ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта неповна середня, учень 3-го курсу Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , законний представник - ОСОБА_7 , інші учасники потерпілий ОСОБА_8 , представник служби у справах дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И В:
03 квітня 2018 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 в групі з особою, матеріали щодо якої виділені в інше провадження, знаходячись в приміщенні супермаркету «Континент», розташованого по вул. Якуба Коласа, 10 в м. Києві, вчинив хуліганські дії, а саме, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, яка виразилась в заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Так, у зазначений час ОСОБА_5 разом з вказаною іншою особою з метою придбання спиртних напоїв та продуктів харчування, приїхав до вказаного супермаркету. Перебуваючи в приміщенні магазину ОСОБА_5 та інша особа у присутності відвідувачів почали виражатись нецензурно на адресу продавців. ОСОБА_11 , виконуючи функції охорони у вказаному супермаркеті, зробив зауваження ОСОБА_12 та іншій особі. Реагуючи на дії ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та інша особа почали ображати останнього, чим принизили і його честь та гідність. У подальшому, коли ОСОБА_11 супроводив ОСОБА_14 разом з іншою особою до виходу із супермаркету, ОСОБА_5 , продовжуючи спільні з іншою особою групові хуліганські дії, наніс рукою удар ОСОБА_10 в область голови, спричинивши останньому фізичний біль. Коли від удару ОСОБА_11 , втративши рівновагу, впав на землю, інша особа, підтримуючи дії ОСОБА_14 , також застосувала насильство до потерпілого ОСОБА_13 , після чого обоє з місця скоєння злочину втекли.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні за наведених вище обставин злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам його вчинення. А саме що 03 квітня 2018 року приблизно о 17 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні супермаркету «Континент», розташованого в м. Києві по вул. Якуба Коласа, 10, разом зі своїм товаришем ОСОБА_15 вчинив порушення громадського порядку, а саме: нецензурно висловлювався у бік продавців та охоронця ГЕРАСИМЕНКА. А коли той супроводив їх до виходу із супермаркету, він, ВЕРБОВЕЦЬ, продовжуючи групові хуліганські дії, наніс лівою рукою удар ГЕРАСИМЕНКУ, від якого був зліва, в область голови, від чого той впав, НЕЧАЙ також застосував насильство до потерпілого ОСОБА_13 , після чого вони втекли.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 03 квітня 2018 року, діючи в групі з іншою особою, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, яка виразилося в заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а тому ці дії обвинуваченого в межах висунутого обвинувачення кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України.

Вирішуючи питання про можливість призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_12 покарання, суд згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 та 103 КК України, ст. ст. 485 та 487 КПК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який: характеризується в цілому позитивно, має нормальний стан загального розвитку, навчається посередньо, виконував процесуальні обов`язки під час кримінального провадження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності, має належні умови життя та виховання у сім`ї, хоча раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Обставинами, що пом`якшує його покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, його вік. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_14 не встановлено.

Суд виключає вказівку з обвинувачення на те, що даний злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, оскільки така кваліфікуюча ознака відсутня у диспозиціях ст. 296 КК України і не визнана вона встановленою стороною обвинувачення як така, що обтяжує покарання.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, вважаючи, що на момент постановлення вироку внаслідок щирого розкаяння ОСОБА_5 не потребує реального відбування покарання, суд, хоча і не знаходить правові підстави для його звільнення відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України від покарання, проте вважає за необхідне, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України, застосувати до нього правила ст. ст. 104 та 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, які здатні забезпечити його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Приймає суд і дані досудової доповіді стосовно неповнолітнього, за якими ризик вчинення повторного правопорушення з його боку середній, наявний виховний вплив на його особу з боку матері не виключає можливість вчинення з його боку нового правопорушення. Ці дані у своїй сукупності вказують на необхідність проведення додаткової роботи, спрямованої на формування почуття відповідальності з боку неповнолітнього із залученням відповідного органу пробації.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376, ч. 3 ст. 497 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: - повідомляти сектор КМВ з питань пробації про зміну місця свого проживання; виконувати заходи пробаційної програми.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 домашній арешт скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили передати належному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_16