465/6871/18
1-в/465/313/18
У Х В А Л А
судового засідання
09.11.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4

особи, стосовно якої подається заява ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши заяву в.о. заступника головного лікаря з експертизи КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня про зміну застосування примусового заходу медичного характеру ОСОБА_5 1972 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, -

встановив:

в.о. заступника головного лікаря з експертизи КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 звернувся в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_5 , 1972 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, посилаючись на те, що у КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 13.12.2016 року знаходиться на примусовому лікуванні ОСОБА_5 1972 року народження. В обґрунтування заяви вказує, що ОСОБА_5 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного розладу особи та поведінки з наростаючим психоорганічним синдромом, стан ремісії. У зв`язку з виходом з тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі делірію, а також враховуючи стійку ремісію психічного стану пацієнта, врегулюванням його соціальних питань, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
В судовому засіданні представник КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» заяву про зміну виду примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_5 підтримав, просив її задоволити.

ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили заяву КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаної заяви, оскільки ОСОБА_5 не в повній мірі розуміє потребу в лікуванні.
Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Згідно із ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно із ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або продовження застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про зміну застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності у 1988р. - за ч.3 ст.140, ч. 3 ст. 17 КК СРСР на 2 роки; вдруге притягувався до кримінальної відповідальності у 1989р. ч. 2 ст. 141 КК СРСР на 4 роки; втретє притягувався до кримінальної відповідальності у 1994р. ч. 2,3 ст. 140, ч. 2 ст. 144, ст. 42 КК України на 5р. 6 міс.; вчетверте притягувався до кримінальної відповідальності у 2000р. ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145 КК України на 3 роки; вп`яте притягувався до кримінальної відповідальності у 2005р. ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки 2 міс. позбавлення волі.

Застосування примусових заходів медичного характеру в минулому: не застосовувались. Алкогольними напоями зловживає з 15-16 років. Протягом 2002р.-2005р. вживав наркотичні засоби: опіоїди, паркопан. Мав запійні стани, опохмілявся, мав амнестичні форми сп`яніння. Втрачений блювотний рефлекс, ситуаційний, якісний та кількісний контроль, сформований абстинентний синдром. На висоті алкогольного сп`яніння відмічались судомні стани. Відмічались стани алкогольного делірію. Декілька разів лікувався в наркологічному стаціонарі м. Червонограда з діагнозом: стан відміни від алкоголю з деліріями.

Зміни соціального статусу особи: має паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію: АДРЕСА_2 . Є особою з інвалідністю ІІІ групу по загальному захворюванню до вересня 2019р. Отримує державну соціальну допомогу у зв`язку з інвалідністю в управлінні праці та соціального захисту населення, що нараховується на особисту банківську картку пацієнта. Питання недієздатності хворого за період перебування на примусовому лікуванні судом не розглядалося. За час перебування закладі пацієнта періодично навідує ОСОБА_8 , що приносить йому харчові та побутові передачі. 05.12.2017р. та 11.10.2018р. ОСОБА_8 , мешканець с. Шнирів Бродівського району Львівської області, двічі звертався з власноручним письмовим проханням щодо виписки ОСОБА_5 , а також свого зобов`язання допомагати ОСОБА_5 з адаптацією в суспільному житті за межами лікарні, спостерігати за його психічним станом та підтримуючим лікуванням, допомагати з візитами до районного психіатра.

Вчинене(і) суспільно небезпечне(і) діяння: 28.03.2011р. ОСОБА_5 перебуваючи в деліріозному стані за місцем свого мешкання здійснив замах на вбивство громадянина, шляхом нанесення декількох ударів ножем в різні частини тіла.

ОСОБА_5 повідомив, що 27 лютого 2011 року разом з ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої. В ході розмови ОСОБА_9 почав словесно чіплятися до ОСОБА_5 та його ображати, а коли ОСОБА_9 підійшов до телевізора, щоб щось перемкнути, в образі ОСОБА_9 , ОСОБА_5 привидівся якийсь страшний звір. Дивлячись на нього ОСОБА_5 подумав, він хоче його вбити. Даний звір підійшов до ОСОБА_5 , після чого останній взяв стільця один раз вдарив його. Зрозумівши, що голими руками з звіром не справитись, ОСОБА_5 згадав, що у нього є ніж та вирішив його вбити. Взяв ніж, який лежав в хлібниці, підійшов до звіра та наніс кілька ударів в область живота, проте ніяк не зміг проколоти тіло, так як лезо ножа вигиналось. Після чого ОСОБА_5 вибіг на коридор, взяв господарського ножа з твердим, широким лезом підбіг до ОСОБА_9 та наніс йому декілька ударів в область живота та в цей момент ОСОБА_5 побачив, що звір перетворився на ОСОБА_9 , який весь був в крові. Після чого викликав швидку.

Судом встановлено, що у КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 13.12.2016 року знаходиться на примусовому лікуванні ОСОБА_5 1972 року народження.

Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи (Акт № 149 від 15.06.2011р.), проведеної у КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня Похилий В.А. в даний час хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особи і поведінки з наростаючим психоорганічним синдромом. В період інкримінованих йому дій він перебував у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі делірію, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Це підтверджується даними з матеріалів справи (покази свідків, підекспертного) медичної документації з яких вбачається, що в період інкримінованих дій у ОСОБА_5 відмічались ознаки порушення свідомості: спотворене сприймання оточуючого з наявністю зорових галюцинацій, які впливали на його поведінку, психомоторне збудження, емоційні розлади. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Згідно Постанови Бродівського районного суду Львівської області від 20.09.2011р. був скерований на примусове лікування в Українську психіатричну лікарню з суворим наглядом м. Дніпропетровська, де перебував з 07.11.2011р. до 25.08.2016р.
Згідно Ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2016р. були змінені примусові заходи медичного характеру і переведений для подальшого примусового лікування у психіатричну лікарню із посиленим наглядом.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.11.2016р. ОСОБА_5 змінено вид примусових заходів медичного характеру з примусового лікування у відділенні із посиленим наглядом на продовження примусового лікування у відділенні із звичайним наглядом в психіатричній лікарні за місцем проживання.
13.12.2016р. поступив в 9-те змішане психотуберкульозне відділення КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» для продовження примусового лікування, де перебував до 09.08.2018р., коли був переведений для подальшого лікування у стаціонарне чоловіче відділення № 23 для примусового лікування психічно хворих.
Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 13.06.2017р., 01.02.2018р. та 29.05.2018р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_5 було продовжено та виконуються на базі КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» до даного часу.
25.10.2018р. ОСОБА_5 оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», яка дійшла висновку, що ОСОБА_5 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного розладу особи та поведінки з наростаючим психоорганічним синдромом, стан ремісії. У зв`язку з виходом з тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі делірію, а також враховуючи стійку ремісію психічного стану пацієнта, врегулюванням його соціальних питань, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Однак, на переконання суду такий висновок лікарської комісії є передчасним:
- родинні зв`язки ОСОБА_5 з ОСОБА_10 особою, яка нібито є його родичем не підтвердженні;
- питання недієздатності хворого ОСОБА_5 за період перебування на лікуванні судом не розглядалося;
- опікун в ОСОБА_5 відсутній;
- довідка з сільської ради с. Шнирів Бродівського району Львівської області про реєстрацію ОСОБА_5 в даному селі відсутня.
Оскільки зі встановлених обставин не вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стан здоров`я ОСОБА_5 настільки змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих, враховуючи те, що стан ремісії є тимчасовим станом і не є синонімом видужання особи. А тому суд приходить до висновку про безпідставність заяви КЗ ЛОР «ЛОКПЛ», відтак у її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 92-95 КК України, ст. 512, 514 КПК України, ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, суд,-

ухвалив:

в задоволенні заяви КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарняна» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_5 , 1972 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1