Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/221/2019 Справа № 641/6092/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001713 від 04.08.2018 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, заміжньої, не працюючої, з вищою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
- у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

26 липня 2018 року близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , маючи злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який є особою похилого віку, на ґрунті тривалих неприязних стосунків, у ході виниклого між ними конфлікту, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно та протиправно, знаходячись праворуч по діагоналі, обличчям до ОСОБА_6 на відстані близько 1 метра, завдала один удар тростиною, яку тримала у правій руці, в ліву руку потерпілого, тим самим завдала йому тілесне ушкодження у вигляді синця на лівому передпліччі у середній третині по сигнальній поверхні, який за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження. Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , стоячи навпроти останнього, обличчям до нього, завдала ще один удар тією ж тростиною у ліву частину тулубу ОСОБА_7 , чим спричинила останньому садно на тлі синця на передній поверхні тулубу в проекції 2-5 лівого ребра по середньо-ключичній лінії, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження. Після цього, опинившись навпроти лівого плеча потерпілого, тією ж тростиною, завдала ще один удар у ділянку задньої частини лівого плеча ОСОБА_7 , чим спричинила останньому синець на лівому плечі по задній поверхні у верхній частині, який за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення-злочину, не визнала, та пояснила, що у неї з потерпілим ОСОБА_6 склалися погані відносини, він їй постійно погрожує. Щодо подій від 26 липня 2018 року пояснила, що її там не було, оскільки вона не ходила та перебувала за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у неї була зламана нога. Вважає, що потерпілий та свідок її оговорюють.

Під час проведення слідчого експерименту від 20.08.2018, ОСОБА_4 , користуючись правами підозрюваної, відмовилась від надання показів.
Судом також оглянуто відеозапис на DVD диску, з якого вбачається, що ОСОБА_4 на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась від надання свідчень під час слідчого експерименту.
А.с. 82-86

Однак, не дивлячись на невизнання ОСОБА_4 своєї вини, її винуватість підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав, що 26 липня 2018 року він йшов поблизу будинку № 41 по просп. Г. Сталінграда в м. Харкові та побачив ОСОБА_4 , яка йшла з палкою по одній доріжці з ним, та коли наблизилась до нього на відстані приблизно 1 метра, без слів, нанесла йому три удари по лівій руці та тулубу зліва. Причиною таких дій, стали тривалі неприязні відносини з обвинуваченою, які склалися з моменту його поселення у кімнаті № 136 по сусідству, оскільки ОСОБА_4 не бажала, щоб він там проживав з моменту його заселення кілька років тому. Вже тривалий час, обвинувачена зі своїм чоловіком, намагаються усіляко заважати йому, ламають двері загальної вбиральні, двері його кімнати та створюють інші незручності у його житті. При цьому, сама ОСОБА_4 у сусідній кімнаті № НОМЕР_1 - не мешкає, а приходить до свого чоловіка, який постійно там проживає.
Ці покази потерпілого підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 07.08.2018, проведеного за його участю в приміщенні Слобідського ВП ГУНП в Харківській області в ході якого ОСОБА_6 , в присутності понятих, показав та докладно розказав про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень, які обвинувачена наносила тростиною.
А.с. 65-71

Свідок ОСОБА_8 показала, що 26 липня 2018 року, вона вийшла з приміщення будинку АДРЕСА_3 , щоб покурити. Перед нею вийшла ОСОБА_4 , яка була з металевою тростинкою в руці. До будинку в цей час підходив потерпілий ОСОБА_6 , який тримав у руках два пакети з продуктами харчування. ОСОБА_4 без будь-яких слів нанесла три удари палкою по руці та тулубу ОСОБА_6 , після чого пішла далі.
Ці покази свідка підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 07.08.2018, проведеного за її участю на місці подій біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 , в присутності понятих, показала та докладно розказала про обставини нанесення ОСОБА_4 . ОСОБА_6 трьох ударів тростиною та заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.
А.с. 58-64

Висновком судово-медичної експертизи № 09-2789/2018 від 10.08.2018, у ОСОБА_6 встановлено наступні тілесні ушкодження: садно на тлі синця на тулубі, синці на лівій руці.
Ці ушкодження утворилися: синці - від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення, садно на тлі синця - за механізмом удар-тертя-ковзання та могли бути отримані за 3-6 діб до моменту огляду, 30.07.2018. Цей висновок підтверджується характером ушкоджень, а також стадією загоєння садна і кольором синців.
За ступенем тяжкості: синці та садно на тлі синця викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Показання ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , дані ними при проведенні слідчих експериментів в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму утворення встановлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
А.с. 72-73

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 , умисно нанесла потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, то її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

Твердження обвинуваченої щодо того, що вона не могла ходити та не перебувала 26 липня 2018 року близько 11 години на місці події та посилання захисника обвинуваченої на відсутність доказів щодо події злочину, оскільки не встановлено знаряддя злочину є неспроможними, надуманими та суперечать наявним в матеріалах справи доказам, а також показам свідка і потерпілого. Ці покази є послідовними, логічними та узгоджуються із наявними доказами, в тому числі і судово-медичними даними щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень, а тому сумніву у їх правдивості у суду не викликають.
Крім цього, ОСОБА_4 відмовилась надати документи щодо її стану здоров`я станом на 26.07.2018, її захисник такими відомостями також не володіє, а тому, суд вважає, що не визнання обвинуваченою своєї вини, є способом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.
Що стосується доводів захисника обвинуваченої щодо неналежного проведення слідчих експериментів, то їх суд вважає безпідставними та об`єктивно не підтвердженими. Суду не надано жодних відомостей, що спростовують результати слідчих експериментів, а не вірити їм у суду підстав немає, оскільки надані під час слідчих експериментів покази та обставини їх проведення, потерпілий та свідок підтвердили в судовому засіданні. Обвинувачена також не заперечувала, що відмовилась надавати свідчення під час проведення слідчого експерименту, про що зазначила у протоколі.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченої судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, заміжня, офіційно не працевлаштована, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Згідно рекомендацій, зазначених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», Судом звертається увага на те, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
З урахуванням даних рекомендацій, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення-злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, відомості про особу обвинуваченої, її майновий стан та відсутність джерел заробітку, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини, і тому, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченої покарання у вигляді громадських робіт.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 суми моральної шкоди в розмірі 6000 гривень, суд зазначає наступне.
Що стосується вимог щодо незручностей, які потерпілому спричиняє обвинувачена протягом тривалого часу, то вказані доводи не стосуються подій кримінального правопорушення, а тому, задоволенню в межах даного кримінального провадження не підлягають.
Разом з тим, суд враховує, що потерпілий в результаті злочину мав життєві незручності, переніс певні душевні страждання, негативні емоції і переживання.
Судом встановлено та зібраними по кримінальному провадженню доказами доведено в повному обсязі вину обвинуваченої ОСОБА_4 в скоєному злочині, безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченої та завданою потерпілому моральної шкоди, а тому її слід стягнути з обвинуваченої на користь потерпілого, виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, врахувавши ті моральні страждання, які перенесені потерпілим від злочину.
Враховуючи вищенаведене, а також майновий та фінансовий стан обвинуваченої ОСОБА_4 , яка не працює, матеріально не забезпечена, суд приходить до висновку про необхідність і доцільність частково задовольнити позов потерпілого про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 гривень. Дану суму суд вважає достатньою і сумірною понесеним потерпілим стражданням.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суму моральної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, в іншій частині позову щодо моральної шкоди відмовити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1