233 № 233/5714/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2018 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2018 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001030 від 17.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надала письмове клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з підстав, викладених у письмовому клопотанні та доданих документів, обґрунтовуючи це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу до теперішнього часу не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 листопада 2018 року включно.

Необхідність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовувалась наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, перебуває на стадії підготовчого судового провадження.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 16 грудня 2018 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду з огляду на те, що суворість покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, може бути визнане ОСОБА_5 більш небезпечним ніж втеча, оскільки останній, 16 вересня 2018 року після скоєння злочину викинув знаряддя злочину та з місця скоєння злочину втік, намагаючись приховатись від правоохоронних органів. При цьому також слід врахувати, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків (з офіційною дружиною не мешкає та скоїв злочин у відношенні сина своєї співмешканки), тривалий час офіційно не працевлаштований та останній місяць не працює взагалі, не має постійного доходу, підтримує стосунки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя;

- обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується тим, що він безпосередньо знайомий з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 на час затримання підозрюваного була його є співмешканкою, в зв`язку з чим обвинувачений може будь-яким чином впливати на них, погрожувати та залякувати, або просити змінити показання, з метою уникнення покарання;

суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що застосований стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.

Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації, Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 судом на теперішній час не встановлено.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 314 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» в Донецькій області відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, строком на 60 (шістдесят) днів з 13.11.2018 року, тобто по 11 січня 2019 року включно.

Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, направити начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» в Донецькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1