Справа № 558/46/19
номер провадження 1-кп/558/27/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року смт Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі :
одноособово суддя ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Дубляни Демидівського району Рівненської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, незаміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку не має, непрацюючої, не депутата, раніше не судимої,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

сторони кримінального провадження: державний обвинувач ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

23 грудня 2018 року о 06 год. ОСОБА_3 знаходилася за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 . У цей час в останньої виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення банки із салом з погреба господарства ОСОБА_5 , яке розташоване в господарстві по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 увійшла до подвір`я вищевказаного господарства потерпілої та, переконавшись у відсутності власника господарства та інших осіб, підійшла до дверей погреба, які не були зачинені на замок.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власника господарства та інших сторонніх осіб, з метою збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно, шляхом відчинення дверей, проникла всередину погребу господарства ОСОБА_5 , звідки викрала належну останній одну скляну банку ємністю три літри із свинним салом, вартістю 220 грн., яку поклавши в сумку, яку заздалегідь принесла із собою, перенесла до себе додому, тобто привласнила та розпорядилась викраденим на свій розсуд.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вона 24 грудня 2018 року о 23 год. знаходилася за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 . У цей час в останньої виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення банок із салом з погреба господарства ОСОБА_5 , яке розташоване в господарстві по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 увійшла до подвір`я вищевказаного господарства потерпілої та, переконавшись у відсутності власника господарства та інших осіб, підійшла до дверей погреба, які були зачинені на металевий ригель.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власника господарства, інших сторонніх осіб, з метою збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно, відсунувши рукою металевий ригель дверей, проникла всередину погребу господарства ОСОБА_5 , звідки викрала належні останній дві скляні банки ємністю три літри кожна із свинним салом, вартістю по 220 грн. за одну банку, на загальну суму 440 грн., які поклавши в сумку, яку заздалегідь принесла із собою, перенесла до себе додому, тобто привласнила та розпорядилась викраденим на свій розсуд.

Крім цього, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вона 26 грудня 2018 року о 23 год. знаходилася за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 . У цей час в останньої виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення продуктів харчування з погреба господарства ОСОБА_5 , яке розташоване в господарстві по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 увійшла до подвір`я вищевказаного господарства потерпілої та, переконавшись у відсутності власника господарства та інших осіб, підійшла до дверей погреба, які не були зачинені на замок.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власника господарства та інших сторонніх осіб, з метою збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно, шляхом відчинення дверей, проникла всередину погребу господарства ОСОБА_5 , звідки, діючи повторно, викрала належні останній одну скляну банку ємністю три літри із свинними ніжками, вартістю 160 грн., та одну скляну банку ємністю три літри із свинними ребрами, вартістю 210 грн., на загальну суму 370 грн., які поклавши в сумку, яку заздалегідь принесла із собою, винесла із даного господарства, тобто привласнила та розпорядилась викраденим на свій розсуд.

Також ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вона 27 грудня 2018 року о 04 год. знаходилася за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 . У цей час в останньої виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення продуктів харчування з погреба господарства ОСОБА_5 , яке розташоване в господарстві по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 увійшла до подвір`я вищевказаного господарства потерпілої та, переконавшись у відсутності власника господарства та інших осіб, підійшла до дверей погреба, які не були зачинені на замок.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власника господарства та інших сторонніх осіб, з метою збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно, шляхом відчинення дверей, проникла всередину погребу господарства ОСОБА_5 , звідки, діючи повторно, викрала належні останній дві скляні банки ємністю по три літри кожна із свинним салом, вартістю 220 грн. за банку, та одну скляну банку ємністю три літри із свинними ребрами, вартістю 210 грн., на загальну суму 650 грн., які поклавши в сумку, яку заздалегідь принесла із собою, винесла із даного господарства, тобто привласнила та розпорядилась викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням в інше приміщення, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вона 29 грудня 2018 року о 05 год. знаходилася за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 . У цей час в останньої виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення продуктів харчування з погреба господарства ОСОБА_5 , яке розташоване в господарстві по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 увійшла до подвір`я вищевказаного господарства потерпілої та, переконавшись у відсутності власника господарства та інших осіб, підійшла до дверей погреба, які не були зачинені на замок.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власника господарства та інших сторонніх осіб, з метою збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно, шляхом відчинення дверей, проникла всередину погребу господарства ОСОБА_5 , звідки, діючи повторно, викрала належні останній три скляні банки ємністю по три літри кожна із свинним салом, вартістю 220 грн. за банку, на загальну суму 660 грн., які поклавши в сумку, яку заздалегідь принесла із собою, винесла із даного господарства, тобто привласнила та розпорядилась викраденим на свій розсуд.

Внаслідок кримінальних правопорушень потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 2340,00 грн., яка в ході досудового розслідування частково відшкодована шляхом повернення потерпілій викраденого майна.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.

Зазначену кваліфікацію дій ОСОБА_3 суд вважає вірною.

12 лютого 2019 року між прокурором, обвинуваченою, в присутності захисника, було укладено угоду про визнання винуватості.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винною у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченій слід призначити узгоджене в угоді покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців. Покласти на ОСОБА_3 обов"язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців. Покласти на ОСОБА_3 обов"язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. При цьому обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, щиро розкаялася в скоєному.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваної повне порозуміння нею її процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо неї обвинувачення, виду покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Потерпіла ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про надання згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченою ОСОБА_3 /а.п.26/.

Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст.474 КПК України роз`яснено процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснено вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченою узятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно постанов про приєднання речових доказів від 30 грудня 2018 року та 03 січня 2019 року, три скляні банки ємністю по 3 л. кожна, які наповнені свинним салом та чотири скляні банки ємністю по 3 л. кожна, з яких дві банки наповнені свинним салом, одна банка наповнена рубленими свинними ребрами та одна банка із рубленними свинними ніжками, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні /а.п.60, 129/.

Відповідно до ст. 100 КПК України, суд повинен вирішити долю речових доказів.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 12 лютого 2019 року між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винною за ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Звільнити ОСОБА_3 в порядку ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: три скляні банки ємністю по 3 л. кожна, які наповнені свинним салом та чотири скляні банки ємністю по 3 л. кожна, з яких дві банки наповнені свинним салом, одна банка наповнена рубленими свинними ребрами та одна банка із рубленними свинними ніжками, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 передати їй у користування.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя