Справа № 354/28/17
Провадження № 11-кп/4808/8/18
Категорія ст. 382 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

виправданого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000014, за апеляційними скаргами прокурорів, які брали участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_11 на вирок Богородчанського районного суду Івано Франківської області від 16 травня 2018 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано Франківська, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, якого виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурори, які брали участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 вважають, що вирок Богородчанського районного суду стосовно ОСОБА_9 за ст. 382 ч.1 КК України є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Зазначають, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 374 КПК України у вироку не мотивував, чому він не бере докази обвинувачення, а саме покази потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 . Окрім цього, вказують, що в ході судового розгляду потерпілою та прокурором двічі заявлялось клопотання про проведення судової земельно технічної експертизи з метою визначення точної площі самочинної забудови, яка підлягає до знесення на виконання рішення Яремчанського міського суду від 22.08.2011 року, проте суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив у задоволенні цих клопотань.

Просить вирок Богородчанського районного суду Івано Франківської області від 16.05.2018 року про виправдання ОСОБА_9 за ст. 382 ч.1 КК України скасувати з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_11 в поданій апеляційній скарзі з доповненням вважає вирок Богородчанського районного суду від 16.05.2018 року незаконним та необґрунтованим, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що рішенням Яремчанського міського суду від 22.08.2011 року, визнано самочинним будівництвом добудову до квартири АДРЕСА_2 та визнано недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_9 і ОСОБА_14 на добудову до квартири; зобов`язано ОСОБА_9 та ОСОБА_14 провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_2 , звільнивши від добудови земельну ділянку ОСОБА_11 , проте станом на даний час рішення суду не виконане. Окрім цього вказує, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні клопотань, щодо проведення судових експертиз для визначення площі самочинного будівництва квартири АДРЕСА_2 , яка підлягає знесенню ОСОБА_9 для виконання рішення Яремчанського міського суду від 22.08.2011 року в межах її земельної ділянки.

Просить скасувати вирок Богородчанського районного суду від 16.05.2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000014 від 07.10.2014 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України та постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 засудити за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України.

Призначити по справі судову земельно технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання: яка площа самочинного будівництва (добудови) до квартири АДРЕСА_2 , підлягає знесенню для виконання рішення Яремчанського міського суду від 22.08.2011 року у справі № 2-2/2011 року про знесення ОСОБА_9 самочинно забудованої добудови до квартири у межах її земельної ділянки, визначених її державним актом, виконання якої доручити Львівському науково дослідницькому інституту судових експертиз.

Вироком Богородчанського районного суду від 16 травня 2018 року ОСОБА_9 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно обвинувального акту, 22 серпня 2011 року рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, яке згідно ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2011 року залишено без змін, тобто набуло законної сили у справі № 2-2/2011 за позовом ОСОБА_11 , зобов`язано ОСОБА_9 і ОСОБА_14 провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_2 та звільнити від добудови земельну ділянку ОСОБА_11 . Однак ОСОБА_9 , умисно, всупереч та з метою невиконання вищевказаного рішення суду, маючи реальну можливість його виконати, не здійснив належним чином перебудову добудови до квартири АДРЕСА_2 , тим самим не звільнив земельну ділянку потерпілої ОСОБА_11 від самочинного будівництва, загальною площею 0,0022 га, тобто його дії тягнуть за собою кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 382 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурори підтримали подану апеляційну скаргу просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції від 16.05.2018 року скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України;

- потерпіла підтримала подану нею апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурорів, просила їх задовольнити та скасувати вирок Богородчанського районного суду від 16.05.2018 року;

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 заперечили з приводу поданих апеляційних скарг прокурорів, які брали участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_11 , просили залишити їх без задоволення а виправдувальний вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

У відповідності до положень ст.404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, зокрема відсутності події кримінального правопорушення та відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 17 ч.2 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даної статті, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

За встановлених фактичних обставин кримінального провадження, виходячи із закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог статей 17, 94, 368, 374 КПК України про те, що вирок суду повинен бути законним і вмотивованим, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд першої інстанції, забезпечуючи принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, прийняв законне та обґрунтоване рішення про невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, який йому був інкримінований. Мотивуючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції вірно зазначив, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 не знайшло свого підтвердження. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону у судовому засіданні перевірив усі надані стороною обвинувачення докази, на підставі яких ОСОБА_9 було висунуто обвинувачення та давши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов до правильного висновку про виправдання його за 382 ч.1 КК України. Спростовуючи висунуте обвинувачення ОСОБА_9 , суд першої інстанції навів належну мотивацію прийнятому рішенню і обґрунтовано дійшов висновку про його виправдання.

Вирок суду відповідає вимогам статей 368-371, 374 КПК України, а тому доводи прокурорів та потерпілої ОСОБА_11 у своїх апеляційних скаргах про незаконність виправдувального вироку щодо ОСОБА_9 є необґрунтованими.

Посилання прокурорів в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України в мотивувальні частині вироку, вказавши у чому обвинувачується ОСОБА_9 недостатньо зазначив підстави недоведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України, зокрема в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції вірно вказавши у чому обвинувачується ОСОБА_9 при цьому зазначив підстави недоведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України, також в повній мірі дослідив подані сторонами докази та детально проаналізував їх, в підтвердження своїх доводів, тим самим з`ясувавши фактичні обставини кримінального провадження, і прийшов до правильного висновку що обвинувачення, висунуте ОСОБА_9 свого підтвердження не знайшло.

Колегія суддів не може погодитися також із доводами апеляційної скарги прокурорів про те, що суд не зазначив в мотивувальній частині вироку підстави для виправдання обвинуваченого та мотиви, з яких суд приймає одні докази та відкидає інші.

Колегія суддів встановила, що місцевий суд правильно у вироку зазначив про те, що в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_9 не здобуто жодних переконливих доказів, які б підтверджували пред`явлене йому обвинувачення, і оцінка яких була б позбавлена відповідних сумнівів щодо доведеності участі обвинуваченого у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону, вказав у судовому рішенні, з яких саме підстав він дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_9 .

Доводи апеляційних скарг прокурорів та потерпілої ОСОБА_11 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та неналежну оцінку зібраних доказів, на думку колегії суддів є безпідставними.

Так, як виходячи з диспозиції ст. 382 ч.1 КК України кримінальна відповідальність за вказаною статтею настає лише у випадках невиконання чи перешкоджання виконанню особою законного і правосудного рішення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції було допитано свідків, а саме державних виконавців відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які ствердили, що рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2011 року у справі № 2-2/2011 за позовом ОСОБА_11 , яким ОСОБА_9 зобов`язано провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_2 та звільнити від добудови земельну ділянку ОСОБА_11 обвинувачений виконав - звільнив земельну ділянку потерпілої ОСОБА_11 від самочинного будівництва, загальною площею 0,0022 га., в зв`язку з чим провадження по виконанню рішення суду закінчено. Претензій до ОСОБА_9 щодо виконання рішення суду в них не було, тому вони не зверталися до прокурора із поданням про невиконання рішення суду та вчинення кримінального правопорушення, в якому б просили вирішити питання про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

Окрім цього, з постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_16 від 06 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження ВП № 36555997 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2, виданого 08 лютого 2013 року Яремчанським міським судом Івано-Франківської області про визнання самочинним будівництвом добудови до квартири АДРЕСА_2 та визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_9 і ОСОБА_14 на добудову до квартири АДРЕСА_2 , яким зобов`язано ОСОБА_9 і ОСОБА_14 провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_2 , звільнивши від добудови земельну ділянку ОСОБА_11 закінчено боржником рішення суду виконано (проведено перебудову добудови до квартири АДРЕСА_2 , звільнивши від добудови земельну ділянку ОСОБА_11 ), що підтверджується актом державного виконавця від 05.11.2013 р. та актом здачі-приймання робіт № 2 від 04.11.2013 р. (Том 1, а.с.97).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2014 року апеляційну скаргу потерпілої на ухвалу Яремчанського міського суду від 07 лютого 2014 року за скаргою ОСОБА_11 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_16 про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанов про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання виконати рішення суду відхилено, ухвалу Яремчанського міського суду від 07 лютого 2014 року у справі №354 /1117/13- ц залишено без змін (Том 1, а.с. 104-107).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_11 на ухвалу Яремчанського міського суду від 07 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2014 року в справі за скаргою ОСОБА_11 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_16 , заінтересовані особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , виконавчий комітет Яремчанської міської ради про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанов про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання виконати рішення суду - відмовлено (Том 1, а.с. 108).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому, слід мати на увазі, що ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України (зокрема подію кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення) на слідчого та прокурора. Докази винуватості ОСОБА_9 , на які посилалося обвинувачення, перевірені судом та належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності. На думку колегії суддів апеляційного суду, винність ОСОБА_9 в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили не підтверджена доказами, які були надані органами досудового розслідування, і суд правильно виправдав останнього за ст. 382 ч.1 КК України.

Враховуючи вище перелічені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно та повно дослідив показання ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_11 , свідків та зібрані докази, дав їм належну оцінку в їх сукупності і дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому законно, з врахуванням вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, ухвалив виправдувальний вирок.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_11 , слід залишити без задоволення, а вирок Богородчанського районного суду Івано Франківської області від 16 травня 2018 року без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурорів, які брали участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та апеляційну скаргу з доповненням потерпілої ОСОБА_11 залишити - без задоволення, вирок Богородчанського районного суду Івано Франківської області від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5