Справа № 570/3009/18
номер провадження 1-кп/570/78/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2019 року
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000474 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Великий Олексин Рівненського району Рівненської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-
в с т а н о в и в :
16 квітня 2018 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_7 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою захисту від суспільно небезпечного посягання останнього, який, погрожуючи ножем, наніс не менше семи ударів руками та ногами по голові і тілу обвинуваченої, в результаті чого завдав тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин лівої щоки з наявністю крововиливів, крововиливів в ділянці лівого надпліччя, на правому плечі, в ділянці правої ключиці, на правому стегні, саден в ділянці правого надпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, умисно, тримаючи в правій руці ніж, нанесла ОСОБА_7 не менше трьох ударів клинком ножа в область лівої гомілки та нижньої третини лівого стегна, в результаті чого спричинила останньому тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання, а саме: тілесні ушкодження у вигляді: поверхневої рани нижньої третини лівого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень; сліпого поранення м`яких тканин нижньої третини лівого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також тілесне ушкодження, яке перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого, а саме сліпе ножове поранення лівої гомілки з ушкодженням передньої гомілкової артерії та підколінної артерії на рівні її розгалуження та яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння, від якого ОСОБА_7 помер на місці події.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
Обвинувачена свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнала частково, вказала що 16 квітня 2018 року до неї додому в АДРЕСА_2 приїхали друзі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Вона з ОСОБА_10 випили приблизно по сто грам горілки. Після того, як її друзі поїхали, між 16 та 17 годинами додому прийшов її співмешканець ОСОБА_11 , який також був в стані алкогольного сп`яніння. Коли вони перебували на веранді будинку між ними розпочався конфлікт. ОСОБА_12 нецензурною лайкою почав висловлювати своє незадоволення чому обвинувачена не дає йому алкоголь, шарпав її, штовхав та намагався бити. Після цього, він пішов на кухню, взяв ножа та, повернувшись на веранду розмахуючи ним, почав погрожувати їй, що вб`є та намагався руками наносити удари. Під час боротьби у даній сутичці вона вибила ножа з його руки. Пояснити як саме це їй вдалось обвинувачена не змогла, вказала, що була трохи п`яною та дуже сильно схвильованою. Після цього, ОСОБА_12 наніс їй удар рукою в область лівого плеча і шиї від якого вона впала на крісло, яке стояло позаду. Коли вона намагалась піднятись її співмешканець наніс удар ногою, від якого вона впала на крісло, а з крісла сповзла на підлогу та опинилась на четвереньках перед останнім. Після цього, потерпілий потягнувся лівою рукою в праву сторону за металевою чашкою, яка стояла на столі. Побоюючись, що ОСОБА_12 , взявши металеву чашку або дерев`яне крісло, що стояло неподалік, вдарить її по голові, вона, перебуваючи навколішках, взяла ніж, який лежав на підлозі та нанесла тичковий удар в його ліву ногу. В тому, що нанесла один удар ножем вона категорично впевнена, чи наносила більше ударів не пам`ятає, оскільки була в стані стресу та алкогольного сп`яніння. Після отримання поранення, співмешканець, відійшов від неї, сів на диван та йому стало погано. Вона намагалась надати йому першу допомогу, перетягнула ногу рушником та кричала сусідам, щоб викликали швидку медичну допомогу. Швидка приїхала приблизно через двадцять хвилин, лікарі повідомили, що ОСОБА_12 помер. У вчиненому розкаюється, вбивати співмешканця вона не хотіла, тілесні ушкодження нанесла рефлекторно захищаючись, оскільки боялась за своє життя.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання про те, що являється мамою першої дружини загиблого ОСОБА_11 . Коли він проживав разом з її дочкою, то зловживав алкоголем, однак був спокійним.
Свідок ОСОБА_13 дала показання про те, що обвинувачена є її знайомою. З обвинуваченою і загиблим ОСОБА_11 знайомі приблизно чотири роки. В них є одна негативна риса - вони обоє зловживали алкоголем. ОСОБА_12 коли був тверезим був спокійним і доброзичливим. Однак, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на фоні ревнощів, неодноразово бив обвинувачену, погрожував їй розправою, казав що вб`є.
Новосад ОСОБА_14 , будучи допитаною в якості свідка, дала показання про те, що по сусідству біля неї разом жили ОСОБА_11 та ОСОБА_15 . 16 квітня 2018 року приблизно о 18 годині вона йшла на тренування і почула, що ОСОБА_15 на веранді будинку щось говорила. Зайшовши на веранду, вона побачила на дивані в сидячому положенні без ознак життя ОСОБА_16 . В нього була піднята ліва штанина, а нога замотана рушником, обвинувачена намагалась надавати йому першу медичну допомогу. Вона вийшла на вулицю повідомила про це маму, яка викликала швидку медичну допомогу.
Поряд з цим, вона повідомила, що ОСОБА_12 та ОСОБА_17 зловживали алкоголем. Коли випивали то неодноразово сварились і навіть бились.
Крім показів потерпілої та свідків, винність обвинуваченої у вчиненому злочині підтверджується зібраними по справі доказами.
Згідно протоколу огляду місця події від 16 квітня 2018 року місцем події є приміщення веранди в будинку АДРЕСА_2 , труп виявлено в положенні сидячи на дивані, що розташований у вказаній веранді.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 №183 від 17 травня 2018 року, останній на момент смерті перебував в стані алкогольного сп`яніння у крові та сечі з його трупа виявлено вміст етилового спирту 3,56 та 3,54 проміле відповідно. На трупі ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: поверхневої рани нижньої третини лівого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, сліпе поранення м`яких тканин нижньої третини лівого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, сліпе поранення лівої гомілки з ушкодженням передньої гомілкової артерії та підколінної артерії на рівні її розгалуження, що супроводжувалось масивною зовнішньою кровотечею, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння. Ушкодження нанесені гострим предметом, що має властивості леза та обушка, по типу клинка ножа.
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 18 квітня 2018 року обвинувачена впізнала та вказала на ніж, яким вона нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
Висновком судово-медичної експертизи речових доказів №75-мк від 19 червня 2018 року встановлено, що на тканині штанів від трупа ОСОБА_7 виявлено три пошкодження, з ознаками колото-різаних: два з них розташовані в середній третині задньої лівої половинки, одне в нижній третині задньої лівої половинки. Дані колото-різані пошкодження тканини спричинені внаслідок трьох травматичних дій плоским, одностороннє загостреним, колюче-ріжучим травмуючим знаряддям, на зразок клинка ножа, та могли виникнути внаслідок травматичних дій клинком ножа, представленого на експертизу, так як він має відповідні конструктивні характеристики.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №102/18 від 08 травня 2018 року ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого їй діяння чи на час складання висновку яким-небудь психічним захворюванням не страждала у тимчасово-хворобливому стані не знаходилась, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Виноградова алкоголізмом та наркоманією не страждає. ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого їй діяння в стані фізіологічного афекту або в іншому емоціонному стані, який би істотно впливав на її поведінку під час делікту, не перебувала.
На досудовому розслідуванні дії обвинуваченої кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Суд вважає, що така кваліфікація дій обвинуваченої є невірною і не відповідає фактичним обставинам, встановленим в ході судового розгляду справи в суді.
В судовому засіданні обвинувачена стверджувала, що 16 квітня 2018 року під час конфлікту з ОСОБА_7 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, вона нанесла йому тілесні ушкодження за допомогою ножа з метою захисту. Оскільки останній, погрожуючи ножем, наносив їй удари руками та ногами, в результаті чого завдав тілесні ушкодження.
Вищевказані показання обвинуваченої, знайшли своє підтвердження в висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №317 від18 квітня 2018 року, згідно якого у громадянки ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин лівої щоки з наявністю крововиливів, крововиливів в ділянці лівого надпліччя, на правому плечі, в ділянці правої ключиці, на правому стегні, саден в ділянці правого надпліччя - які могли виникнути не менше як від семи травматичних дій тупого(их) предметів, могли виникнути у вказаний в обставинах термін, а саме 16 квітня 2018 року.
Зазначені показання ОСОБА_4 стороною обвинувачення спростовані не були.
Посилання прокурора на суперечність в показаннях обвинуваченої під час проведення слідчого експерименту та у судовому засіданні не ґрунтується на законі.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
З огляду на наведене судом оцінюються лише показання обвинуваченої у судовому засіданні та не приймається як доказ показання ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 17 квітня 2018 року.
Вирішуючи питання про те, чи перебувала обвинувачена в момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 в стані необхідної оборони, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Згідно положень ч.1, 3 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_4 діяла в межах необхідної оборони у зв`язку з тим, що вона заподіяла шкоду ОСОБА_7 , з метою захисту від суспільно небезпечних посягань на свої законні права та інтереси, але перевищила її межі, так як умисно заподіяла нападнику тяжкої шкоди і ця шкода явно не відповідає небезпечності посягання, яке відверталося. Відвернути або припинити посягання реально можна було без заподіяння нападнику тяжких тілесних ушкоджень.
Якщо, при перевищенні меж необхідної оборони заподіяно тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть, дії винного за відсутності умислу на позбавлення потерпілого життя належить кваліфікувати за ст.124 КК України.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд приходить до переконання про необхідність вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд відносить щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає вчинення обвинуваченою злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, обставину, що пом`якшує покарання та обставину, що обтяжує покарання.
Враховуючи наведене, при обранні виду та визначенні міри покарання суд прийшов до висновку, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі в межах максимального строку передбаченого санкцією інкримінованого їй злочину.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 368, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину передбаченого ст.124 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
До 22 години 10 хв. 16 квітня 2019 року запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишити попереднім - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання 16 квітня 2018 року.
Речові докази: зразки волосся з трупа ОСОБА_7 , зразок букального епітелію ОСОБА_4 , чотири гумові рукавички з нашаруванням речовини бурого кольору, вирізку з килима з нашаруванням речовини бурого кольору, дві ганчірки з нашаруванням речовини бурого кольору, дві шкарпетки чорного кольору, сорочку, кофту, куртку чорного кольору, чоловічі резинові капці, пачку цигарок, три зішкріби речовини бурого кольору, чоловічі штани сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, жилетку з нашаруванням речовини бурого кольору, джинсові штани з нашаруванням речовини бурого кольору, джинсові штани синього кольору з ременем, тюль з нашаруванням речовини бурого кольору, зрізи нігтів з обох рук трупа ОСОБА_7 - знищити; мобільний телефон марки «Nokia» IMEI: НОМЕР_1 , жіночі резинові капці, чотири ножі повернути ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та прокурору.

Суддя ОСОБА_1