пр. № 1-кп/759/349/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0007822, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві зазначене кримінальне провадження,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2018 року за №0007822 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 15.11.2018 року.

Судове провадження на підставі зазначеного обвинувального акта відносно обвинуваченого судом не завершено, у зв`язку з чим судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Так, відповідно до вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До сплину продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з наступного.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, дійшов висновків, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися та не змінилися, що полягають у високій ймовірності ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на обставини обвинувачення та тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , які віднесено до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання понад п`яти років позбавлення волі.

При цьому суд враховує дані про обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, одружений, утриманців не має, не працює, та не має офіційного джерела доходу, його вік та стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, відсутність належних гарантій та підтверджених сталих соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики ухилення від суду.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт, то на думку суду зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки жодних нових доказів про те, що ризики відпали, зменшилися і є неактуальними, сторона захисту не надала.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину вчиненого із застосування насильства, суд, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.
Керуючись ст. ст. 183, 197, 331, 369-371, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на шістдесят днів, тобто до 29.04.2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1