У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області підполковника податкової міліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області підполковника податкової міліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна.

З внесеного клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, що Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000052 від 28.11.2018 року за ч. 1 ст. 204 КК України.

В ході проведеного 04.12.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2018 обшуку за адресою: Закарпатська область, Іршавський район, с. Ільниця, урочище Солом`янки, 1/2 «а» було виявлено та вилучено: договір №86-13/14 від 19.10.2018 на 5 арк.; акт прийому-передачі карт за Договором №86-13/14 від 19.10.2018 від 01.12.2018; договір №86-13/14 від 19.10.2018 на 4 арк.; копія заяви на 1 арк.; додаткова угода до Договору від 31.12.2014 на 2 арк.; акт прийому-передачі карток від 31.10.2018 на 1 арк.; реєстр документів для перевезення ФОП ОСОБА_5 на 1 арк.; звіт комісіонера №80009 від 31.10.2018 з додатками на 1 арк.; копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_5 на 1 арк.; копія витягу з Державного реєстру ОСОБА_5 на 1 арк.; договір поставки нафтопродуктів (копія) №5/13032017 від 13.03.2017 на 4 арк.; блокнот синього кольору з написом «2014 ТАС» з рукописними записами - 1шт.; кругла печатка з відтиском «Підприємець ОСОБА_5 код АДРЕСА_1 » - 1 шт.; прямокутна печатка з надписом « АДРЕСА_2 , Transkarpation region Irshava d.r. M.Roztoka, 1652 code UKR/066/72207» - 3 шт.; грошові кошти, а саме: українська гривня на суму 8500 грн., російський рубль на суму 3600 грн., чеська коруна на суму 500 корун, турецька ліра на суму 100 лір, азербайджанські манати на суму 46 манат, американські долари на суму 40 доларів.

Клопотання мотивоване тим, що виявлені товарно-матеріальні цінності та грошові кошти є матеріальними об`єктами, які були предметом кримінального правопорушення та засобом його вчинення та є речовими доказами. Підставою накладення арешту є існування достатніх підстав вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину та підлягає спеціальній конфіскації, що має місце в даному випадку. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації. На підставі наведеного, слідчий просить задовольнити клопотання та накласти арешт на речі і документи, вилучені в ході проведеного 04.12.2018 обшуку за адресою: АДРЕСА_3 .

Ознайомившись з клопотанням та доданими до нього матеріалами, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Згідно з ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Підставою арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В той же час, як встановлено слідчим суддею, у клопотанні не зазначено підстави арешту майна відповідно до положень статті 170 цього Кодексу.

Як випливає з ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зі змісту клопотання випливає, що метою накладення арешту є: збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В той же час, у клопотанні відсутні достатні підстави вважати, що тимчасово вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У клопотанні також відсутнє відповідне обґрунтування достатності підстав вважати, що вказане у клопотанні майно підлягатиме спеціальній конфіскації.

Клопотання також не відповідає приписам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки не зазначено точних відомостей (серії та номера) грошових коштів, на які слідчий просить накласти арешт.

Окрім того, матеріалами клопотання не підтверджуються повноваження прокурора здійснювати свої повноваження у даному кримінальному провадженні. Так, відповідно до наданого витягу з ЄРДР, відомості про прокурора відсутні.

Оскільки, слідчим суддею встановлено, що погоджене прокурором клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає неможливим розглянути його, як про це просить в клопотанні слідчий.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону, клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області підполковника податкової міліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна - повернути прокурору Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 .

Встановити строк, який не може перевищувати сімдесят дві години для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1