Справа №463/1200/19
Провадження №1-кс/463/1785/19
У Х В А Л А

16 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 18 квітня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000312 від 26 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 16 квітня 2019 року ним було подано заяву слідчому про залучення як потерпілого до кримінального провадження за № 0000312 від 26 грудня 2018 року. 18 квітня 2019 року слідчим було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання його потерпілим. Копію даної постанови отримав 24 квітня 2019 року. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст. 55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди. Разом з тим, слідчому було надано оригінал психологічної довідки та оригінал діагностики ОСОБА_3 від 4 квітня 2019 року, які слідчий вважає, що вони неналежно посвідчені і не можуть розглядатися як доказ заподіяння моральної шкоди. А тому, просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 18 квітня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим та зобов`язати слідчого винести постанову про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження як потерпілого, надати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В судовому засіданні скаржник та його представник підтримали скаргу з мотивів викладених у такій, просили скаргу задовольнити.
Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги по суті.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою від 18 квітня 2019 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілим в кримінальному провадженні № 0000312 від 26 грудня 2018 року.

В заяві про залучення як потерпілого до кримінального провадження ОСОБА_3 вказав, яку саме на його думку йому спричинено шкоду та долучив до заяви оригінал психологічної довідки та оригінал діагностики ОСОБА_3 від 4 квітня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, слідчий виносячи оскаржувану постанову повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди, в тому числі оригіналів психологічної довідки та діагностики ОСОБА_3 , що в свою чергу сприяло б прийняттю обґрунтованого та законного рішення.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.

З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не надано оцінки обставинам викладеним в заяві про залучення як потерпілого до кримінального провадження, щодо можливого заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди. Слідчим не взято до уваги долучені до заяви документи у зв`язку з їх неналежним посвідченням, хоча як вбачається з заяви про залучення до провадження як потерпілого до неї були долучені оригінали психологічної довідки та діагностики ОСОБА_3 .

А тому вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови та належним чином не мотивовано підстави для відхилення поданих документів ОСОБА_3 в підтвердження можливого заподіяння йому шкоди кримінальним правопорушенням.

Крім того, у відповідності до положень п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо шкоди немайнового характеру. Виходячи з цих вимог необхідним засобом доказування заподіяння моральної шкоди може бути висновок експерта.

Оскільки ОСОБА_3 на даний час не є стороною кримінального провадження, він та його захисник позбавлені можливості самостійно звертатися до слідчого судді із клопотанням про проведення судово-психологічного дослідження, а відтак сама лише відсутність такого дослідження не може бути підставою для відмови у визнанні особи потерпілим.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого від 18 квітня 2019 року слід скасувати.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Беручи до уваги положення даної норми, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі слід зобов`язати слідчого повторного розглянути клопотання ОСОБА_3 від 16 квітня 2019 року, оскільки на момент розгляду скарги в слідчого судді відсутні будь-які дані, що вказане кримінальне провадження закрито, у зв`язку з чим скарга підлягає до задоволення частково.

Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 18 квітня 2019 року, якою в задоволені заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000312 від 26 грудня 2018 року було відмовлено.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000312 від 26 грудня 2018 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1