Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 283/1324/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000426 від 01.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, раніше судимого 19.04.2017 Малинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 130 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 в кінці грудня 2016 року, прибув на територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , щоб допомогти розчистити сніг на другому поверсі новобудови. Перебуваючи з дозволу власника на території домоволодіння, ОСОБА_6 виявив електропилу марки «Intertool», що зберігалась у вказаному приміщенні.

В цей момент в ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, а саме електропили марки «Intertool», яка належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб та власника, які б могли завадити йому скоїти злочин, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зайшовши на другий поверх новобудови викрав електропилу марки «Intertool».

Викраденою електропилою марки «Intertool» ОСОБА_6 , розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3500 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність в період відбуття покарання на громадських роботах 30.05.2017 року, близько 09.00 год. ОСОБА_6 , прибув до КП "Еко-ресурс", що у парку культури та відпочинку ім. М. Миклухо-Маклая, поруч із стадіоном "Авангард" в м. Малин на відпрацювання робіт. Прийшовши до вищевказаного місця ОСОБА_6 побачив, що ОСОБА_9 принесла з собою ноутбук марки "LG" сірого кольору, та поклала його у приміщенні каси.

Близько 12 години 00 хвилин робітник ОСОБА_10 відчинив приміщення каси ключами, які були у нього, щоб взяти відра та інший інвентар, не зачинивши після цього за собою касу. У цей час ОСОБА_6 прийшов до відкритого приміщення каси і виявив при вході праворуч схований ноутбук.

В цей момент в ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна, а саме ноутбуку марки "LG" сірого кольору, що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , підійшов до ноутбуку та пересвідчившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, умисно, таємно викрав ноутбук марки "LG" сірого кольору.

Після чого ОСОБА_6 місце скоєння злочину покинув, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 500 гривень.

Далі 01.06.2017 близько 15 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу вул. Ковальчука у м. Малин, у ОСОБА_6 та невідомої особи винник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 01.06.2017, близько 16 години ОСОБА_6 за попередньою змовою з невідомою особою прибули до приміщення будинку АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_11 . ОСОБА_12 вхідні двері не відчинив, після чого ОСОБА_6 разом з невідомою особою умисно, з метою потрапити до житла ОСОБА_11 , зламали вхідні двері та незаконно проникли до житла потерпілого ОСОБА_11 без згоди на це власника.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 за попередньою змовою з невідомою особою, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , умисно, на ґрунті неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав численних ударів руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_11 , тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді перелому шостого ребра справа, яке по своїй категорії відноситься до середнього ступеня тяжкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, та у вигляді синців обличчя, кистей, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеня тяжкості. Після чого, ОСОБА_6 та невідома особа місце скоєння злочину покинули.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України за наступних обставин. 01.06.2017 близько 15 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу вул. Ковальчука у м. Малин, у ОСОБА_6 та невідомої особи винник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном на домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 01.06.2017, близько 16 години в

АДРЕСА_3 ОСОБА_6 за попередньою змовою з невідомою особою прибули до приміщення будинку, де проживає ОСОБА_11 . ОСОБА_12 вхідні двері не відчинив, після чого ОСОБА_6 разом з невідомою особою зламали вхідні двері та проникли до домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 , де застосовуючи фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_11 , яке виразилося у заподіянні численних ударів руками та ногами по голові та тулубу, відкрито викрали мобільний телефон марки "Nokia" та комп`ютерний монітор марки "AOC"

Після чого, ОСОБА_6 та невідома особа місце скоєння злочину покинули, викраденим розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 1000 гривень, та фізичної шкоду потерпілому у вигляді синців обличчя кистей, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеня важкості; у вигляді перелому шостого ребра справа, яке по своїй категорії відноситься до середнього ступеня важкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України визнав, за ч.3 ст. 187 КК України не визнав, цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнав, та показав, що 01 червня 2017 року, приблизно о 15-16 годині він пішов на вул. Ковальчука у м. Малині, знав, що там продають самогонку по 25 грн. Він придбав пляшку, а неподалік проживав ОСОБА_11 , якого він знав, оскільки раніше спільно вживали спиртні напої, тому і зайшов до нього, щоб разом випити. ОСОБА_11 впустив його в хату, запропонував присісти на стільчик. Вони сиділи вдвох, випили по кілька чарок та спілкувалися. Він трохи сп`янів, сидів схиливши голову і ОСОБА_11 раптово вдарив його по голові ключем, яким закриває хату, другий удар наніс в лоб. Він впав на коліна, поповз до вхідних дверей, які були за кілька метрів від нього, і втік. В парку біля джерельця вмився, у нього з голови йшла кров. Через деякий час там проходив давній знайомий ОСОБА_13 і спитав, хто його так побив. Він відповів, що це ОСОБА_11 .. Той запропонував піти з ним розібратися, за що так. Вони пішли до ОСОБА_11 , він подзвонив у двері, той спитав, хто там, він назвався. ОСОБА_14 привідкрив трохи двері і побачивши їх двох і не захотів далі відкривати двері. Він поставив під двері ногу. А ОСОБА_13 рвонув двері і відразу вдарив ОСОБА_11 в голову, збив з ніг, той впав і став кликати на допомогу. ОСОБА_13 бив того ногами по тулубу. Потім зупинився і вони пішли назад до джерела. Сиділи, розмовляли і о 21 годині розійшлися по домівках. Через п`ять днів приїхали працівники поліції і сказали, що він ввірвався в двері до Білоцького, побив його та викрав монітор і мобільний телефон. Він цього не робив. До ОСОБА_11 будь-хто міг зайти, бо він любить випити. Він його не бив і нічого в нього не крав. Потерпілий постійно міняв свої показання. Де знайти ОСОБА_13 - він не знає. Жалкує, що так сталося.

У вчиненні крадіжки бензопили у ОСОБА_8 вину визнав. Хотів випити, а не було за що. Він потерпілому ОСОБА_15 допомагав по господарству, чистив сніг і виявив бензопилу, вирішив здати її за 50 грн. У вчиненому кається.

Крадіжку ноутбука у потерпілої ОСОБА_9 також визнає. Він тоді відпрацьовував громадські роботи 4 дні, з ним працювало чотири жінки, одна з яких ОСОБА_9 спитала його, кому можна продати ноутбук за 500 грн. Він попросив, щоб вона показала ноутбук. Вона принесла показати йому цей ноутбук «LG», він був робочий. Він сказав їй, що протягом дня знайде їй гроші. Вона поклала ноутбук, він бачив, де саме. Вони завезли сміття з газонщиком і захотіли випити, грошей не було, і він вирішив взяти той ноутбук. Взяв, продав за 400 грн. та купив спиртне. Після розлучення з дружиною, він став дуже пити. У вчиненому кається. Він має 2-х малолітніх дітей, усвідомив все, треба про них турбуватися.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні в режимі відео конференції показав, що 01.06.2017 року, десь о 15-16 годині в його квартиру було проникнення, вивалили двері, проникли в квартиру, його побили від чого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то почав кричати, звати на допомогу. Підійшли сусіди і викликали швидку допомогу. Нападників вже не було. Їх було двоє. Були без масок. Йому 80 років, після цього його здоров`я погіршилось.

В ході допиту в залі суду в м. Овручі, потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 01.06.2017 року до обіду на АДРЕСА_3 він зустрів ОСОБА_6 , який був з товаришем, якого він не знає. Він запросив їх додому, запропонував їм випити. У нього з веранди в кімнату є двері, які були відчинені, там стояв комп`ютер з монітором. ОСОБА_16 з товаришем був у нього 20-25 хвилин і пішли. Він пішов до меблевої фабрики і повернувся десь о 15 годині і побачив цих хлопців на перехресті за 20 метрів від свого будинку. Вони побачивши його пішли в його бік, але він швидко встиг відчинити двері, зайшов в будинок і закрився на гачок. Вони стали стукати, він не відчиняв, вони рвонули двері і вони відчинилися. ОСОБА_16 відразу наніс йому удар, від чого він впав і вони стали наносити йому удари по тулубу, голові, в груди. Били ногами. Він то втрачав свідомість, то відходив. Коли в черговий раз отямився, то лежав обличчям до гори, ОСОБА_6 лежав на ньому і намагався видавити йому ліве око. Він рукою намацав залізяку (тріщотку до ключа), на якій була надіта рукавичка і цим він наніс ОСОБА_6 два удари в лоб, тоді він його відпустив і він вискочив з веранди і став кликати на допомогу. В той час другий хлопець висунувся і він того вдарив. ОСОБА_16 зник. А він знову втрачав свідомість. Стали підходити чужі люди. Медична допомога йому не надавалась. В лікарні він на стаціонарному лікуванні не перебував, лежав вдома. На другий день не міг встати, все боліло. Лише на третій день він виявив, що зник монітор з комп`ютера. Прийшов ОСОБА_17 і виявив відсутність монітора, мобільного телефону. Монітор був сучасний, розміром 22 дюйма по діагоналі. Потім він виявив, що зник фотоапарат «Панасонік». До цього часу йому нічого не повернуто. Якось приїжджав родич ОСОБА_6 і запропонував відшкодувати збитки. Він загадав 10 тис.грн. Через місяць, той приїхав ще раз і запропонував 2 тис. грн. моральної шкоди, а матеріальну шкоду не відшкодував. Звернувся в поліцію на 3-4 день, коли став вже ходити. До лікаря не звертався. Стан його здоров`я не відновився, відчуває наслідки цих подій. Болить серце, аритмія. Свій цивільний позов підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Щодо покарання покладається на розсуд суду.

Потепілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він добре знає ОСОБА_18 і його маму, декілька років вони відвідували богослужіння в їхній церкві. Сказали, що якийсь хлопчина хотів накласти на себе руки. Він поспілкувався з ним. Вивели його з того стану. Він був в депресії. Проживав в них він півроку. Проблем на той час з ним не було. Будувався храм, ОСОБА_6 допомагав на будівництві і жив у старому будинку. Згодом він став знову проживати з матір`ю і покинув їхній ОСОБА_19 . Іноді приходив, вигулював собаку і скидав сніг з відкритого приміщення. Через деякий час він виявив, що немає електропили, яка була зверху на будівництві і прикрита плащівкою, але до поліції не звертався. Згодом приїхали працівники поліції і повідомили, що ОСОБА_20 зізнався у крадіжці електропили. Шкода потерпілому не відшкодована, але він претензій до ОСОБА_6 не має, на суворому покаранні не наполягає.

Потерпіла ОСОБА_9 подала до суду заяву, в якій просить розглядати кримінальне провадження в її відсутність, щодо покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Неповнолітній свідок ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності вчителя Гранітнянської ЗОШ Малинського району ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 - це його сусід. Він бачив, як в один з днів після обіду до нього в хату рвалися два чоловіки. Він в цей час ішов гуляти, чоловіки стояли на порозі будинку у дворі. ОСОБА_11 знаходився у себе в хаті і кликав на допомогу. Він сказав йому, щоб розбирався сам, і пішов гуляти. У ОСОБА_11 двері були трохи відчинені і його було видно. Один із чоловіків сказав, що хоче забрати свої речі з хати ОСОБА_11 , і він рвався в двері. Під час впізнання в поліції він на фото вказав на особу, яку бачив того дня у ОСОБА_11 . Двері рвав не той, якого він впізнав на фото, а інший. В рукав в цих чоловіків нічого не було. Він уже не бачив, чи зайшли вони в хату до ОСОБА_11 . Коли повертався додому вже темніло, було тихо, на двері ОСОБА_11 він не звертав уваги. До ОСОБА_11 часто приходять різні люди, бувають конфліктні ситуації - шум, крики. Після того дня бачив ОСОБА_11 лише тоді, коли його викликали в поліцію. Дослідженням в судовому засідання письмових доказів встановлено наступне:

- з протоколу прийняття заяви про чинене кримінальне правопорушення від 31.05.2017 року видно, що потерпіла ОСОБА_9 звернулася до Малинського ВП з заявою про вчинення з приміщення каси, належної КП «Еко-Ресурс» крадіжки ноутбука марки «LG»;

- з протоколу огляду місця події від 31.05.2017 року за участі потерпілої ОСОБА_9 та фото таблиці до нього вбачається, що місцем проведення огляду є територія парку культури та відпочинку ім. Миклухо Маклая що в м. Малині, де було вчинено крадіжку;

- відповідно до протоколу огляду місця поді від 01.06.2017 року та фототаблиці до нього

місцем огляду є каб. № 23 Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, де присутній ОСОБА_23 , який добровільно видав ноутбук марки «LG»;

- з постанови про визнання предмету речовим доказом від 02.06.2017 року вбачається, що ноутбук марки «LG» визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_9 ;

- згідно з висновком товарознавчої експертизи від 02.06.2017 року залишкова вартість викраденого ноутбуку марки «LG» станом на 30.05.2017 року з урахуванням зносу становить 500,00 грн.;

- з розписки потерпілої ОСОБА_9 від 02.06.2017 року видно, що остання отримала на зберігання ноутбук марки «LG» ;

- з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.06.2017 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 звернувся до Малинського ВП з заявою про те, що 01.06.2017 близько 16 год. 00 хв. невідомі особи проникли до його будинку та застосовуючи фізичне насильство вкрали монітор «АОС» та мобільний телефон марки «Нокіа», чим завдали майнової шкоди на суму 1000 грн.;

- з протоколу огляду місця події від 06.06.2017 року з участю потерпілого ОСОБА_11 та фототаблиці до нього вбачається, що оглянуто квартиру ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 , на підлозі біля вхідних дверей будинку та на поліетиленовому мішку біля вхідних дверей в прихожій будинку виявлено речовину бурого кольору; з місця події вилучено зішкріби з підлоги, виріз із мішка, повістку про виклик ОСОБА_6 до ОСОБА_24 ;

- постановою про визнання предмету речовим доказом від 08.06.2017 року повістку про виклик ОСОБА_6 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів досудового розслідування;

- з протоколу слідчого експерименту від 08.06.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_11 та фото таблиці до нього вбачається, що останній показав як ОСОБА_6 з невідомою особою зламали вхідні двері, проникли до будинку, як наносили йому удари по животу та по голові, місце, звідки зникли монітор та телефон, місце у веранді, де він знайшов повістку на ім`я ОСОБА_6 ;

- з протоколу пред`явлення особи для впізнання та фотознімків від 08.06.2017 року видно, що потерпілий ОСОБА_11 на фото під № 3 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.06.2017 року видно, що свідок ОСОБА_21 на фото під № 3 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 114 від 12.06 2017 року у ОСОБА_11 , 1938 р.н., маються тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя кистей по своїй категорії відносяться до легкого ступеня важкості; у вигляді перелому 6 ребра справа, яке по своїй категорії відноситься до середнього ступеню важкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я. Дані ушкодження могли виникнути від дії твердих тупих предметів, можливо за обставин і в термін вказаний потерпілим. Дані ушкодження він не міг отримати внаслідок падіння з положення стоячи на тверду поверхню. Потерпілий в момент отримання ушкоджень міг перебувати як у вертикальному або близькому до нього положенні, так і горизонтальному положенні;

- згідно з висновком експерта № 708 від 14.07.2017 року та додатку № 1 до нього кров ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогематологічним анти-А за ізосерологічною системою АВО. У змивах з двох фрагментів синтетичного матеріалу, об.№ 1,2, у витяжці із сипучої речовини, об.№ 3 знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№ 1-3 виявлений антиген В. Походження даного антигену можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властивий антиген В, такою особою може бути і ОСОБА_11 в межах системи АВО;

- з протоколу прийняття заяви про чинене кримінальне правопорушення від 11.07.2017 року видно, що потерпілий ОСОБА_8 звернувся до Овруцького ВП з заявою про те, що в кінці грудня 2016 року ОСОБА_25 викрав у нього електропилу марки «Intertool» ;

- відповідно до довідки, виданої ПП ОСОБА_26 , вартість електропили марки «Intertool», станом на кінець грудня 2016 року складає 3500 грн.;

- з протоколу проведення слідчого експерименту від 13.06.2017 року за участю ОСОБА_6 та фототаблиці до нього встановлено, що останній на місці показав як він разом з невідомою особою зайшли до домоволодіння ОСОБА_11 , місце у веранді, де він знаходився під час нанесення ударів потерпілому ОСОБА_11 , як вони покинули домоволодіння;

- з протоколу проведення слідчого експерименту від 11.07.2017 року за участю ОСОБА_6 та фототаблиці до нього видно, що останній на місці показав, яким чином він викрадав електропилу по АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_27 ;

- відповідно до висновку експерта № 1/1158 від 03.07.2017 року слід папілярного узору руки з найбільшими розмірами по вісях 15х20 мм (стрічка № 1),який вилучений під час огляду місця події від 06.06.2017 по вул. Ковальчука,28/1 в м. Малині Житомирської області, придатний для індетифікації особи. Слід папілярного узору руки з найбільшими розмірами по вісях 12х15 мм (стрічка № 2), який вилучений під час огляду місця події від 06.06.2017 по АДРЕСА_3 , для ідентифікації за ним особи не придатний. Слід папілярного узору пальця руки з найбільшими розмірами по вісях 15х20 мм (стрічка № 1) залишений не одним із пальців рук осіб відбитки та відтиски пальців рук яких наявні на дактилоскопічних картах, заповнених на імена ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а залишений пальцем руки іншої особи. Встановити, чи залишений слід папілярного узору руки з найбільшими розмірами по вісях 12х15 мм (стрічка № 2) одним із пальців рук осіб відбитки (відтиски) пальців рук яких наявні на дактилоскопічних картах заповнених на імена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не можливо у зв`язку з визнанням зазначеного сліду непридатним для індетифікації за ним особи.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у таємному викрадення чужого майна (крадіжці) та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, а також у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України.

Щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України, суд, аналізуючи обставини справи та норми права, що їх регулюють, виходить з такого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед інших обставин, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі статтею 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45) випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Верховний суд, ухвалюючи свої постанови, неодноразово роз`яснював, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом».

Дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Ч. 3 ст. 187 КК України передбачає кримінальну відповідальність за розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було доведено «поза розумним сумнівом» причетність обвинуваченого до викрадення майна ОСОБА_11 , оскільки сам ОСОБА_11 не бачив, як ОСОБА_6 брав і виносив монітор та мобільний телефон, відсутність майна він виявив лише через кілька днів після перебування ОСОБА_6 в його будинку, в той час як після ОСОБА_6 і до моменту виявлення відсутності майна, зі слів самого потерпілого, до його домоволодіння приходили також інші особи. Перебування інших осіб в будинку ОСОБА_11 підтверджується і висновком дактилоскопічної експертизи. Свідок ОСОБА_21 також показав суду, що до ОСОБА_11 часто приходять різні люди, у нього вдома часто шум, крики, і те, що того дня до ОСОБА_11 в хату рвалися якісь чоловіки його не здивувало. Те, що монітор та мобільний телефон виніс саме ОСОБА_6 , є лише припущенням потерпілого, оскільки він його побив, яке не підтверджується жодним іншим доказом по справі. Під час досудового розслідування не встановлювалася вартість викрадених речей, що відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягає доказуванню, самі речі не знайдено.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тому, оцінюючи протокол слідчого експерименту від 13.06.2017 з участю підозрюваного ОСОБА_6 як доказ у справі, суд не може брати до уваги власне показання підозрюваного, надані слідчому, а лише оцінює обставини, які були встановлені під час цієї слідчої дії, щодо відтворення дій, обстановки, обставин певної події, а саме те, що ОСОБА_6 був раніше у домоволодінні ОСОБА_11 , орієнтується у ньому, показав як він проникав до домоволодіння та покидав його.

Водночас зібраними та дослідженими доказами доведено, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з невідомою особою незаконно проник до житла ОСОБА_11 та умисно наніс йому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ч.1,3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла та за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. При цьому, суд враховує, що оскільки насильство щодо ОСОБА_11 застосовувалося не з метою проникнення до житла, а навпаки, метою було заподіяння тілесних ушкоджень, тому не кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 162 КК України.

Обмірковуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України до злочинів невеликої тяжкості, також дані про його особу.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий 19.04.2017 Малинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 130 годин громадських робіт, з яких відбуто лише 12 годин.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого за ч.1 ст.122 та ч.1 ст. 162 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння за попередньою змовою групою осіб, щодо особи похилого віку, та рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, думку потерпілих, які щодо покарання покладаються на розсуд суду, вчинення обвинуваченим ряду умисних злочинів, наявність судимості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у межах санкцій статей кримінального закону, за якими він визнається винним, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати його особі та вчиненим ним кримінальним правопорушенням та досягненню мети покарання, визначеної в ст. 50 КК України.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, було вчинене ОСОБА_6 до вироку Малинського районного суду від 19.04.2017, всі інші кримінальні правопорушення після зазначеного вироку, при призначенні покарання необхідно керуватися статтями 70, 71 КПК України, п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та алгоритмом призначення у таких випадках покарання, викладеним у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року. Необхідно спочатку призначити покарання за ч.1 ст. 185 КК України (вчинений у грудні 2016 року); на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, встановлених цим (ч.1 ст. 185 КК України) та попереднім вироком (130 годин громадських робіт за ч.1 ст.185 КК України, невідбута частина 118 годин громадських робіт); призначити покарання за злочини, передбачені ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 122 КК України, вчинені після постановлення попереднього вироку Малинським районним судом; визначити покарання за сукупністю вказаних злочинів за ч.1-3 ст. 70 КК України; призначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст. 71 КК України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.06.2017 року встановлено, що 12.06.2017 року о 13 годині було затримано ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину. Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) попереднє ув`язнення з 12.06.2017 до 21.03.2019 включно необхідно зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення на його користь 3500 грн матеріальної та 2000 грн. моральної шкоди.

Суд, розглянувши цивільний позов відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормами, закріпленими в ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вимог Цивільного кодексу України про відшкодування шкоди саме особою, яка її завдала, та вимог Цивільного процесуального кодексу України про недопустимість прийняття рішення на підставі припущень, в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи те, що діями ОСОБА_6 ОСОБА_11 було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, порушено недоторканість його житла, це призвело до вимушених змін у життєвих стосунках, і завдало душевних страждань, розмір моральної шкоди у сумі 2000 гривень буде відповідати вимогам розумності і справедливості, тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у сумі 742,20 гривні, що підтверджується довідкою Житомирського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили суд вважає можливим змінити на домашній арешт, заборонивши ОСОБА_6 покидати житло у нічний час, оскільки такого запобіжного заходу буде достатньо для запобігання існуючим ризикам.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373,374 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання за цими статтями, а саме:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання, призначеного вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19.04.2017, призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, зарахувавши відбуту частину покарання у виді 12 годин громадських робіт, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 2 дням позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, остаточно визначити до відбування покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 12.06.2017 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення з 12.06.2017 до 21.03.2019 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу, але не довше ніж до 20 травня 2019 року, змінити на домашній арешт, заборонивши ОСОБА_6 залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години до 7 години наступного дня, без дозволу суду. Звільнити ОСОБА_6 з-під варти у залі суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 742,20 грн. процесуальних витрат на проведення судової експертизи.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 2000 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні : Ноутбук марки "LG" , що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , залишити останній; повістку про виклик ОСОБА_6 до Малинського ВП залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3