Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/860/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2019 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

при секретарі ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003212 від 18.12.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чорноглазівка Полтавського району Полтавської області, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18.04.2013 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого з випробувальним терміном на 1 рік; 25.06.2013 року Апеляційним судом Полтавської області перекваліфіковано із ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до 1 року позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробувальним терміном на 1 рік;

- 28.05.2014 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 153, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 12.02.2016 року на підставі Ухвали Полтавського районного суду Полтавської області звільнений умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 16 днів;

- 27.02.2019 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 125 КК України до 3 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2017 року близько 05 години ранку, ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , з метою вчинення зґвалтування, схопив ОСОБА_3 ззаду за тулуб, затискаючи при цьому очі та рот, відтягнув її до ліжка та повалив на нього. Після чого, долаючи опір потерпілої, застосував до неї фізичне насильство, яке виразилося у стисканні тулубу руками, супроводжуючи при цьому свої дії погрозами в бік потерпілої, які вона сприймала як реальні, та насильно вступив з ОСОБА_3 , всупереч її волі, у статеві зносини природнім способом, тобто зґвалтував.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, вчинене особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою не визнав та заперечував при цьому свою причетність до зґвалтування потерпілої ОСОБА_3 , повідомивши, що тієї ночі це був добровільний статевий зв`язок з потерпілою без будь-якого примусу з його боку.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що раніше знала ОСОБА_5 , деякий час вони спів мешкали, а потім вона вирішила розлучитися з ним та повідомила йому про це. Однак, ввечері 17.12.2017 року, після розриву стосунків, ОСОБА_5 прийшов до її будинку, стукав у двері стояв під дверима. Щоб припинити таке переслідування, потерпіла виріши вийти на вулицю та поговорити з ним. Однак, він почав хапати її за руки, вмовляв помиритися, не відпускав довгий час додому та забрав ключі від квартири. Щоб якось його заспокоїти, вона вирішила піти з ним прогулятися, під час прогулянки вони сварилися, щоб заспокоїти ОСОБА_5 , потерпіла погодилася на його пропозицію зайти до її квартири, випити кави. Перебуваючи у вітальні деякий час та порозмовлявши, потерпіла помітила, що ОСОБА_5 заснув, і пішла до іншої кімнати. Однак, ОСОБА_5 , зайшов до неї, витягнув з ліжка та потяг до вітальні, де поклав на диван і почав хапати за стегна, стягував білизну, хапав за руки, притискаючи при цьому її спереду. Від даних дій потерпіла почала кричати, однак ОСОБА_5 поклав їй на обличчя подушку та притискав, від чого у неї вже не було змоги дихати. Намагаючись звільнитися, опираючись, ОСОБА_3 виривалася, дряпала та кусала його, однак ОСОБА_5 не реагував на її опір, та продовжував розводити колінами їй стегна. Після чого, підняв її руки до гори та тримав їх однією рукою і, всупереч волі потерпілої, переборовши її опір, здійснив статевий контакт. Через деякий час, коли ОСОБА_5 пішов, вона зателефонувала до поліції та, в подальшому, їм повідомила, де його можна знайти.

Свідок ОСОБА_8 , в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в будинку АДРЕСА_4 , у одному під`їзді з ОСОБА_3 , ввечері 17.12.2017 року вона зустріла біля під`їзду сусідку ОСОБА_3 та молодого чоловіка, який був в капюшоні, а тому його обличчя вона не розгледіла, ніяких прохань про допомогу вона від потерпілої не чула. Однак в 2018 році неодноразово бачила того хлопця коло їх будинку.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він також є сусідом потерпілої ОСОБА_3 , пам`ятає, що 17.12.2017 року біля під`їзду їх будинку стояв молодий чоловік, який попросив його впустити до під`їзду, сказавши, що йде до своєї дівчини в квартиру АДРЕСА_5 . Молодий чоловік стукав до квартири ОСОБА_3 , що було далі свідок не знає.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , інспектори патрульної поліції в місті Полтава, повідомили, що 18.12.2017 року перебували на чергуванні, близько 09:30 год. їх екіпаж отримав повідомлення про зґвалтування, що відбулось по вул. Шевченка, 100а. Прибувши на місце події, вони зустріли потерпілу ОСОБА_3 , яка була в наляканому та схвильованому стані. Під час спілкування з нею, з`ясували, що її колишній співмешканець ОСОБА_5 зґвалтував її, в квартирі потерпілої був безлад, наволочка на подушці була розірвана, а на підлозі лежала жіноча білизна.

В подальшому, вони всі поїхали за адресою, де зі слів потерпілої міг перебувати ОСОБА_5 і там затримали його та доставили до відділення поліції.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомили, що вони працюють патрульними поліцейськими в місті Полтава, 18.12.2017 року близько 10.00 год., до них надійшло повідомлення про «зґвалтування», та вони поїхали на виклик. Прибувши на вул. Стрітенську, де за повідомленням потерпілої перебував саме той чоловік, який зґвалтував заявницю. В квартирі АДРЕСА_6 за підозрою у вчиненні зґвалтування 18.12.2017 року вони затримали ОСОБА_5 , який не пручався та поїхав з ними добровільно. Крім того, вони додали, що ОСОБА_5 мав тілесні ушкодження у виді пошкрябин на обличчі.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомили, що вони добре знають ОСОБА_5 та він для них є близькою людиною, проживав у них в квартирі. Ввечері 17.12.2017 року ОСОБА_5 пішов до ОСОБА_3 , а рано вранці 18.12.2017 року повернувся до них додому, та розповів, що ночував у ОСОБА_3 , між ними все було добре, однак зранку виник конфлікт, та він пішов додому. У нього була припухла губа. Він ліг спати, а через деякий час, до їх помешкання прийшли працівники поліції, затримали ОСОБА_5 та повезли до відділення поліції.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , батьки потерпілої, в судовому засіданні повідомили, що про згвалтуванння доньки ОСОБА_18 вони дізналися ввечері 18.12.2017 року, коли приїхали в місто Полтаву до старшої доньки. ОСОБА_19 їм повідомила, що її зґвалтував ОСОБА_5 . Більше ніяких подробиць вони не знають.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснили, що вони знають ОСОБА_5 виключно з позитивного боку, оскільки спілкуючись з ним в побуті та в робочих стосунках він справив на них позитивні враження. Про обставини зґвалтування потерпілої ОСОБА_3 нічого повідомити не можуть.

Судово-медичний есперт ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що враховуючи обставини даного кримінального провадження, тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_5 18.12.2017 року не могли утворитися при добровільному статевому акті, зі сторони потерпілої ОСОБА_3 , такі тілесні ушкодження ОСОБА_5 характерні для насильницького зґвалтування потерпілої, яка чинила опір.

Вина ОСОБА_5 також підтверджується дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0003212 від 18.12.2017 року, де підставою для внесення відомостей стала заява потерпілої ОСОБА_3 ;

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.12.2017 року, відповідно до якого прийнято заяву у ОСОБА_3 про те, що 18.12.2017 року близько 05.00 год., в квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 її зґвалтував;

-даними рапортів старшого інспектора-чергового Відділення №1 ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_23 від 18.12.2017 року, відповідно до якого 18.12.2017 року о 09:21 год., зі служби 102 надійшло повідомлення про зґвалтування ОСОБА_5 заявниці - ОСОБА_3 ;

-даними протоколу огляду від 18.12.2017 року квартири потерпілої ОСОБА_3 , де зафіксований загальний стан квартири, де лежить подушка з пошкодженнями, яку ОСОБА_5 тримав на її обличчі, щоб вона не кричала. Що саме її вона розірвала, намагаючись прибрати зі свого обличчя, бо не мала змоги дихати. Крім того, в даному протоколі відмічено і те, що на підлозі лежали жіночі труси, які були на потерпілій в момент зґвалтування та які підсудний стягнув з неї, з фото таблицею;

-даними рапорту інспектора патрульної поліції ОСОБА_11 про те, що 18.12.2017 року о 09.20 год., екіпаж 115 отримав завдання зґвалтування, по АДРЕСА_7 , та, прибувши за адресою, заявниця ОСОБА_3 повідомила, що близько 05.00 год. її зґвалтував колишній хлопець ОСОБА_5 ;

-
-висновком судово-медичного експерта №1653 від 03.01.2018 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_3 встановлені тілесні ушкодження у виді синців шкіри правого передпліччя та обох стегон. Вони утворитися і від пальців рук в тому числі і стиснутих в кулак, і від ноги людини в тому числі і коліна і є не характерними при падінні, не менш, як чотирьохкратної дії травмуючи факторів. На внутрішніх ділянках стегон потерпілої, виявлено 3 синці, які могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних потерпілою під час проходження судово-медичної експертизи. Також, під час проведення цієї експертизи, у потерпілої відібрано зразки, на яких знайдено сперматозоїди.

- висновком судово-медичного експерта №1667 від 19.12.2017 року про те, що у ОСОБА_5 встановлені тілесні ушкодження у виді пошкрябин шкіри обличчя справа, та саден шкіри і слизової оболонки нижньої губи;

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи №122 від 22.01.2018 року, про те, що на фрагменті оббивочної тканини з дивану знайдена сперма, яка походить від ОСОБА_5 . На наволочці та жіночій сорочці знайдена кров людини, яка може походити також від обвинуваченого;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.01.2018 року за участі потерпілої ОСОБА_3 із фото таблицею та відеозаписом на компакт-диску;

-даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.12.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, за фактом зґвалтування ОСОБА_3 та підставою для такого затримання зазначено: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, у тому числі потерпіла, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

-даними протоколу особистого обшуку ОСОБА_5 від 18.12.2017 року та відеозаписом на компакт-диску;

-даними протоколу від 17.01.2018 року огляду мобільного телефону потеплілої ОСОБА_3 із фототаблицею;

-письмовою заявою потерпілої ОСОБА_3 від 08.02.2018 року про долучення до матеріалів кримінального провадження записки з погрозами в її адресу, яка була виявлено в дверях її квартири;

-даними протоколу огляду мобільного телефону обвинуваченого

ОСОБА_5 від 27.12.2017 року з фототаблицею.

А також вина обвинуваченого повністю доводиться оглянутими та дослідженими в судовому засіданні речовими доказами.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 152 КК України, як зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинене особою яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених ст. 153-155 КК України.
Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Обставин, що обтяжують вину ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України немає.

Згідно Акту судово-психіатричної експертизи № 23 від 17.01.2018 року ОСОБА_5 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждає і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19 та ст.. 20 КК України не підпадає, може постати перед слідством та судом. ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно повідомлення Диканської центральної районної лікарні на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

В Полтавському обласному наркологічному диспансері та Полтавському обласному психоневрологічному диспансері на обліках не перебуває.

Призначаючи покарання достатнє та необхідне для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують вину обвинуваченого, тяжкість, вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.. 12 КК України класифіковано, як тяжкий злочин, те що обвинувачений ОСОБА_5 вину свою не визнав та не розкаявся у вчиненні кримінальне правопорушення, притягувався раніше до кримінальної відповідальності, соціально мало адаптований, оскільки не має постійного місця проживання, посередньо характеризується, примусового лікування не потребує; судом враховано думку потерпілої ОСОБА_3 про призначення суворого покарання для обвинуваченого; вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого, запобігав вчиненню інших злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе тільки при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, ОСОБА_5 був засуджений 27.02.2019 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 125 КК України до арешту строком на 3 місяці за спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, та вказане покарання у виді арешту він в даний час відбуває. Отже, остаточно покарання необхідно призначити за правилами ст.71 та ст. 72 КК України за сукупністю вироків.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне продовжити у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів і документів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання за даним вироком призначити невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 27.02.2019 року, та остаточно призначити покарання у виді 5 років 10 днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 17.10.2018 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання під вартою із 18.12.2017 року по 01.06.2018 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Судові витрати за залучення експерта в ході досудового розслідування, а саме: за проведення судово трасологічної експертизи, в сумі 858 грн. стягнути із ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази у виді: мазків на стеклах та тампонів, відібраних у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зразки крові ОСОБА_5 , наволочку зі слідами РБК, виріз з тканини з дивану, труси та сорочку ОСОБА_3 , зрізи нігтів ОСОБА_3 , 6 липких стрічок зі слідами папілярних узорів та дактилокарти ОСОБА_3 та ОСОБА_5 знищити; мобільний телефон «ASSISTANT» повернути за належністю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави, а засудженим з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1