Справа № 713/1887/18
Провадження №1-кп/713/46/19
ВИРОК
іменем України

20.05.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Вижниця кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000294 від 02.08.2018 року по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого , одруженого, з освітою повною середньою, раніше судимого :

30.08.2013 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді 5 (п`яти )років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений з Маневицької ВК №42 20.04.2018 року по відбуванню покарання .

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 з 27.07.2018 на 28.07.2018 року (точної години досудовим розслідуванням не встановлено), гр. ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території господарства належному ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно вчинив крадіжку: двох металевих односпальних ліжок вартістю 500 гривень кожне на суму 1000 гривень; металевої плити до печі вартістю 500 гривень; металевої рушти вартістю 100 гривень; металевих дверцят до печі вартістю 200 гривень; металевого умивальника вартістю 150 гривень; одної не працюючої газової плити та одної електричної не працюючої плити, загальною вагою 43,900 кілограма та згідно довідки вартості брухту чорних металів станом на 28.07.2018 року, в сумі становить 219,50 гривень. Всього, ОСОБА_5 таємно викрав майно належні ОСОБА_6 на загальну суму 2019,50 гривень. Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 13.09.2018 року біля 22 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщенні житлового будинку своєї рідної сестри ОСОБА_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав з комоду спальної кімнати мобільний телефон марки «ERGO А502 Aurum» вартістю 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, у якому знаходилась сім-картка мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 вартістю 15 (п`ятнадцять) гривень, на рахунку якого були грошові кошти в сумі 15 (п`ятнадцять) гривень та грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3230 (три тисячі двісті тридцять) гривень. Після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 згідно ст. 63 КК України відмовився від дачі показань суду, вину визнав в повному обсязі, щиро розкаюється та просив суворо не карати та не позбавляти його волі.

При встановленні обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, при відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду та сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував шкоду.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

За правилами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При обранні ОСОБА_5 покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчинення ним кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості, те що він визнав повністю свою вину, щиро розкаявся в скоєному, по місцю проживання характеризується посередньо, одруженого , перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра, у лікаря нарколога на обліку не перебуває.

Згідно висновків судово-психіатричної експертизи №381 від 26.09.2018 року та №487 від 26.12.2018 року ОСОБА_5 , ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, а виявляє ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості, він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння підекспертний ОСОБА_5 ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь- якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості. За своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час за своїм психічним станом підекспертний ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В ході судового засідання ОСОБА_5 щиро розкаявся , активно сприяв встановленню об`єктивної істини по справі , позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 матеріальну шкоду їм відшкодував і вони претензій до нього не мають .

Ці висновки кореспондуються з положеннями п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання суд в повній мірі враховує особу обвинуваченого, а саме посередню характеристику по місцю проживання, дружина перебуває у стані вагітності (33 тижні ), а також те, що останній будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень в тому числі корисливих і тяжких злочинів належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту та не погашену судимість знову вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.185 ч.2 КК України.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення , особи винного ОСОБА_5 , суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді арешту , оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів .

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строком 4 (чотири) місяці.

Строк покарання вирахувати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази, білу не працюючу газову плитку , яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити за ним .

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1