Справа № 308/4145/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 06.03.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000635 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгорода, Закарпатської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, незаміжньої, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2017 року близько 15.00 години, ОСОБА_4 , 1975 року народження, перебуваючи в коридорі загального користування, біля вхідних дверей квартири, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин, вчинила сварку з потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої умисно нанесла удар вхідними дверима за вище вказаною адресою, внаслідок чого остання, відповідно до висновку експерта №217 від 23.03.2017 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних синців на шкірних покривах кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткий розлад здоров`я.
Крім того, 06 березня 2017 року близько 04.00 години, ОСОБА_4 , 1975 року народження, перебуваючи в коридорі квартири, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин, вчинила сварку з потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого умисно нанесла два удари кулаком правої руки в скроню та в спину, внаслідок чого остання, відповідно до висновку експерта №217 від 23.03.2017 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних синців тулуба, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_4 після роз`яснення їй суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, а також положень ст. 63 Конституції України і ст. 18 КПК України, вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, не визнала, погодилася давати покази.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, зазначила, що її побила ОСОБА_5 , яка сама і спровокувала цю бійку.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , пояснила, що хотіла притримати двері, а ОСОБА_4 защемила їй ногу. Після чого, вночі 06 березня 2017 року, ОСОБА_4 перебуваючи у коридорі їх спільного користування з якимось чоловіком, почала скандалити, після чого вдарила її кулаком у плече, внаслідок чого ОСОБА_5 впала, та після цього ОСОБА_4 вдарила її ногою.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 , яка є донькою обвинуваченої ОСОБА_4 , щодо обставин, які мали місце 5-го та 6-го березня 2017 року, пояснила суду, що її мама ОСОБА_4 побила тітку ОСОБА_5 , це сталося в коридорі. Підтвердила ту обставину, що ОСОБА_4 вдарила потерпілу ОСОБА_5 рукою по голові, після чого остання впала. Також зазначила, що від гр. ОСОБА_4 був відчутний перегар.
Допитаний у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_8 , який є сином потерпілої ОСОБА_5 пояснив суду, що близько 04 год. ранку 06 березня 2017 року, його тітка ОСОБА_4 прийшла додому з якимось чоловіком, який потім пішов у магазин а між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбулася сварка, внаслідок якої ОСОБА_4 вдарила ногою ОСОБА_5 по голові, та після чого прибули працівники поліції.

В підтвердження вини обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, стороною обвинувачення надано письмові докази, які були досліджені безпосередньо в судовому засіданні, а саме:
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 від 06.03.2017;
- протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 06.03.2017 року № 255, згідно якого ОСОБА_4 , перебувала у стані алкогольного сп`яніння;
- висновок експерта № 217 від 23.03.2017;
- протокол огляду предмета та перегляду відеозапису від 05.04.2017 року;
- протокол проведення слідчого експерименту від 11.04.2017 та фотоілюстрація до нього;
- висновок судово-психіатричного експерта № 60;
- характеристика голови ОСББ «А. Корольова, 5» ОСОБА_9 на ОСОБА_4 ;
- висновок судово-медичної експертизи Ужгородського міжрайонного відділення СМЕ № 217 від 23 березня 2017 року;
- копія листка непрацездатності ОСОБА_5 .
Таким чином, суд допитавши обвинувачену, потерпілу та свідків, дослідив, оцінив та проаналізував отримані, досліджені і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена повністю.
Визнаючи ОСОБА_4 винною у вчиненому, суд кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, визначеними ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Ужгород, громадянка України, українка, з середньою освітою, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місце проживання характеризується вкрай негативно, має на утриманні дитину ОСОБА_7 , 2003 року народження, не працює, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, раніше не судима.
Обираючи до обвинуваченої ОСОБА_4 вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судима, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Обвинуваченою ОСОБА_4 , було подано до суду письмову заяву про застосування до неї п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», звільнивши її від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності цим законом має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , 2003 року народження, з наслідками застосування амністії ознайомлена.
Прокурор не заперечив щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 , від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 на день набрання чинності цим Законом має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , 2003 року народження, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ, копія якого приєднана до матеріалів справи.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 , поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не вбачається.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільним позивачем (потерпілою) ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов за яким вона просить суд стягнути з цивільного відповідача (обвинуваченої) ОСОБА_4 на її користь 1 139,14 грн., як відшкодування завданої майнової шкоди, завданої злочином, та 50 000,00 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування позову цивільний позивач зазначив, що, внаслідок вказаного кримінального правопорушення, вона пережила значний фізичний біль та стрес, отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних синців нашкірних покривах кінцівок, тілесні ушкодження у вигляді множинних синців тулуба та струс мозку, що підтверджується висновком СМЕ та листком непрацездатності. Тривалий час її боліла голова, вона перебувала на лікарняному, важко було здійснювати роботу по дому та доглядати за дітьми, знаходилася під наглядом лікарів.
На лікування нею витрачено 1 139,14 грн., що підтверджується квитанцією від 09.03.2017 року про ЕЕГ на суму 150 грн,, та двома чеками про купівлю лікарських засобів та ліків на суму 548,31 грн., та 440, 83 грн., відповідно.
Таким чином сума матеріальної шкоди, що підлягає відшкодовуванню, як зазначає цивільний позивач становить 1 139,14 грн.
Діями відповідача їй також завдано моральної шкоди, так як зазначає ОСОБА_5 , в результаті злочину скоєного обвинуваченою, їй були спричинені моральні страждання та переживання. Вона постійно перебуває в стані стресу та психічного напруження, який не покидає її дотепер. З вини ОСОБА_4 в її житті виникли негативні вимушені зміни: внаслідок значних витрат на лікування погіршився її матеріальний стан, було зіпсоване її здоров`я, вона пережила фізичний біль, лікування, вживання значної кількості ліків. Стрес пережила її сім`я: діти, які були шоковані від того, що сталося постійно за неї переживали. З вини обвинуваченої вона перебуває в стані переважно поганого настрою, та до сих пір у ОСОБА_5 тремор. Усвідомлення факту неповаги до неї ОСОБА_4 , невжиття нею заходів на відшкодування хоча би понесених витрат на лікування, стало порушенням у неї сну та спокою.
Окрім того, що обвинувачена не відшкодувала їй витрати на лікування, ОСОБА_4 дотепер їй погрожує, принижує та провокує конфлікти, не одноразово намагалася нанести тілесні ушкодження. Вона майже весь час переймається вищевказаними проблемами. Будучи в нервовій напрузі, вона переживає за своє життя та життя дітей. Вимушена відвідувати правоохоронні органи і суд, а тепер ще й захищати свої права шляхом пред`явлення цивільного позову. Внаслідок нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 змушена до сих пір звертатися до лікаря - невропатолога, для лікування знову потрібні кошти. Спричинену їй моральну шкоду оцінює в 50 000,00 грн.
Як зазначено у ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпіла позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити.
Обвинувачена цивільний позов не визнала повністю, оскільки не вважає себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, просила суд відмовити у його задоволенні.
Як зазначено у ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як зазначено у п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Заслухавши думку прокурора, пояснення цивільного позивача та цивільного відповідача (обвинуваченого) по суті заявленого цивільного позову, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов частково та стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої моральну шкоду від злочину в розмірі 2 000,00 гривень оскільки вина обвинуваченої у вчиненні злочину доведена в ході розгляду зазначеного кримінального провадження.
Що ж стосується матеріальної шкоди, то на підтвердження завданої матеріальної шкоди суду надані наступні докази:
- розрахункова квитанція від 09.03.2017 року про проведення електроенцефалографії на суму 150 грн.;
- фіскальний чек № 110769 від 14.03.2017 року про купівлю лікарських засобів та ліків на суму 440, 83 грн.;
- фіскальний чек № 183079 від 10.03.2017 року про купівлю лікарських засобів та ліків на суму 548,31 грн.
Відтак суд вважає документально обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином у сумі 1 139,14 грн., відтак позов підлягає задоволенню в цій частині.
Згідно пп. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 цього ж Закону від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного їй покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгорода, Закарпатської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, незаміжньої, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , матеріальну шкоду, завдану злочином у сумі 1 139,14 грн., моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн., та 176,20 грн. (сто сімдесят шість гривень 20 копійок) витрат із сплати судового збору.
В задоволенні решти вимог за цивільним позовом відмовити за необґрунтованістю.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ:
-DVD диск із відеозаписом, який поміщено в паперовий конверт білого кольору - залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1