Справа № 388/1918/18
провадження № 1-кп/403/30/19
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2019 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000886 від 20.11.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Інгулець Інгулецького району Дніпропетровської області, адреса місця проживання,
зареєстрована у встановленому законом порядку:
АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання:
АДРЕСА_2 ,
зареєстрованого, як безробітний, маючого повну вищу освіту, не одруженого, громадянина України, визнаного
непридатним до військової служби у мирний час та
прийнятого на тимчасовий облік запасу Збройних сил
України з 16.01.2014 року, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2018 року близько 13 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 разом з гр-ном ОСОБА_5 перебував в квартирі свого знайомого - потерпілого ОСОБА_6 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, побачивши в приміщенні кухні на столі електронну цигарку марки «Eleaf Ijust S» серійний № та маючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю потерпілого, який вийшов до іншої кімнати, та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, діючи умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав належну потерпілому електронну цигарку, яку поклав до кишені своєї куртки, а також коробку, перехідник та флакон до електронної сигарети, які помістив під куртку, після чого вийшов з квартири, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в загальному розмірі 640 грн.80 коп..
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю. Суду показав, що дійсно восени 2018 року, приблизно з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., точних дати та часу не пам`ятає, він разом з гр-ном ОСОБА_5 прийшли до свого знайомого ОСОБА_6 і з його дозволу перебували в квартирі, де останній проживає. В подальшому, перебуваючи протягом 15-20 хв., в приміщенні кухні, він побачив на столі електронну сигарету, яку вирішив викрасти. Зачекавши коли потерпілий вийде до іншої кімнати, він підійшов до столу та забрав електронну сигарету, поклавши її до кишені своєї куртки, в яку був одягнутий, а коробку з-під сигарети та інші предмети до неї, які знаходились на шкафу, помістив під куртку, підтримуючи їх рукою, та через короткий проміжок часу залишив квартиру потерпілого. З викраденим майном прийшов до себе додому, а наступного дня поїхав у власних справах до м.Кривий Ріг, де продав електронну сигарету, отримавши за це грошові кошти в сумі 250 грн. 00 коп.. В скоєному щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явився. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України без його участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов пред`являти не буде. Міру покарання залишає на розсуд суду (а.п.40).

З огляду на викладене, відповідно до положень ст.325 КПК України судом, після з`ясування думки учасників судового провадження, судовий розгляд кримінального провадження проведено без потерпілого ОСОБА_6 .. При цьому суд приймає до уваги, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого і за відсутності у нього наміру скористатися цим правом, суд позбавлений можливості примусити потерпілого з`явитися в судове засідання.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні, виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого, та необхідних для вирішення судом відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України питань щодо речових доказів та судових витрат.
Враховуючи зазначені обставини та показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні надав послідовні показання щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого він обвинувачується; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.3 ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечне діяння містить склад злочину, який класифікується як злочин середньої тяжкості.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанови від 24.10.2003 року №7), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше не судимою (а.п.60).
Обвинувачений ОСОБА_4 не працюючий. По місцю проживання характеризується позитивно. Згідно відповіді Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.62, 63, 64).
За змістом досудової доповіді, складеної інспектором Долинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , останній згідно соціально-психологічної характеристики має повну вищу освіту за спеціальністю "Автоматизоване управління технологічними процесами" та кваліфікацію інженер з автоматизованих систем управління виробництвом. Не працює, перебуває на обліку Долинської районної філії Кіровоградського обласного центру зайнятості. Проживає в громадянському шлюбі, виховує двох неповнолітніх дітей. На обліку лікаря психіатра не перебуває. Випадків вживання наркотичних речовин не встановлено. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі, окремих осіб, оцінюється як низький. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Виконання покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.п.53-55).
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, та роз`яснення, що містяться в п.1 Постанови від 24.10.2003 року №7, щодо дотримання судами у кожному конкретному випадку при призначенні покарання вимог кримінального закону й зобов`язання враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Російської Федерації» (п.39 рішення від 09 червня 2005 року заява №68443/01) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмаїлов проти Російської Федерації» (п.38 рішення від 06 листопада 2008 року, заява №30352/03) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає, що йому слід призначити вид покарання, не пов`язаний з позбавленням волі, в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, що виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 є працездатним, однак не працевлаштований, а тому призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим.
Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 з 24.07.2018 року перебуває на обліку в Долинській районній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості, як безробітний, тобто майновий стан обвинуваченого не свідчить про той факт, що він не має джерел доходів для сплати штрафу, оскільки отримує державну допомогу по безробіттю і сума отриманих виплат за період часу з серпня 2018 року по січень 2019 року становить 29974 грн. 63 коп.(а.п.58).
На підставі викладеного, суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого ним злочину,який є злочином середньої тяжкості; особи обвинуваченого, який являється особою раніше не судимою і до кримінальної відповідальності притягується вперше, має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно; його щирого каяття у вчиненому злочині та відсутності обтяжуючих покарання обставин вважає, що необхідним і достатнім покаранням для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді штрафу, призначене в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судової товарознавчої експертизи №5137/18-27 від 18.12.2018 року) в сумі 286 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні: коробка із серійним №, перехідник та флакон з речовиною, які під час досудового розслідування були передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), залишити останньому як законному володільцю, анулювавши розписку про зберігання.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Інгулець Інгулецького району Дніпропетровської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Долинським РВ УМВС України в Кіровоградській області 05 травня 1997 року), на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №5137/18-27 від 18.12.2018 року в розмірі 286 грн.00 коп. (двісті вісімдесят шість гривень 00 копійок).
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1