Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/4505/18
Провадження № 1-кс/723/5163/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернiвецької областi в складi:

слідчого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Сторожинець клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному за ч.3 ст.185 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Карсакі Сахалінської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, раніше судимого

встановив

Слідчий слідчого відділення Сторожинецького відділу поліції Головного управління національної поліції ОСОБА_6 (надалі слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури, Чернівецької області ОСОБА_3 (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001111 від 03.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , 03.12.2018 року біля 02,00 години шляхом зриву скоби з дверей проник до однієї з кімнат підсобного приміщення, яке належить ОСОБА_7 , що за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав велосипед, перфоратор, бензопилу, електродриль, електролобзик та шуруповерт на загальну суму 22036,94 грн.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, вважаючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, про що зібрано достатньо доказів, він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може впливати на потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Він не працевлаштований і має погану репутацію. Будь-які інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, посилаючись на вказані в клопотанні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду, не заперечив свою винуватість в скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, але просив не позбавляти його волі, не погодившись із доводами прокурора. Просив домашній арешт, обіцяючи що буде по першому виклику з`являтися до слідчого, прокурора чи суду.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 також не погодився із клопотанням і посилаючись на те, що тримання під вартою дуже жорсткий запобіжний захід, просив застосувати інший м`якший запобіжний захід.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 03 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001111 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України з приводу того, що цього числа біля 02,00 години ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна шляхом зриву скоби з дверей проник до підсобного приміщення яке ралежить ОСОБА_8 що в АДРЕСА_2 звідки викрав електро та бензоінструменти на загальну суму 22036,94 грн.

11 грудня 2018 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Дослідивши письмові докази які були додані до клопотання в т.ч. протокол допитту потерпілого від 05.11.2018 року, протоколи допиту свідків, протокол добровільної видачі ОСОБА_4 , викрадених інструментів та зважаючи на визнання своєї винуватості і оголошеної підозри підозрюваним, слідчий суддя знаходить що оголошена ОСОБА_4 підозра є обгрунтованою.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність трьох, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вивчивши зазначені ризики, на які посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя знаходить що існування ризиків передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України в суді не знайшли свого підтвердження, виходячи з такого.

Посилаючись на наявність ризику щодо можливості переховування від органів досудового розслідування, ініціатор клопотання обґрунтовує його тяжкістю злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання від 3 до 6 років позбавлення волі, внаслідок чого підозрюваний може умисно переховуватись з метою уникнення покарання.

На думку слідчого судді вказаний ризик не доведений суду та до того ж суперечить вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

В рішеннях цього органу у справах «Летельє проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Мамедова проти Росії», зазначено, що ймовірність переховування особи не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною.

Тобто, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому у рішенні Страсбурзького суду по справі «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року стверджено, вже зазначену обставину та вказано, що при цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з іншими державами та його міжнародні контакти, наявність паспортів, наявність сім`ї, попереднє ухилення від правоохоронних органів, тощо.

В суді також не знайдено доказів існування ризику щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілу, щоб остання змінила покази.

Такий ризик не є обґрунтованим оскільки в суді встановлено що підозрюваний та потерпіла перебувають в дружних стосунках і вона приймає участь в його долі., а підозрюваний до того ж згідно норм КПК України має право примиритися з потерпілим і укласти угоду про примирення про, що йому роз`яснювалось слідчим при оголошенні підозри.

Разом з тим, на думку суду підтвердженим є ризик щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний і раніше вчиняв злочини і притягувався до кримінальної відповідальності за їх вчинення злочинів, а тому такий ризик є реальним.

Слідчий суддя вважає, що не підтвердження інших ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, мають оцінюватися зважаючи на вимоги п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказане, слідчий суддя знаходить, що таких доказів до суду не було представлено, а зазначення в клопотанні про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 так і залишилось тільки демагогічним твердженням ініціаторів клопотання.

Ні обґрунтованість підозри ні будь-які характеризуючі обставини особи підозрюваного не є доказами того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ризик можливого скоєння підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки всі зазначені в ст.176 КПК України запобіжні заходи мають мету забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам визначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином в судовому засіданні слідчий та прокурор довели суду, що підозра повідомлена підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п.1 ч.1 ст.194 КПК України та існує ризик щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, що відповідає обставині встановленій в п.2 ч.1 ст.194 КПК України.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї ж статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування такого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленому в суді ризику.

При цьому слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується ухилення підозрюваного від кримінальної відповідальності та необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язок прибувати до слідчого з визначеною ним періодичністю.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно положень ст.181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби. При цьому під житлом у значенні, що використано в цій статті, на думку слідчого судді, по відношенню до житла підозрюваного ОСОБА_4 , слід розуміти будинок приватної форми власності з усіма приміщеннями, в яких постійно чи тимчасово проживає підозрюваний, включаючи приміщення, не призначені для проживання, які є складовою квартири.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого та прокурора в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком 60 (шістдесят) днів із забороною залишати квартиру АДРЕСА_3 , в період часу з 18,00 години вечора до 07,00 години ранку.

Покласти, строком на два місяці, на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого в кримінальному провадженні, прокурора або суду із встановленою ними періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу передати для виконання до Сторожинецького відділу національної поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали рахувати з 13 години 00 хвилин, 13 грудня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя