Справа № 405/8698/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 від 21.10.2018 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «MAZDA MX-3» 1994 року випуску, синього кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN код автомобіля НОМЕР_2 який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також застосувати заборону користуватись вказаним майном.

В обґрунтування клопотання вказав, що у провадженні відділу розслідувань особливо тяжких злочинів Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 від 21.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України.
Під час проведення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження встановлено наступне:
21.10.2018 близько 02.10 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з метою вчинення розбійного нападу на гр. ОСОБА_9 , приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2112 д.р.н. НОМЕР_3 за кермом якого був ОСОБА_6 , до під`їзду будинку АДРЕСА_1 . Після чого, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , зайшли до вищевказаного під`їзду та прикривши обличчя шапками по типу «балаклава», зупинились на площадці, яка розташована між першим та другим поверхом, чекаючи на потерпілого ОСОБА_9 , який в цей час повертався з відпочинку, та прямував до місця свого проживання, квартири АДРЕСА_2 вищевказаної адреси.

Реалізуючи свій спільний з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи мету збагачення, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , дочекавшись, та зупинившись на вказаній площадці потерпілого ОСОБА_9 , вчинили на останнього напад із застосуванням насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я, а саме закривши йому рот рукою, щоб останній не зміг кричати, почали наносити удари предметом, а саме дерев`яною палицею, в різні частини тіла, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження, а також погрожували потерпілому ОСОБА_9 предметом зовні схожим на пістолет, що є небезпечним для життя та здоров`я. Після чого, останні зв`язали потерпілому ОСОБА_9 руки липкою стрічкою та протиправно заволодівши його ключами від вхідних дверей, проникли до його квартири АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою. В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та з ОСОБА_5 застосувавши фізичну силу відкрито викрали з потерпілого ОСОБА_9 , належні останньому золоті прикраси загальною вагою 40 грам та грошові кошти у сумі 280 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , силою, всупереч волі потерпілого, вивели останнього з власної квартири та повели до автомобіля марки ВАЗ 2112 д.р.н. НОМЕР_3 , де на них в автомобілі чекав ОСОБА_6 , який також перебував у змові з нападниками. Підійшовши до автомобіля ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та з ОСОБА_5 , силою затягли зв`язаного потерпілого ОСОБА_9 в салон даного автомобіля та посадивши на заднє сидіння, незаконно утримуючи проти його волі, з місця вчинення злочину втекли. В подальшому автомобіль, яким керував ОСОБА_6 зупинили працівники поліції, які звільнили потерпілого ОСОБА_9 , затримали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на місці, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з місця злочину зникли у невідомому напрямку.

22.10.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

30.10.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

22.10.2018 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

30.10.2018 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

01.11.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

03.11.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

Разом з тим було встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.05.2012 року уклав шлюб з ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 та по теперішній час вказані особи перебувають у шлюбі.

Відповідно до довідки з Регіонального сервісного центру МВС України в Кіровоградській області № 31/11-6497 від 28.11.2018 року у власності ОСОБА_4 перебуває транспортний засіб «МAZDA MX-3» державний номерний знак НОМЕР_1 , 1994 року випуску.

Так, згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС дата реєстрації транспортного була 18.11.2015 року, а шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений 22.05.2012, що свідчить про те, що даний автомобіль був придбаний за кошти набуті під час спільного проживання.

З посиланням на викладені обставини вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання.

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, просив клопотання задовольнити.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.
Дослідивши надані стороною кримінального провадження матеріали слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого і застосування арешту на майно.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
При цьому, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
За положеннями ч. 2 ст. ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.
Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 61 Сімейного Кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є особистою приватною власністю кожного з них.
З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.
Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.
За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.
Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні відділу розслідувань особливо тяжких злочинів Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 від 21.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України.
03.11.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

При цьому, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено конфіскацію майна як вид покарання.
Надані слідчому судді докази (витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру) свідчать про обґрунтованість такої підозри.
Згідно ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , що є спільною сумісною власністю подружжя підозрюваного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, актовий запис № 29 ОСОБА_5 , перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 з 22.05.2012 року.
Також, встановлено, що відповідно до довідки з Регіонального сервісного центру МВС України в Кіровоградській області № 31/11-6497 від 28.11.2018 року у власності ОСОБА_4 перебуває транспортний засіб «МAZDA MX-3» державний номерний знак НОМЕР_1 , 1994 року випуску, придбаний останньою 18.11.2015 року.

Враховуючи викладене, зазначене майно належить ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, оскільки придбано дружиною під час шлюбу.
Таким чином, зазначене майно, на яке просить слідчий накласти арешт відповідає критеріям визначеним в статті 170 КПК України, а саме те, що майно може бути конфісковано у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи третьої особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, що в сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення приховування, перетворення чи знищення майна.
Тому, з урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення у майбутньому можливої конфіскації майна в разі доведення вчинення злочину чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку, що існує необхідність у накладенні арешту на майно, а саме з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 від 21.10.2018 року про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб «MAZDA MX-3» 1994 року випуску, синього кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN код автомобіля НОМЕР_2 який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_11 Загреба