Справа №591/6287/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/64/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2019 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст. 185 КК України.

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Зарічного районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим прокурором відділу нагляду за додержання законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області ОСОБА_9 , звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.5 ст. 185 КК України, а саме: у крадіжці вчиненою повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаною з проникненням у житло та у крадіжки, вчиненою повторно, організованою групою.

В обґрунтування поданого клопотання, слідчий зазначав, що ОСОБА_6 є організатором вчинення особливо тяжкого умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Враховуючи покарання, яке йому загрожує, у разі доведеності його вини, а також те, що він має реєстрацію на території незаконно проголошеної Луганської народної республіки, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на інших учасників досудового розслідування, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки матеріалами провадження підтверджується погроза зі сторони ОСОБА_6 іншим учасникам організованої групи у разі надання показань щодо його викриття як організатора, може знищити, сховати або спотворити докази, або продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки раніше він був судимий та вчинив нові злочини у період, коли судимість у нього не була погашена, а тому застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2019 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в строк до 17 березня 2019 року включно. Визначено суму застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 384200 грн. та в разі внесення застави покладено на підозрюваного ряд певних обов`язків.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом доводів апеляційної скарги, захисник посилається на безпідставність, невмотивованість зазначеного рішення суду.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_6 не мав наміру ухилятись від слідства та суду, оскільки проживає в АДРЕСА_2 зі своєю багатодітною сім`єю, члени його сім`ї взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи. ОСОБА_6 виховує та утримує своїх дітей, оскільки замається приватним перевезенням. Крім того, на утриманні ОСОБА_6 знаходиться його матір ОСОБА_14 , 1954 р.н., яка є пенсіонеркою та потребує його догляду. ОСОБА_6 має закордонний паспорт, після внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення неодноразово перетинав державний кордон та повертався до своєї родини. Також за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно.

На думку захисника, по деяким епізодам інкримінованих злочинів ОСОБА_6 , його дії слід кваліфікувати як шахрайство, а не крадіжка й висовує сумніви щодо вчинення останнім двох крадіжок у складі організованої злочинної групи.

Також не погоджується з розміром застави, встановленого судом ОСОБА_6 .

Вважає, що слідчим та прокурором на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не надано жодного доказу, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та пояснення підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і прохав ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги та мотиви постановлення ухвали дотримані.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що старшим слідчим СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000046 ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч.5 ст. 185 КК України. (а.п.5).

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_6 , якому було повідомлено про підозру 17 січня 2019 року (а.п.4-5).

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст. 185 КК України, а саме: протоколами допиту потерпілих ( арк..пр. 6-7, 33-34, 37-38), протоколами пред`явлення особи для впізнання (арк. пр. 8-9, 10, 11) протоколами допиту свідків (арк. пр.. 12, 63-64), протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком (арк. пр. 13-16), протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_13 ( арк..пр.17-21, 60-62), протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_15 ( арк. пр.22- 25), протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_12 ( арк.пр.26-31, 57-59), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ( арк. пр.35-36) , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 ( арк.. пр..39-47), протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_11 ( арк. пр.. 48-50), протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_12 ( арк.. пр.51-56).

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень доведена слідчим та сумнів у суду щодо їх достатності, не викликала.

Щодо посилання захисника на необхідність кваліфікувати дії ОСОБА_6 по деяким епізодам як шахрайство, а не крадіжка, та вчинення останнім двох крадіжок не у складі організованої злочинної групи, то колегія суддів ставиться критично і бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення від 28.10.1994 р.) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Крім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р.- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Такими ризиками суд визнав переховування від органів досудового розслідування та суду, і вчинення інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, які випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

Відповідно матеріалам кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч.5 ст. 185 КК України, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, що спонукатиме підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування, суду, з метою ухилення від понесення покарання.

При цьому, колегія суддів також враховує і практику ЄСПЛ, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик вчинення підозрюваним нового злочину є цілком виправданим, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був неодноразово судимий та вчинив нові умисні корисливі злочини, маючи непогашену судимість, що свідчить про не бажання підозрюваного ставати на шлях виправлення. Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, кошти для життя отримував від вчинення злочинів, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування та об`єктивно свідчить про наявність передумов для продовження підозрюваним злочинної діяльності з метою свого матеріального збагачення і покращення становища.

Також існує ризик перешкоджання підозрюваним ОСОБА_6 досудовому розслідуванню, шляхом здійснення впливу на інших учасників досудового розслідування. Зокрема, із наданих пояснень під час допиту підозрювані у даному кримінальному провадженні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зазначали, що зі сторони ОСОБА_6 була їм погроза ( арк. пр. 47, 56 ).

Посилання апелянта на те, що підозрюваний проживає разом з із співмешканкою, трьома неповнолітніми дітьми та матір`ю пенсіонеркою, які потребують його допомоги, на думку колегії суддів не є тими безумовними та беззаперечними підставами, що унеможливлюють застосування до ОСОБА_16 такого запобіжного заходу як тримання під вартою і повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не є підставою для відмови у застосування до ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою той факт, що він зі своєю сім`єю наразі проживає в АДРЕСА_2 , оскільки в квартирі за даною адресою він проживає без реєстрації та тимчасово і може в будь-який час її покинути.

На підставі викладеного, обраний ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку колегії суду, є співмірним з існуючими ризиками та відповідає викладеним у цьому кримінальному провадженні обставинам, а менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, які випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

Безпідставними є доводи захисника щодо визначення слідчим суддею непомірного розміру застави.

Так, слідчий суддя визначив ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого злочину, у межах п.3 ч.5 ст. ст.182 КПК України, суму застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 384200 грн. Даний розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків у разі її внесення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді суду першої інстанції постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Керуючись ст.ст. 376, 178, 183, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2019 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави - залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,