Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/19/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

власника майна ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_9 , (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого ОСОБА_10 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційні скарги власника майна ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання заступника начальника відділення начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_11 та накладено арешт на майно,
ВСТАНОВИВ:
Заступник начальника відділення начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно - автомобіль марки ВАЗ, модель 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 , який було вилучено в ході огляду місця події 14 грудня 2018 року, а саме будівлі розташованої по вул. Козачий Шлях, 2-А в селищі Онуфріївка, Кіровоградської області та прилеглої до неї території в зв`язку з розслідуванням кримінального провадження № 0000393 від 14 грудня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2018 року, вказане клопотання про накладення арешту на майно задоволено та накладено арешт на майно яке було тимчасово вилучено згідно протоколу огляду місця події від 14 грудня 2018 року, а саме: автомобіль марки ВАЗ, модель 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , із забороною користування та розпорядження останнім, який належить на праві власності ОСОБА_8 . Заборонено будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися арештованим майном.

Задовольняючи вищевказане клопотання, слідчий суддя мотивувала своє рішення тим, що під час судового розгляду встановлено наявність правових підстав для арешту майна , можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваними кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а тому прийшла до висновку про необхідність застосування такого способу арешту майна, що передбачає заборону відчужувати, розпоряджатися та користуватися арештованим майном.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження забезпечить можливість органам досудового розслідування використання вказаного транспортного засобу в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вказаним рішення слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову в арешті майна.

Свої вимоги мотивує тим, що поза увагою слідчого судді залишилась та обставина, що як на момент внесення слідчим клопотання, так і на момент його вирішення слідчим суддею він проходив та наразі проходить службу в органах Національної поліції України на посаді інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції. Вказана обставина була достовірна відома групі слідчих ще в момент його затримання 14 грудня 2018 року о 8.00 год., про що свідчить зміст протоколу від 14.12.2018 року затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

В силу зазначеного згідно зі ст. 216 КПК України кримінальне провадження щодо нього має розслідуватись слідчим органів державного бюро розслідувань. Проте, фактично до слідчого судді звернувся не слідчий органів державного бюро розслідувань, а слідчий органів Національної поліції, якому не є підслідним злочин, вчинений працівником правоохоронного органу (поставлений йому в провину в повідомленні про підозру).

Крім того, оскаржувана ухвала слідчого судді не є мотивованою та обґрунтованою. Клопотання слідчого викладено формально без наведення в ньому підстав та мети згідно зі ст. 170 КПК України та без відповідного обґрунтування необхідності арешту автомобіля. Клопотання містить виключно посилання на зміст підозри та на норми чинного кримінального процесуального законодавства без прив`язки до матеріалів кримінального провадження.

Твердження слідчого судді про те, що фактичним користувачем транспортного засобу є підозрюваний нічим абсолютно не підтверджено та невмотивовано відповідно до тексту ухвали. При цьому в судовому засіданні 20.12,2018 року власник ОСОБА_12 пояснив слідчому судді, що 12.12.2018 року передав його підозрюваному для проведення останнім його технічного обслуговування.

Також, представник потерпілого зазначив, що ОСОБА_13 не може стверджувати, шо питання про арешт поставлено слідчим саме відносно того автомобіля, на якому був підозрюваний, а не іншого. На досудовому слідстві цей автомобіль (арештований) потерпілому для впізнання не пред`являвся взагалі, будь-яких його ознак ідентифікації (індивідуальних ознак) потерпілий органу досудового слідства не повідомляв.

Власник майна ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, також просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову в арешті майна. Також просить повернути йому тимчасово вилучений за протоколом огляду місця події від 14 грудня 2018 року автомобіль марки ВАЗ моделі 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням вимог ч. 3 ст. 26 КПК України. Так, в клопотанні слідчого містилось прохання виключно накласти арешт на автомобіль. Жодних вимог щодо заборони тій чи іншій особі відчужувати автомобіль, користуватись ним чи розпоряджатись клопотання не містило. Не заважаючи на це, ухвала слідчого судді містить приписи про заборону відчужувати, розпоряджатися та користуватися арештованим майном. Фактично в цій частині слідчий суддя вийшов за межі клопотання слідчого, чим порушив принцип диспозитивності як однієї із засад кримінального провадження.

Також зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ч. 11 ст. 170 КПК України, а саме: за змістом вказаної норми заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. При цьому згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Слідчим не було подано та, як наслідок, в матеріалах справи відсутні будь-які докази існування обставин, які підтверджували б, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження автомобілем призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення використання, перетворення, пересування, передачі.

Крім того, ухвала не відповідає вимогам ч. 4 ст. 173 КПК України.

За вказаною нормою в разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Всупереч наведеній нормі слідчий суддя оскаржуваною ухвалою без наведення жодних мотивів застосував найбільш обтяжливий спосіб арешту, чим фактично повністю нівелював його права як власника автомобіля, що гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Фактично він повністю позбавлений можливості реалізовувати повноваження власника, хоча жодного відношення до події правопорушення, якщо така дійсно мала місце, він не має, а автомобіль йому є край потрібним для забезпечення життєдіяльності.

Також, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України в системному зв`язку з положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України.

За останньою нормою слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. За приписами абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК

України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Жодних доказів наявності ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчим не подано, а в справі такі відсутні.

Крім того, звертає увагу, що клопотання слідчого подано без додержання вимог ст.. 171 КПК України, а саме: з клопотанням до слідчого судді звернувся слідчий органів Національної поліції, в той час як підозрюваним по справі є інший кадровий працівник органів Національної поліції - ОСОБА_9 . Вказана особа ( ОСОБА_9 ) як на момент інкримінованого йому діяння, так і зараз проходить службу в органах Національної поліції України на посаді інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції. В силу зазначеного апелянт вважає, що згідно зі ст. 216 КПК України кримінальне провадження щодо нього має розслідуватись слідчим органів державного бюро розслідувань. Однак, фактично до слідчого судді з клопотанням про арешт майна звернувся не слідчий органів державного бюро розслідувань, а слідчий органів Національної поліції, якому не є підслідним злочин, вчинений працівником правоохоронного органу (поставлений йому в провину в повідомленні про підозру).

Крім того, клопотання викладено формально без наведення в ньому підстав та мети згідно зі ст. 170 КПК України та без відповідного обґрунтування необхідності арешту автомобіля. Клопотання містило виключно посилання на зміст підозри та на норми чинного кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_9 його захисника ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_10 , власника майна ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Частиною першою ст. 216 КПК України передбачено, що слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України, здійснення досудового розслідування злочинів, вчинених працівником правоохоронного органу, здійснюється слідчими органів державного бюро розслідувань.
Перевіркою матеріалів клопотання слідчого заступника начальника відділення начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_11 про накладення арешту на майно - автомобіль марки ВАЗ, модель 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , належний ОСОБА_8 , який було вилучено в ході огляду місця події 14 грудня 2018 року, встановлено, що один із підозрюваних, а саме ОСОБА_9 , є працівником правоохоронного органу та проходить службу в Національній поліції України з 21 грудня 2015 року по теперішній час, зокрема з 19 червня 2018 року на посаді інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та має спеціальне звання лейтенант поліції.
Разом з цим, колегія суддів встановила, що слідчий, який звернувся з клопотанням в порядку ст. 171 КПК України до слідчого судді є слідчим органу Національної поліції, а не державного бюро розслідувань, якому в силу п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України підслідне дане кримінальне провадження.
Будь яких даних, що уповноваженим прокурором змінено підслідність розслідування даного кримінального провадження зі слідчих органів ДБР на підслідність органам Національної поліції, до клопотання слідчим не долучено.
Постанова виконувача обов`язків прокурора Кіровоградської області, що міститься у матеріалах клопотання про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні іншому органу досудового розслідування від 14 грудня 2018 року, змінює територіальну підслідність слідчих органів Національної поліції, проте не змінює інстанційну підслідність, визначену ч. 4 ст. 216 КПК України.
Згідно ч.3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді у наслідок чого було прийняте передчасно рішення про необхідність задоволення клопотання слідчого.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити. А отже апеляційні скарги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 376 ч.2, 170, 173, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги власника майна ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання заступника начальника відділення начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_11 та накладено арешт на майно яке було тимчасово вилучено згідно протоколу огляду місця події від 14 грудня 2018 року, а саме: автомобіль марки ВАЗ, модель 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , із забороною користування та розпорядження останнім -скасувати.

В задоволенні клопотання заступника начальника відділення начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_11 про арешт на майна, яке було тимчасово вилучено згідно протоколу огляду місця події від 14 грудня 2018 року, а саме: автомобіль марки ВАЗ, модель 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2