УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року

м. Київ
справа № 127/18010/17
провадження № 51-1624ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року й ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000132

від 13 квітня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кукули Піщанського району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК.
Встановлені обставини
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК визначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 54 КК позбавлено ОСОБА_5 спеціального звання старший лейтенант поліції.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 6415 грн у відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 1000 грн у відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Згідно вироку місцевого суду ОСОБА_5 , працюючи на посаді слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, в кінці липня на початку серпня

2016 року в кабінеті № 59 Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області в м. Вінниця по вул. Пирогова, 4, умисно, з метою незаконного збагачення, під приводом того, що йому необхідно скористатися комп`ютером, сів за робочий стіл слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 і шляхом вільного доступу відчинив шухляду столу, звідки таємно викрав 5000 грн та ювелірні вироби зі срібла вартістю 665 грн та ювелірні вироби зі срібла з елементами позолоти вартістю 750 грн, які зберігалися в поліетиленовому прозорому канцелярському пакеті типу «файл» та належали слідчому цього ж відділу ОСОБА_6 .
Внаслідок крадіжки ОСОБА_5 заподіяв шкоду ОСОБА_6 на суму 6415 грн.
Крім того, ОСОБА_5 , працюючи слідчим слідчого відділу Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, в період з 03 по 05 червня 2017 року умисно, повторно,

з метою незаконного збагачення, проник до кабінету № 311 слідчого Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_9 за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 4, де таємно із сейфу викрав речові докази, вилучені у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002684: дві купюри номіналом 500 грн та одну розірвану навпіл купюру номіналом 100 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ на 02 червня 2017 року становить 2 947,34 грн, які належали потерпілому у кримінальному провадженні №0002684

ОСОБА_7 .
Внаслідок крадіжки ОСОБА_5 заподіяв шкоду ОСОБА_7 на суму

3 947,34 грн.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги прокурора і апеляційної скарги зі змінами захисника, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник зазначає про незаконність рішень судів першої й апеляційної інстанцій, через що просить їх змінити та відповідно до ст. 75 КК звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням. Вказує на те, що судами не наведено обставин, які би свідчили про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі та безпідставно не враховано обставинами, що пом`якшують покарання: незадовільний стан здоров`я ОСОБА_5 , перебування на його утриманні дружини та батьків-інвалідів, а також виявлення жалю щодо вчиненого, щире каяття, вибачення перед потерпілими та відшкодування завданої шкоди.
Крім того, захисник не погоджується із застосуванням до ОСОБА_5 під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилається на недотримання місцевим судом вимог п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК і зазначає про порушення апеляційним судом положень ст. 419 цього Кодексу.
Мотиви Верховного Суду
У касаційній скарзі захисник не оскаржує висновків суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів та кваліфікацію його дій за частинами 1 і 3 ст. 185 КК.
Разом з тим, посилання захисника на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування ст. 75 КК) є безпідставними.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк

не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покараннясуд першої інстанції відповідно до вимог статей 50 і 65 ККврахував: ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких згідно ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, а інший тяжким; дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненні злочинів не визнав та не відшкодував заподіяну шкоду, позитивно характеризується за місцем реєстрації та посередньо за місцем роботи, раніше

не судимий, не перебуває на обліках в лікарів нарколога та психіатра. Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, місцевим судом не встановлено. Крім того, судом першої інстанції враховано характер, корисливу спрямованість, конкретні обставини вчинення злочинів та зухвалість дій обвинуваченого.
Враховуючи наведене, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 лише за умов його ізоляції від суспільства.

Доводи касаційної скарги захисника є аналогічними за змістом доводам, наведеним в його апеляційній скарзі, і вже були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, який належним чином їх перевірив та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК докладні мотиви свого рішення, як про відсутність підстав вважати обставини, наведені захисником такими, що пом`якшують покарання, так і про неможливість звільнення

ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК,

з чим погоджується касаційний суд.

Те, що в ході апеляційного розгляду ОСОБА_5 перерахував грошові кошти в рахунок відшкодування потерпілим шкоди, а також дані про його сімейний стан і стан здоров`я із урахуванням конкретних обставин справи і особи засудженого,

не є достатньою підставою для його звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком.
Формальною є незгода захисника із застосуванням на досудовому розслідуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки

у касаційній скарзі відсутнє відповідне тому обгрунтування. Крім того, зазначене посилання не містить доводів щодо незаконності оскаржуваних рішень судів першої й апеляційної інстанцій та не пов`язане з вимогами касаційної скарги.
Посилання захисника у касаційній скарзі на недотримання місцевим судом вимог п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки зазначені положення були виключені з КПК на підставі Закону № 1697-VII від 14 жовтня

2014 року, тобто до розгляду кримінального провадження № 0000132 щодо ОСОБА_5 судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки інших доводів щодо незаконності вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду захисник у касаційній скарзі не навів, а з огляду на наведені у касаційній скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити захиснику у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області

від 20 листопада 2018 року й ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3