Справа № 243/904/19
Провадження № 1-кп/243/365/2019
ВИРОК
Іменем України
18 лютого 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0002604 від 11 грудня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, працевлаштованого, одруженого, який зареєстрований та фактично який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.10.2016 р. та на підставі виконавчого листа № 2/243/4088/16 ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на утримання дитини на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2016 р. на утримання своєї доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Знаючи про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліменти, порушуючи ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, на обліку в Слов`янському міському центрі зайнятості не перебував, обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я не має, офіційно ніде не

працевлаштувався до теперішнього часу, заходів до працевлаштування не вживав, однак отримує певний дохід від тимчасових заробітків, які жодним чином не легалізував, в повному обсязі гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги своїй малолітній доньці ОСОБА_7 не надавав, та не дивлячись на те, що ОСОБА_4 неодноразово попереджався Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управлінням юстиції в Донецькій області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, рішення суду не виконував і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 07.10.2016 р. по 08.01.2019 р. у сумі 34 253,00 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, щодо обставин вказаних в обвинувальному акті не заперечував та показав суду, що від спільного шлюбу з ОСОБА_6 має неповнолітню доньку ОСОБА_7 . На теперішній час шлюб між ними не припинено, але від проживає окремо від дружини та доньки. Згідно Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.10.2016 р. та на підставі виконавчого листа № 2/243/4088/16 він був зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на утримання дитини. Тривалий час був офіційно ніде не працевлаштований, однак отримує певний дохід від тимчасових заробітків, в повному обсязі гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги своїй малолітній доньці ОСОБА_7 не надавав, попереджався Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управлінням юстиції в Донецькій області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, рішення суду не виконував. Щодо існуючої заборгованості по аліментам не заперечував, але після початку кримінального провадження він сплатив потерпілій ОСОБА_6 частину борга по аліментам в сумі 5000 гривень. Зобов`язався сплачувати борг та поточні аліменти.

У скоєному щиро кається. Просить суворо не карати.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого, а також роз`яснив, що в даному випадку, сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Винуватість обвинуваченого у скоєні вказаного кримінального правопорушення крім вказаного, підтверджується наступними доказами, долученими до матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані докази перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена.

Таким чином вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засуджених так і іншими особами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку в КЛПЗ «Обласна психоневрологічна лікарня м. Слов`янська» не перебуває, та перебуває на обліку в КЛПЗ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Слов`янську, а також те, що потерпіла не наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

Судом також враховується досудова доповідь органу пробації відповідно до якої можливе перевиховування обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що останній щиро покаявся та почав сплачувати аліменти на користь потерпілої. Про щиросердечне каяття обвинуваченого свідчить визнання ним своєї вини та критичне ставлення до скоєного.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З огляду на вказане суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і тому визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення йому остаточного покарання у відповідності до санкції передбаченої за ч.1 ст. 164 КК України у вигляді громадських робіт.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по не заявлено, процесуальних витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 90 (дев`яносто) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту початку реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тягне за собою кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України, стосовно ОСОБА_4 не обиралися та не застосовувалися.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1