Справа № 539/192/19
Провадження № 1-кс/539/298/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни Полтавської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
Вважає, що слідчий формально організував та поверхнево провів досудове розслідування в кримінальному провадженні, не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не провів необхідно та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі. Слідчим не проведено належної оцінки показань допитаних як свідків працівників Управління освіти, а також зібраних в кримінальному провадженні письмових доказів та не відображено у постанові, чому він взяв до уваги одні докази у справі і критично поставився до інших, а саме його доводів. Розбіжності між інформацією наданою ним та отриманою слідчим в ході розслідування не усунуто. Недосконало здійснено правовий аналіз, та винесений необґрунтований та передчасний висновок про закриття кримінального провадження. За таких підстав вважає, що постанова слідчого є незаконною та підлягає скасуванню.
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити.
Слідчий СВ Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області в судове засідання не з`явився.
Суд, заслухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із вимогами ч.2 ст.307КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2)зобов`язання припинити дію; 3)зобов`язання вчинити певну дію; 4)відмову у задоволенні скарги.
Підставою для закриття вищезазначеного кримінального провадження, згідно постанови, стала відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 182 ч. 1 КК України, оскільки не було отримано достатніх даних, які б підтвердили наявність складу злочину, а саме відсутня суспільна небезпечність діяння, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи під час досудового розслідування і вичерпані можливості їх отримати, так як повідомлення заявника носить компрометуючий характер. Без даних ознак передбачених об`єктивною стороною ст. 182 КК України не вбачається наявність складу злочину, і їх отримати не можливо.
Пунктом 2 ч.1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Так згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчий прийшов до висновку про закриття кримінального провадження через те, що проведеними слідчими діями не отримано достатніх даних, які б підтвердили наявність складу злочину.
Оцінюючи на предмет законності вказаної постанови, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання(збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.
Злочином, передбаченим ч. 1 ст. 182 КК України є незаконне збирання, зберігання, використання або поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди або поширення цієї інформації у публічному виступі, творі, що публічно демонструється, чи в засобах масової інформації.
Тобто предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 182 КК України, є конфіденційна інформація про особу. Нею є відомості про приватне життя особи, що становлять її особисту чи сімейну таємницю (зокрема, інформація про освіту, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані про особу) і поширюються за її бажанням відповідно до передбачених нею умов. Під приватним життям особи розуміється сфера життєдіяльності окремої особи, яка включає в себе зв`язки особи з іншими людьми, її приватні справи, сімейні стосунки тощо, тобто все, що пов`язане з її способом життя і не має публічного характеру. Особисту таємницю становлять відомості про приватне життя конкретної особи, які ця особа бажає зберегти в таємниці від інших осіб. Такими відомостями можуть бути відомості про її здоров`я, інтимне життя (зокрема наявність позашлюбних інтимних стосунків), хобі, особливість сімейних стосунків (народження поза шлюбом дитини тощо). Сімейна таємниця - відомості про приватне життя члена (членів) окремої сім`ї чи декількох сімей, які він (вони) бажають зберегти у таємниці від сторонніх осіб.
З об`єктивної сторони порушення приватного життя полягає у неправомірному втручанні в особисте чи сімейне життя особи, порушенні таємниці особистого чи сімейного життя.
Як убачається із скарги та доданих до неї документів, скаржник ОСОБА_3 вважає, що психологічне дослідження, яке було проведено 23.01.2017 року з його малолітньою донькою, є порушенням недоторканості приватного життя. З вказаним твердженням неможливо погодитися, оскільки психологічне дослідження міжособистісних стосунків та виявлення прихильності до батьків проводилось з письмової згоди матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в даному випадку відсутнє неправомірне втручання в особисте чи сімейне життя.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Приписами норм Сімейного Кодексу України встановлена рівність прав та обов`язків щодо дитини обох батьків. При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено наявності згоди одночасно обох батьків на проведення психологічної роботи з дитиною.
До того ж, інформація щодо результатів психологічного дослідження малолітньої ОСОБА_5 була одним з доказів при розгляді цивільної справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, який оцінювався судом на предмет допустимості.
Так, закриваючи кримінальне провадження, слідчим Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а тому доводи скаржника ОСОБА_3 є необґрунтованими.
Надавши цим та іншим вказаним вище доказам оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження законно, дослідивши всі обставини, виконавши всі необхідні дії для розслідування кримінального правопорушення.
Керуючись ст. ст.94, 223, 303-308 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1