ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
28 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретареві ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не має відповідно до ст. 89 КК України,
засуджений за ч.1 ст. 286 КК України до обмеження волі строком два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Вироком присуджено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі одна тисяча сто сорок чотири гривні 00 коп.; дві тисячі дві гривні 00 коп. та одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 00 коп.

Вироком також вирішено долю речових доказів.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу прокурора, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнаний винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що

Справа № 359/7190/18 Апеляційне провадження: № 11-кп/824/1365/2018 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_9 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1

спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке, як видно з вироку, він вчинив близько 0630 години 13 червня 2018 року, перебуваючи у хворобливому стані та стані стомлення, керуючи технічно-справним автомобілем «RENAULT CLIO SYMBOL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Бориспіль-Дніпро в село Мирне Бориспільського району Київської області, в напрямку м. Бориспіль.

Під час руху по зазначеній автодорозі водій ОСОБА_7 , проявляючи злочинну недбалість, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, чим грубо порушив п.п. 2.3 «б», 2.9 «б», 12.1 ПДР України, та внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «BA3-21043», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в напрямку міста Дніпро. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ-21043», ОСОБА_6 та пасажир цього автомобіля отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якійне піддає сумнівам доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, правильність юридичної кваліфікації скоєного за ч.1 ст. 286 КК України, вид, розмір основного покарання, визначеного судом першої інстанції, рішення щодо звільнення винуватця від відбування цього покарання з випробуванням та розмір іспитового строку, визначений цим судом, водночас вважає оскаржений вирок стосовно ОСОБА_7 незаконним в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На обґрунтування прокурор вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що полягало у не вирішенні судом питання про застосування чи не застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом і,не застосувавши це покарання, суд нічим своє рішення у вироку не обґрунтував.

На цих підставах прокурор просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до обмеження волі строком на два 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, терміном 1 один рік та покласти на ОСОБА_7 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора та потерпілого на підтримку апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, як вони описані у вироку, винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, правильності юридичної кваліфікації скоєного за ч.1 ст. 286 КК України, виду та розміру основного покарання, можливості звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням, іспитовим строком в один рік, покладенням на нього певних обов`язків, у порядку ст. ст. 75 та 76 КК України, ніким апеляційним порядком не піддавались сумнівам, а тому, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, ці висновки судова колегія не досліджує, не перевіряє, не оцінює та погоджується з ними

Що ж стосується апеляційних вимог прокурора про зміну вироку шляхом внесення до нього мотивувальної частини про не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та вказівці про не призначення цього додаткового покарання в резолютивній частині вироку, то, попри слушність посилань прокурора на недоліки стилю викладення вироку, вони задоволенню не підлягають.

Хоча в мотивувальній частині вироку дійсно прямо не вказано про не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а в резолютивній його частині при призначенні покарання Височину не зазначено прямо, що згадане додаткове покарання не призначається, але в мотивувальній частині досить детально обґрунтоване рішення саме щодо не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, в тому числі з посиланнями на рішення Європейського суду в правах людини, не перебування ОСОБА_7 , на спеціальних обліках у лікарів наркологів та психіатрів, вчинення кримінального правопорушення у хворобливому стані, позбавлення його можливості забезпечувати нормальні умови проживання його родині та погіршення її матеріального становища в результаті застосування вказаного додаткового покарання, отже рішення суду в цій частині є досить переконливо вмотивоване та обґрунтоване.

Оскільки ж у резолютивній частині вироку додаткове покарання і реально судом не призначене, то будь-яких неточностей чи різночитань в ході виконання вироку не виникне.

Якщо ж у прокурора в цій частині існують будь-які сумніви, то він вправі звернутися до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення судового рішення, а не подавати в цій частині апеляційну скаргу.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що фактично апеляційні вимоги прокурора є безпредметними, надуманими, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, чинному кримінальному та кримінальному процесуальному законодавстві і загально визнаній судовій практиці, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, не маючи апеляційних приводів та підстав для зміни чи скасування вироку, який є законним, обгрунтованим та вмотивованим, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення.

Судді: