УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року

м. Київ
справа № 676/1610/17
провадження № 51-1022ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Кам`янецьПодільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2018 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 січня 2019 року в межах кримінального провадження № 0000351 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корзуново Печенгського району Мурманської області Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (даліКК).
Суть питання
За вироком Кам`янецьПодільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 15 січня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання змінив. Постановив призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. У решті вирок залишив без змін.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а вирок місцевого суду залишити без змін.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК) встановлені вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 ).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі потерпілий, вказуючи на порушення апеляційним судом принципу змагальності сторін, не зазначає чи порушував він перед судом апеляційної інстанції, після того, як сторона захисту в судовому засіданні висловила своє прохання про пом`якшення засудженому покарання, питання про відкладення або перенесення розгляду справи, і якщо ні то чому, враховуючи положення статей 22, 26, 404 КПК.
Крім того потерпілий, обмежившись загальним формулюванням не обґрунтував, як допущені, на його думку, апеляційним судом порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, та чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу, а також враховуючи те, що захисником засудженого ОСОБА_5 письмових змін або доповнень до апеляційної скарги не вносились.
Разом з тим, ст. 414 КПК визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Однак потерпілий ОСОБА_4 , не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного засудженому апеляційним судом покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу внаслідок м`якості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65, КК у їх взаємозв`язку.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені потерпілим у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3