ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/277/19 Справа № 212/1027/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, громадянина України, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк дії ухвали - до 05 квітня 2019 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України існують, і є реальні підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може залишити місце проживання, ухилятися таким чином від слідства та суду, впливати на потерпілу у кримінальному провадженні та вчинити інший злочин, а тому запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо. Окрім того, слідчий суддя зазначає, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, на утриманні малолітніх дітей не має, інвалідності не має, що свідчить про відсутність тісних соціальних зв`язків. При цьому, суд вказав й на те, що в провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , та окрім цього Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 21 січня 2019 року ухвалено вирок щодо підозрюваного, яким його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги, захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 станом на 05 лютого 2019 року є особою не судимою, оскільки вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2019 року не набрав законної сили, а розгляд кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 у Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області тільки розпочався і винність ОСОБА_6 не доведена. Окрім того, зазначає, що слідчим суддею не враховано та не надано оцінку доводам сторони захисту, про те, що ОСОБА_6 судом першої інстанції вже обирався запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт за підозрою у вчиненні злочинів за ч.3 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України, і підозрюваний не порушив умови запобіжного заходу, чим показав своє відповідальне ставлення до обмежень, які були покладені на нього судом першої інстанції. До того ж, вважає, що факт проживання в одному будинку, не свідчить про наміри підозрюваного ОСОБА_6 впливати на потерпілу. Більш того, у кримінальному провадженні проведені усі слідчі дії, ОСОБА_6 отримав повідомлення про підозру, а тому висновок слідчого судді, про те, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню, яке фактично закінчено, є необґрунтованим. При цьому, зазначає, що в судовому засіданні він та підозрюваний просили застосувати цілодобовий домашній арешт, що фактично унеможливлює вільне пересування та вчинення іншого злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджується, що СВ Покровського ВП КВП ГУНР в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000299 від 05 лютого 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. 05 лютого 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину.
З оскаржуваної ухвали видно, що слідчим суддею встановлено, зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що в апеляційному порядку захисником не оскаржується.
Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то останні є такими, що об`єктивно існують.
З огляду на те, що підозра ОСОБА_6 є обґрунтованою, та з урахуванням особи останнього, тяжкості злочину у вчиненні якого він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про те що ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілого та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, є реальними.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, слідчий суддя, оцінив всі обставини провадження, у зв`язку з чим, дійшов до обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу немає, оскільки вони не зможуть забезпечити запобігання встановлених у провадженні ризиків.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність судових рішень, які набрали законної сили та якими встановлено його вину в межах інших кримінальних провадженнь, колегія суддів зазначає, що вказані обставини хоча і мають місце, однак спростувати висновків слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою не можуть та підстави для задоволення апеляційної скарги не дають.
З огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, який раніше судимий та вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, а також встановлені слідчим суддею ризики, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати таким, що відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Твердження захисника про відсутність доказів на підтвердження існування визначених слідчим суддею ризиків, суд апеляційної інстанції розцінює як безпідставні та такі, що не підтверджені жодними доказами.
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення слідчого судді, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4