Справа № 738/1369/14-к
№ провадження 1-в/738/61/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi у складi:

суддi ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у вiдкритому судовому засiданнi подання Менського районного сектору з питань пробації про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу призначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року на покарання у виді позбавлення волі,
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року Менський районний сектор з питань пробації звернувся до суду із поданням про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу на покарання у виді позбавлення волі. Подання обгрунтоване тим, що вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10.10.2014 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 170000,00 гривень з конфіскацією грального обладнання. Засуджений не сплатив штраф у місячний строк і ухвалою суду зазначений штраф було розстрочено на один рік, однак засуджений штраф не сплатив. Станом на 22.02.2018 несплачена сума штрафу складає 152000 грн., у зв`язку з чим орган пробації просив замінити засудженому ОСОБА_6 несплачену суму штрафу на покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 23 дні.
Представник Менського районного сектору з питань пробації у судовому засіданні щодо вирішення подання поклався на розсуд суду. Висловив думку, що на час розгляду справи сплив строк виконання вироку.

Прокурор у судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що покарання призначене вироком суду не виконувалося, оскільки ОСОБА_6 навмисно не сплачував штраф призначений вироком суду, а також не виконував ухвалу якою цей штраф було розстрочено. Вказав, що строк виконання вироку щодо ОСОБА_6 не сплив, оскільки він ухилявся від відбування покарання, що виразилося у несплаті штрафу.

Засуджений ОСОБА_6 у судове засідіння не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно п. 5 ст. 539 КПК України у судове засідання викликається засуджений, однак його неприбуття в судове засідання, якщо він був належним чином повідомлений про розгляд справи, не перешкоджає проведенню судового засідання. Засуджений ОСОБА_6 повідомлений про час та місце розгляду справи працівниками поліції(п. 6 ст. 135 КПК України), що підтверджується відеозаписом(ст. 136 КПК України), який було переглянуто у судовому засіданні та з якого вбачається, що ОСОБА_6 не бажав отримувати судову повістку, але її зміст йому було повідомлено усно працівником поліції. Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що на відеозапису дійсно засуджений ОСОБА_6 і останній знає про час та місце розгляду справи. Крім того, це підтверджується наданим у судовому засіданні адвокатом ОСОБА_5 заяви за підписом ОСОБА_6 згідно якої він просить відкласти розгляд справи, оскільки у суді розглядається клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України, а також він звернувся до 26.12.2018 року до лікарні і перебуває на лікуванні, підтвердження чого надасть у наступне судове засідання. Адвокат пояснив, що ОСОБА_6 перебуває на амбулаторному лікуванні, однак самостійно приніс йому (адвокату) заяву про відкладення справи для надання суду. Суд вважає, що вказані у заяві причини на які посилається засуджений ОСОБА_6 є неповажними, оскільки його звернення до суду із клопотання про звільнення від відбування покарання не є підставою відкладення справи, а тим більше не відомо яке у тій справі буде прийнято рішення. Посилання про перебування на лікарняному, суд розцінює як затягування розгляду справи, оскільки суду не надано доказів перебування на лікарняному, а також як вказав адвокат, ОСОБА_6 перебуває на амбулаторному лікуванні і самостійно адвокату приніс заяву для передачі суду, тому суд вважає що він має можливість прийти і до суду для участі у розгляді справи. Крім того, 11.09.2018 року ОСОБА_6 надавав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням, але на наступне судове засідання до суду не прибув і не надав підтверджуючі документи про лікування. Крім того, у розгляді справи приймає участь захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 який підтримує зв`язок із засудженим про що свідчать надання заяв від ОСОБА_6 , а тому ОСОБА_6 обізнаний про хід розгляду справи. Враховуючи викладене, суд вважає що засуджений ОСОБА_6 без поважних причин не з`являється у судові засідання, а вказані ним причини є неповажними, а тому справу можливо розглянути без його участі.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання з причин його безпідставності. Вказав, що вирок суду відносно ОСОБА_6 не було виконано, а тому ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування покарання призначеного вироком суду. Вирок суду не був виконаний не з вини засудженого ОСОБА_6 , останній не ухилявся від його виконання, але не міг сплачувати штраф з причин відсутності у нього доходу. Вказав, що під час виконання вироку суду, ОСОБА_6 не працював.

Заслухавши представника органу пробації, пpокуpоpа та захисника, дослідивши наявні в справі докази, суд дійшов до наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10.10.2014 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 170000,00 гривень з конфіскацією грального обладнання (т. 4 а.с. 5-9).
Згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 02.11.2015 року (т. 3 а.с.79-81), засудженому ОСОБА_6 , надано розстрочку виплати суми штрафу в розмірі 170000,00 грн., призначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10.10.2014 року, із щомісячною виплатою 14166,67 грн. до 20 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2015 року по листопад 2016 року.
Як вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій, ОСОБА_6 сплатив штрав частково на загальну суму 18 тисяч грн.(т. 3 а.с.95-110 та т. 4 а.с.221-222), а тому залишок несплаченого штрафу складає 152000 грн.
Згідно ч. 2,4 ст. 26 КВК України, у разі призначення основного покарання у виді штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. У разі несплати засудженим чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Згідно вироку Менського районного суду Чернігівської області від 10.10.2014 року, ОСОБА_6 призначено основне покарання у виді штрафу у розмірі 170000 грн. Несплачений штраф складає 152000 грн., тобто понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян.
Відповідно до п. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Станом на 27 грудня 2018 року, несплачена ОСОБА_6 сума штрафу складає 152000 грн. 00 коп. (сто п`ятдесят дві тисячі грн. 00 коп.), що становить 3 роки 22 дні позбавлення волі( 17 х 8 = 136, тобто 1 д.п.в. становить 136 н.м.д.г.; 152000 : 136 = 1117 д.п.в.; 1117 д.п.в.= 3 роки 22 дні).
Враховуючи викладене, суд вважає що подання необхідно задовольнити та замінити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу на покарання у виді позбавлення волі, оскільки останній не сплачує чергові платежі без поважних причин, які йому були визначені ухвалою суду про розстрочку виконання вироку суду.
Твердження адвоката ОСОБА_5 , що вирок суду не виконувався не з вини засудженого ОСОБА_6 , оскільки останній не мав заробітку, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України є необгрунтованими враховуючи наступне.
Вироком Менського районного суду Чернігіської області від 10.10.2014 року ОСОБА_6 було визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 170000,00 гривень з конфіскацією грального обладнання.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувального вироку його не було виконано на протязі двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 02.11.2015 року засудженому ОСОБА_6 надавалася розстрочка виплати суми штрафу до 20 листопада 2016 року.
Отже, суд приходить до висновку, що строк давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 необхідно відраховувати із 21 листопада 2016 року.
Згідно ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі визначеному ухвалою суду про розстрочку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 частково сплачував суму штрафу, однак у меншій сумі ніж суд визначив сплачувати щомісячно та не кожного місяця здійснював ці платежі.
Згідно ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.
Згідно копії квитанції (т. 4 а.с.222), ОСОБА_6 останній раз сплатив платіж 20.02.2018 року у сумі значно меншій ніж повинен сплачувати щомісячний платіж визначений ухвалою суду про розстрочку, а тому суд приходить до висновку, що з цього часу перебіг давності виконання вироку зупинився.
Суд також вважає, що наведена захисником причина не виконання ОСОБА_6 вироку суду, як відсутність доходу є неповажною, оскільки ОСОБА_6 є особою працездатного віку, відомостей що він не може працювати за станом здоров`я суду не було надано.
Крім того, ОСОБА_6 навмисно затягував вирішення даної справи, оскільки він вказував у своїх заявах які надавав суду через свого адвоката, а також у інших документах адресу місця свого проживання за якою потім не отримував судові повістки.
Враховуючи викладене та кеpуючись ст. 53 КК України, ст. 26 КВК України, ст. ст. 372, 395, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання Менського районного сектору з питань пробації про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу призначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року на покарання у виді позбавлення волі задовольнити.
Замінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді штрафу призначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року на покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки 22 (двадцять два) дня.
Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1