Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами власника майна ОСОБА_9 та прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно ( ЄРДР №000491),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке вилучене 26.12.2018 в ході проведення обшуку в квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Непогоджуючись з ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання, оскільки воно розглянуто з порушенням строків, зазначених в ч. 6 ст.172 КПК України, а слідчим не було доведено необхідність арешту майна, оскільки вилучені предмети не відповідають критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна скасувати, в задоволенні клопотання слідчого відмовити повністю.

Непогоджуючись з ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року, прокурор, теж подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був повністю задовольнити клопотання, оскільки, вилучені грошові купюри, під час проведення обшуку, мають відношення до кримінального провадження, порушеного за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року скасувати, задовольнити клопотання слідчого в повному об`ємі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляції, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляцію ОСОБА_9 з викладених в ній підстав, а апеляцію прокурора заперечили, прокурора та слідчого, які, кожен зокрема, підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили проти апеляції ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи за доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2017 розпочато кримінальне провадження, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, за фактом протиправних дій транснаціональної групи осіб, одним, із учасників якої можливо є ОСОБА_9 .

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вилучені грошові купюри, визнано речовими доказами.
Апеляційний суд вважає, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_9 , про недоведеність необхідності арешту майна, оскільки слідчим суддею обґрунтовано вказано що арешт накладався на майно з метою попередження можливого знищення, втрати або пошкодження, забезпечення його правомірного утримання та дослідження органами досудового слідства.

Доводи апелянта щодо порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання слідчого, з об`єктивних причин, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови в задоволені клопотання слідчого про арешт майна.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необгрунтовано відмовив в накладенні арешту на все вилучене майно, а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_9 , а ухвалу слідчого судді змінити та задовольнити клопотання слідчого.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року про часткове задоволення клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно скасувати в частині відмови в накладенні арешту на грошові кошти.

Клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 26.12.2018 в ході проведення обшуку в квартирі за адресою АДРЕСА_1 та грошові купюри номіналом: 500 грн.-24 шт., 200 грн.-63 шт., 100 грн.-46 шт., 50 грн. -5 шт., 20 грн. 2 шт., 10 грн. -3 шт.

В решті ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 січня 2019 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді