навколо правого ока, які згідно висновку експерта №133 від 12 грудня 2017 року у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та здоров`я потерпілого як в момент їх спричинення так і в подальшому їх протіканні. 20 жовтня 2017 року ОСОБА_11 без свідомості доставлений у реанімаційне відділення Нововолинської ЦМЛ, де 22 жовтня 2017 року, не приходячи у свідомість від отриманих тілесних ушкоджень помер.

В поданій на вирок апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просять вирок в частині призначеного покарання змінити, призначивши обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.119 КК України у виді позбавлення волі. Вказують на те, що злочин вчинений з хуліганських мотивів в громадському місці. Обвинувачений не вжив заходів для допомоги потерпілому, вчасна госпіталізація якого могла врятувати йому життя. Каяття та визнання вини є нещирим, так як мали на меті лише призначення більш м`якого покарання, а не усвідомлення своєї вини у вчиненому.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, міркування потерпілих, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вбивстві, вчиненому через необережність, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, наведеними у вироку і оцінені судом відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані судом за частиною 1 статті 119 КК України і ніким не оспорюються.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог закону при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції дотримався.

Зокрема, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який за класифікацією відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, а також конкретні обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

До пом`якшуючих покарання обставин суд першої інстанції правильно відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то суд з достатньою повнотою врахував, що ОСОБА_9 є особою молодого віку, раніше несудимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, здійснює догляд за бабусею літнього віку, яка є інвалідом ІІ групи, виключно позитивну характеристику за місцем проживання та посередню характеристику за місцем навчання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в суді першої інстанції при призначенні покарання поклались на розсуд суду, а також потерпілої ОСОБА_12 , яка просила призначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі, щоб обвинувачений мав можливість працювати та сплачувати кошти на утримання двох малолітніх дітей потерпілого, що підтверджував і сам обвинувачений.

Тому врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні в їх сукупності, у тому числі й ті, на які посилаються у своїй апеляційній скарзі потерпілі, суд призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.1 ст.119 КК України, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, не є мінімальним та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто м`яким.

Призначене ОСОБА_9 покарання за своїм видом і розміром відповідає вимогам ст.65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому, підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання, з мотивів наведених в апеляційних скаргах потерпілих, апеляційний суд не знаходить.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КІІК України, апеляційний суд,

П О СТАНО В И В:
Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 16 лютого 2018 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: