Справа № 573/176/19
Номер провадження 1-кп/573/51/19
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
05 лютого 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 29 грудня 2018 року за №0000659 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, розлученого, у лікарів нарколога, психіатра на обліку не перебуває, непрацюючого, раніше судимого:

1) 18 квітня 2005 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди і з конфіскацією всього належного йому майна;

2) 15 червня 2009 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці;

3) 07 липня 2011 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; звільненого 01 грудня 2011 року на підставі постанови Ковпаківського районного суду м. Сум від 14 листопада 2011 року відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію»;

4) 09 жовтня 2012 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

5) 17 вересня 2013 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

6) 24 жовтня 2013 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

7) 19 грудня 2018 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

судимості не зняті й не погашені,

за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,
в с т а н о в и в :
29 грудня 2018 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Білопілля на перехресті вулиць Соборна і Спаська в районі магазину «Ямал», помітив, що у невідомої йому жінки, яка виходила з аптеки, розташованої навпроти, на землю випав гаманець. У цей час в останнього виник умисел на крадіжку майна невідомої йому жінки.

Скориставшись відсутністю сторонніх осіб, усвідомлюючи, що його дії залишаються поза увагою потерпілої та інших осіб, ОСОБА_4 підійшов до гаманця та підняв його. У гаманці останній виявив грошові кошти в сумі 300 грн. купюрами по 100 і 200 грн., банківську картку банку АБ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , а також листок паперу із зазначенням пін-коду до карткового рахунку, які належать ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 повторно таємно викрав 300 грн. та банківську картку банку АБ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , належні потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на вказану суму.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та дав покази, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема, показав, що 29 грудня 2018 року близько 16 години 30 хвилин він знаходився в м. Білопілля на перехресті вулиць Соборна і Спаська в районі магазину «Ямал». У цей час він помітив, як у невідомої йому раніше жінки, яка виходила з аптеки, випав гаманець. Він вирішив цим скористатися та викрасти його.

Переконавшись, що його ніхто не бачить, підняв і відкрив гаманець, в якому було 300 грн., банківська картка та папірець, на якому були записані чотири цифри. Він одразу здогадався, що це пін-код.

Гроші й картку поклав до кишені. А хвилин через десять, коли підійшов до свого під`їзду, був виявлений працівниками поліції, яким віддав усе викрадене.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин, суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки він вчинив викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, від якого тяжких наслідків не настало, особу обвинуваченого, скарг на якого до міської ради не надходило, матеріальне становище. Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки правдиво повідомив про обставини вчинення злочину.Обставина, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Прокурор просив врахувати суд, як обставину, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування завданого збитку. Але суд не бере до уваги зазначену обставину, оскільки обвинувачений добровільно не віддав викрадені речі потерпілій, а зробив це лише на вимогу поліції.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але й переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.
При призначенні покарання суд також враховує, що злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_4 вчинив після засудження, але до відбуття покарання, призначеного вироком Білопільського районного суду Сумської області від 19 грудня 2018 року, яким обвинуваченого було засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. У зв`язку з викладеним, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням положень ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.
Речові докази: шкіряне портмоне з написом «Mar Copoir» коричневого кольору, купюри номіналом 200 грн. серії КА №3121341 та 100 грн. серії МЛ №3779960, картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , шматок паперу білого кольору з написом кульковою ручкою «1941», які зберігаються в ОСОБА_5 , залишити останній як власнику.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 19 грудня 2018 року за правилами ст. 72 КК України про те, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня затримання.
Речові докази: шкіряне портмоне з написом «Mar Copoir» коричневого кольору, купюри номіналом 200 грн. серії КА №3121341 та 100 грн. серії МЛ №3779960, картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , шматок паперу білого кольору з написом кульковою ручкою «1941», які зберігаються у ОСОБА_5 , залишити останній.
На вирок з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя -