гСправа № 358/1930/18 Провадження № 1-кп/358/63/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , захисника особи, стосовно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидорівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, не одруженого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не військовозобов`язаного, раніше засудженого: 16.03.2014 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробувальним терміном 1 рік; 16.12.2014 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання по вироку Корсунь-Шевченківського районного суду від 06.03.2014 року та призначено кінцеве покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі; 26.12.2016 року на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкас відповідно до ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 1 рік,

у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 в якому зазначив, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим 16.03.2014 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 1 рік; 16.12.2014 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання по вироку Корсунь-Шевченківського районного суду від 06.03.2014 року та призначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі; 26.12.2016 року на підставі постанови Придніпровського районного суду м.Черкас відповідно до ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 1 рік, маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, знову підозрюється у вчиненні нового умисного повторного злочину проти власності при наступних обставинах.

07 грудня 2018 року приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 зайшов на території неогородженої земельної ділянки на, якій розташований житловий будинок по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що власник господарства займається особистими справами на подвір`ї, шляхом вільного доступу через відчинені вхідні двері проник в будинок, де в одній із кімнат виявив дерев`яну тумбу, з шухляди якої таємно викрав дві скретч - картки поповнення рахунку ПрАТ «Київстар» по 50 гривень кожна та виявив гаманець, з якого таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень. Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1100 гривень.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив свою думку щодо відношення до скоєння суспільно небезпечного діяння та пояснив, що свою вину у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_6 визнає та не заперечує проти його лікування в медичному закладі.

Захисник в судовому засіданні погодився з клопотанням прокурора щодо застосування відносно ОСОБА_4 заходів медичного характеру зазначених у клопотанні.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів: протоколом огляду міста події від 07.12.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.12.2018 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 11.12.2018 року; висновком судово психіатричної експертизи № 307 від 17.08.2018 року; висновком судово-психіатричної експертизи № 25 від 20.12.2018 року.

Викладені докази у своїй сукупності з однозначністю та достовірністю доказують, що вина ОСОБА_4 доведена, а вчинене ним суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, що завдала шкоди потерпілому.

Між тим, у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи № 25 від 20.12.2018 року, ОСОБА_4 в період інкримінованого йому суспільно - небезпечного діяння страждав та на даний час страждає хронічним психічним захворюванням шизотиповий розлад, F 21.00 за МКХ-10. Усвідомлювати свої дії та керувати ними в період інкримінованого йому дій та на даний час не може. Потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, оскільки за своїм психічним станом становить помірну суспільну небезпеку.

Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_4 на момент розгляду кримінального провадження, так як він в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_4 в стані неосудності, що підтверджується висновком судово психіатричної експертизи, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом у примусовому порядку.

У відповідності до вимог ст.ст. 511, 512 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Цивільний позов не заявлено

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 512-513, 516 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом для лікування у примусовому порядку до Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» за адресою: вул. Павлова, 46, м. Сміла, Черкаської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня її проголошення. Ухвала суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити учасникам процесу.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Головуючий: суддя ОСОБА_1