Справа № 748/2241/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/157/19
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербки, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області, громадянина України, розлученого, раніше не судимого, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України і за цей злочин призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 12436,24 гривень матеріальної шкоди та 100000 гривень моральної шкоди, а всього 112436 (сто дванадцять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 24 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 витрати на правову допомогу в сумі 10240 (десять тисяч двісті сорок) гривень.

Процесуальні витрати у провадженні на залучення експертів в сумі 1055,22 гривень стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 1 травня 2016 року, близько «16» год. «50» хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz» модель «1524» реєстраційний номер НОМЕР_1 в зчепленні з причепом пр - бортовим - тентованим марки «Tang» модель «ZCS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Чернігів-Ніжин-Прилуки-Пирятин, в напрямку м. Ніжин, Чернігівської області зі сторони м. Чернігів.

Рухаючись у вказаному напрямку в с.Количівка, Чернігівського району та області по вул. Дружби, біля буд. № 16, не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, в результаті чого від автомобіля від`єднався вказаний причіп та скоїв наїзд на зупинку громадського транспорту, де в той момент знаходилась ОСОБА_11 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої хребетно - спинномозкової травми з компресійним уламковим переломом тіла 1-го поперекового хребця 2 ступеню зі зміщенням уламків, переломів поперечних відростків 1,2,3,4 поперекових хребців, переломів остистих відростків 12-го грудного, 1,2 - го поперекових хребців з дорзальним вклиненням, вторинним відносним спінальним стенозом, переломи 10,11,12 ребер паравертебрально з обох боків, закритої черепно - мозкової травми зі струсом головного мозку, забійні рани чола справа.

На теперішній час маються наслідки закритої травми поперекового відділу хребта з компресійним уламковим переломом тіла 1-го поперекового хребця ІІ ст. зі зміщенням уламків, з переломом остистих виростків 12-го грудного та 1-го і 2-го поперекових хребців (травма в дорожньо-транспортній пригоді 21.05.2016, операція 27.05.2016 задній спонділодез транспедикулярною системою 12-го грудного 1-го та 2-го поперекових хребців) у вигляді стійкої вираженої правобічної люмбоішалгії, парезу розгиначів правої нижньої кінцівки, стійкого вираженого м`язово-тонічного синдрому, різкого обмеження рухів в нижньо-грудному і верхньо-поперековому відділах хребта, порушення статичної і динамічної функції хребта ІІІ ступеню.

Описаний вище комплекс тілесних ушкоджень у вигляді закритої хребетно-спинномозкової травми та закритої черепно-мозкової травми з наступним виникненням вищевказаних наслідків на теперішній час відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою стійкої втрати працездатності не менш ніж на одну третину.

Процент втрати професійної працездатності у ОСОБА_11 на теперішній час становить 45%.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Чернігівського районного суду від 26 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що диспозиція ст..286 КК України є банкетною, у зв`язку з чим при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях особи складу злочину, передбаченого даною статтею КК слід керуватися положеннями відповідних нормативно правових актів.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при визначенні характеру порушення правил безпеки руху необхідно встановити, яку статтю чи пункт Правил порушила особа, що керувала транспортним засобом.

Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст..ст.9,17,20 КПК України, які визначають такі загальні засади судочинства як законність, забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, а також всупереч ч.3 ст.42, ст..370, ст..374 КПК України не дотримався положень, не зазначив у фактичних обставинах кримінального провадження та формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, про те, які норми ПДР обвинувачений порушив, тобто не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, що порушило право обвинуваченого знати у вчиненні якого злочину його визнано винним. Тобто вважає, що судом допущено формулювання неконкретного обвинувачення у зв`язку з чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив подану ним апеляційну скаргу задовольнити з указаних у ній обставин, обвинуваченого, його захисника та представника потерпілої, які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурором ставиться питання про скасування вироку місцевого суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зокрема, зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при визначенні характеру порушення правил безпеки руху необхідно встановити, яку статтю чи пункт Правил порушила особа, що керувала транспортним засобом.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України і за цей злочин призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Також, у вказаному вироку судом встановлено наступне: «Рухаючись у вказаному напрямку в с.Количівка, Чернігівського району та області по вул. Дружби, біля буд. № 16, не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, в результаті чого від автомобіля від`єднався вказаний причіп та скоїв наїзд на зупинку громадського транспорту, де в той момент знаходилась ОСОБА_11 ».

Аналізуючи наведене, можна зробити висновок, що хоча суд і не вказав самі номери пунктів ПДР, які були порушені обвинуваченим, однак перерахував їх під час викладу обставин.

При цьому, варто наголосити, що відсутні посилання на норми ПДР, що порушені обвинуваченим і в зміненому обвинувальному акті (т.1, а.п.223-225), а відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Тому, в разі визначення пунктів Правил дорожнього руху, які порушив обвинувачений, суд першої інстанції вийшов би за межі пред`явленого обвинувачення.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує позицію як сторони захисту, так і потерпілої сторони, які заперечували проти апеляційної скарги і просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, оскільки задоволення апеляційної скарги прокурора призведе до порушення їх прав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження не були допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, а тому вирок суд не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4