Справа № 520/9730/16к
Провадження № 1-кп/523/752/19
УХВАЛА
про зміну та обрання запобіжного заходу

(повний текст)

01 березня 2019 року

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

в присутності обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

в ході розгляду в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувального акту від 12.08.2016 року й додані до нього документи у кримінальному провадженні №0000406, внесеному до ЄРДР 14.02.2019 року, за обвинуваченням:

? ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Весела Тарасівка Лутугінського району Луганської області, громадянина України, українця за національністю, з середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України,

? ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Надліманське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з неповною середньою освітою, неодруженого, зі слів зареєстрованого в м.Подільськ (Котовськ), до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України,

? ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Луганськ, громадянина України, українця за національністю, з вищою освітою, непрацевлаштованого, розлученого, не маючого місця реєстрації та постійного місця проживання на території України, раніше неодноразово судимого, у тому числі:

-07.02.2014 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

? ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Суми, громадянина України, українця за національністю, з неповною середньою освітою, непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02.07.2012 року Зарічним районним судом м.Одеси за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

? ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м.Київ, українки за національністю, з середньою освітою, непрацевлаштованої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , до затримання тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-16.07.2014 року Печерським районним судом м.Києва за ч.1 ст.263 КК України, до 5 років позбавлення волі, з відстрочкою від відбування покарання строком на 3 роки,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

? ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м.Одеси, громадянки України, українки за національністю, з середньо-спеціальною освітою, непрацевлаштованої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимої,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187 КК України,

? ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки с.Цебриково Великомихайлівського району Одеської області, громадянки України, українки за національністю, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , фактично тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимої,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
На розгляд Суворовського районного суду міста Одеси 29.01.2019 року, за ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2019 року, надійшов обвинувальний акт від 12.06.2016 року та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187 КК України, які згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2019 року, розподілено Колегії суддів у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подав письмові клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , мотивуючи це тим, що строк тримання під вартою обвинувачених спливає, а ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих в цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення), не відпали.

Крім того, прокурором ОСОБА_5 подано письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_12 з покладенням відповідних обов`язків, мотивуючи його тим, що ухвалою попередньо-визначеного складу Колегії суддів від 07.02.2018 року застосовано запобіжний у вигляді особистого зобов`язання та станом на теперішній час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих в цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення).
Проте, на запитання Колегії суддів щодо надання до суду в порядку ст.ст.315, 132, 184 КПК України, доказів в обґрунтування внесених клопотань, прокурор ОСОБА_5 повідомив про небажання їх подавати в силу ч.4 ст.291 КПК України.
У свою чергу, захисниками ОСОБА_6 і ОСОБА_7 подано письмові клопотання про зміну обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , відповідно, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, а захисником ОСОБА_10 надано клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_18 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт та обвинуваченою ОСОБА_17 - клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

З`ясувавши в підготовчому судовому засіданні з означених питань позицію прокурора ОСОБА_5 , думку захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення клопотань прокурора про застосування відповідним обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченій ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з яких захисника ОСОБА_9 і ОСОБА_8 зауважили щодо запропонованих стороною обвинувачення обов`язків, вивчивши надані до суду вказаними захисниками і обвинуваченою ОСОБА_17 письмові клопотання про зміну запобіжного заходу та додані до них відповідні документи, а також наявні в розпорядженні суду матеріали судового провадження, Колегія суддів доходить наступного.

За ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно зі ст.ст.2, 9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтями 22, 26 означеного Кодексу регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, та сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
За ч.3 ст.194 вказаного Кодексу, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри, але не доведе існування ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Крім того, строки застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачено у ст.197 КПК України, з огляду на що й дотримуючись положень ст.28 цього ж Кодексу, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен дотримуватись вимог розумності такого строку.
В силу ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на право на свободу та особисту недоторканість.
Частиною 1 ст.12 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.
За ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому суд у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Разом із тим, за п.196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин, а за п.39 рішення у справі «Хайредінов проти України», існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект п.3 ст.5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк і тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання від вартою перестає бути обґрунтованим.
Опріч викладене, згідно з п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», Суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
Як слідує з п.37 рішення ЄСПЛ у справі «Волосюк проти України», подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою.
Наряду з наведеним, за п.21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», Суд встановлює, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Слід також зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України №14-рн/2003 від 08.07.2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.
Отже, виходячи з наведених принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, вимог КПК України, Конвенції та практики ЄСПЛ, Колегією суддів при вирішенні питання щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 приймається до уваги тривалість строку перебування обвинувачених під вартою протягом більше 3-х років, наявність у деяких місць реєстрації та постійного проживання на території України, сімейний стан та стан здоров`я деяких з них, а також наявні в матеріалах провадження позитивні характеристики зазначених осіб та недоведеність стороною обвинувачення існування відповідних ризиків і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
За обвинувальним актом, ОСОБА_13 і ОСОБА_18 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч.2 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, за кваліфікуючими ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групи осіб, а також умисного вбивства з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групи осіб, які передбачають можливістю призначення покарання, зокрема, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Крім того, як також слідує із вказаного обвинувального акту, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 висунуте обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групи осіб, за яке визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_12 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжкого і особливо тяжкого злочинів, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групи осіб, за сукупністю яких визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Як вбачається з матеріалів підготовчого провадження, ухвалою попередньо-визначеного складу Колегії суддів від 04.01.2019 року обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області, до 03.03.2019 року.
Попри те, прокурором ОСОБА_5 ані розглядуваними клопотаннями, ані під час їх розгляду в судовому засіданні взагалі не доведено недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, а також актуальності існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та-або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих в цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення), що у своєї сукупності унеможливлює задоволення клопотань сторони обвинувачення у запропонованому вигляді.
Зважаючи на недоведеність прокурором ОСОБА_5 доводів внесених ним клопотань про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , а також на часткову обґрунтованість доводів клопотання прокурора про застосування у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_12 , Колегією суддів при прийнятті відповідного рішення щодо зміни та обрання запобіжного заходу відносно нищенаведених осіб враховуються наступні обставини, встановлені під час підготовчого судового засідання та випливають з матеріалів судового провадження:
- обвинувачений ОСОБА_13 в силу ст.89 КК України не має судимості, до затримання тимчасово проживав у м.Одесі та має місце реєстрації в Луганській області, а також з 19.02.2016 року утримується під вартою;

- обвинувачений ОСОБА_14 має місце реєстрації в м.Подільськ (Котовськ) і до затримання тимчасово проживав у м.Одесі, не має судимості, з 19.02.2016 року утримується під вартою та згідно наданої захисником ОСОБА_10 відповідних документів, має місце проживання в м.Одесі;

- обвинувачений ОСОБА_15 має місце реєстрації на території України і до затримання тимчасово проживав у м.Одесі, а також з 19.02.2016 року утримується під вартою;

- обвинувачений ОСОБА_16 з 19.02.2016 року утримується під вартою та згідно наданого захисником ОСОБА_6 листа ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області №148 від 25.02.2019 року, хворіє туберкульозом легень і грудного відділу хребта, хронічним панкреатитом, атеросклезом аорти, грубим сколіозом, спондильозом, остеохондрозом ГВХ, емфіземою, пневмосклерозу, киотичною деформацією хребта з порушенням функції, рухається з використанням милиців;

- обвинувачена ОСОБА_17 має місце реєстрації в м.Києві і затримання тимчасово проживала у м.Одесі, з 19.02.2016 року утримується під вартою, а також зі змісту наданого нею клопотання в період перебування в умовах ОУВП втратила обох батьків та має на утриманні бабусю похилого віку;

- обвинувачена ОСОБА_12 має місце реєстрації і тимчасового проживання в Одеській області, за місцем тимчасового проживання характеризується задовільно.

Відповідно до ст.ст.179, 181 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, а домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Опріч наведене, оцінюючи наведений прокурором ОСОБА_5 у відповідному клопотанні ризик можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_16 від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з незабезпеченістю обвинуваченим місцем реєстрації та постійного проживання на території України, Колегія суддів виходить із неодноразово застосованої практики Європейського суду з прав людини, за якою попереднє засудження особи, відсутність місця проживання, роботи, родини, внаслідок чого зроблені припущення щодо вчинення нових злочинів або втечі від правосуддя, за відсутності яких-небудь більш переконливих підстав, які б виправдовували тривале тримання особи під вартою, що не є ризиком утечі від правосуддя (п.64 рішення ЄСПЛ від 15.02.2005 року у справі «Сулаоя проти Естонії»).

Крім того, Колегією суддів відхилено означений прокурором ОСОБА_5 у відповідних клопотаннях ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_16 , ОСОБА_15 і ОСОБА_17 іншого кримінального правопорушення, оскільки за вищенаведеним рішенням ЄСПЛ у справі «Сулаоя проти Естонії», при оцінці ризику повторного вчинення злочину, посилання на минуле особи не може бути достатнім для виправдання відмови у задоволенні клопотання про звільнення, а згідно з п.66 рішення ЄСПЛ від 07.03.2013 року у справі «Остендорф проти Німеччини», п.1 ст.5 Конвенції не дозволяє політики загальної превенції стосовно конкретного індивіда або групи індивідів, які вважаються органами влади (обґрунтовано чи необґрунтовано) як такі, що є небезпечними або мають схильність до вчинення правопорушень.

Підсумовуючи викладене, Колегія суддів з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, права особи на свободу і особисту недоторканність, оцінивши в сукупності наведені законодавчі вимоги та практику ЄСПЛ, приймає до уваги встановлені під час підготовчого провадження особисті та інші характеризуючі осіб обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 дані, їх особи та тривалість терміну перебування під вартою, у взаємозв`язку із тим, що прокурором ОСОБА_5 ані в судовому засіданні, ані розглядуваними клопотаннями актуальність існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та недостатність застосування відносно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів не доведені.
Наряду з наведеним, Колегією суддів враховується відсутність будь-яких відомостей про порушення обвинуваченою ОСОБА_12 умов раніше обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а також зауважується на недоведеність прокурором ОСОБА_5 під час розгляду клопотання відносно вказаної обвинуваченої запропонованих обов`язків та приймається до уваги, що судовий розгляд ще не розпочатий, але незважаючи на тяжкість кримінального правопорушення у конкретному випадку і у контексті ч.ч.4, 5 ст.194 КПК України, доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання обвинуваченими ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 покладених на них процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим уявляється застосування до них відповідних більш м`яких запобіжних заходів, із залишенням клопотань прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 без задоволення, із частковим задоволенням клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_12 , а також із задоволенням клопотань сторони захисту і обвинуваченої ОСОБА_17 .

Керуючись ст.ст.26, 31, 177-179, 181-183, 193-194, 314, 369-372, Главою 18, ч.2 ст.376 КПК України, Колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 від 25.02.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_12 , - задовольнити частково.

Обрати на час підготовчого провадження обвинуваченій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.3, 5, 6 ст.194, ст.179 КПК України, строком до 29.04.2019 року, покласти на обвинувачену ОСОБА_12 наступні обов`язки: за кожною вимогою прибувати до суду для участі в судових засіданням за додатково узгодженими датами та часом; не відлучатися за межі с.Ольгіно Великомихайлівського району Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_12 , що згідно з ч.2 ст.179 КПК України, в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В порядку ч.3 ст.179 КПК України контроль за виконанням ухвали в частині застосування до обвинуваченої ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, - покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , залишити без задоволення.

Клопотання захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зміну обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , відповідно, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, - задовольнити.

Змінити на час підготовчого провадження обвинуваченим ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши зазначених осіб з-під варти негайно в залі суду.

Відповідно до ч.ч.3, 5, 6 ст.194, ст.179 КПК України, строком до 29.04.2019 року, покласти на обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 наступні обов`язки: за кожною вимогою прибувати до суду для участі в судових засіданням за додатково узгодженими датами та часом; не відлучатися за межі м.Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні; а обвинуваченим ОСОБА_13 і ОСОБА_15 здійснити заходи з працевлаштування.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , що згідно з ч.2 ст.179 КПК України, в разі невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В порядку ч.3 ст.179 КПК України контроль за виконанням ухвали в частині застосування до обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, - покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 .

Клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну обвинуваченому ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та клопотання обвинуваченої ОСОБА_17 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, - задовольнити.

Змінити на час підготовчого провадження ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресами: АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_4 , відповідно, звільнивши зазначених осіб з-під варти негайно в залі суду.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.194 КПК України покласти на обвинувачених ОСОБА_18 і ОСОБА_17 наступні обов`язки: негайно прибути до місця реєстрації та проживання за відповідними адресами, а також цілодобово перебувати в житлі за цими адресами; за кожною вимогою прибувати до суду для участі в судових засіданням за додатково узгодженими датами та часом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_18 і ОСОБА_17 що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Виконання ухвали в частині застосування до обвинувачених ОСОБА_18 і ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту доручити працівникам Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області та Голосіївського УП ГУНП в м.Києві, відповідно. Ухвала підлягає негайному виконанню органами внутрішніх справ.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 29.04.2019 року.

Повний текст ухвали підлягає виготовленню протягом п`яти діб та буде проголошений 06.03.2019 року о 15:00 годині в залі суду.
Копію ухвали направити для виконання до Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області та Голосіївського УП ГУНП в м.Києві, для контролю виконання - до Одеської місцевої прокуратури №1, для відома - начальникові ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області, а також надати заінтересованим особам.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3