Справа №639/76/19
Провадження №1-в/639/69/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 відносно засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максимівка Целіноградського району Целіноградської області Республіки Казахстан, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 12.06.2008 року Апеляційним судом Харківської області за ч.1 ст.152, ч.2 ст.153, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є у його власності;

- 20.01.2009 року ухвалою Верховного Суду України вирок апеляційного суду Харківської області від 12.06.2008 року залишено без змін,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», за місцем відбування покарання характеризується позитивно, має 17 (сімнадцять) заохочень, стягнень не має, що підтверджується характеристикою та довідкою про заохочення та стягнення.

Згідно постанови начальника установи від 07.06.2017 року засуджений ОСОБА_7 відповідно до ст. 101 КВК України переведений до дільниці соціальної реабілітації установи, адміністрація колонії не має зауважень до засудженого ОСОБА_7 , він є головою ради колективу дільниці соціальної реабілітації установи, що додатково підтверджує його позитивну характеристику.

Захисник зазначає, що засуджений ОСОБА_7 підтримує доброзичливі стосунки із родичами, має цивільну дружину та малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, після звільнення з місць позбавлення волі буде працевлаштований автослюсарем.

У судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримала та просить суд клопотання задовольнити, оскільки засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_7 клопотання захисника підтримав та просив суд врахувати, що за час відбування покарання він вимоги режиму тримання не порушував, в установі характеризується позитивно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 17 заохочень, стягнень не має, у зв`язку з чим просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні представник державної установи «Холодногірська виправна колонії №18» ОСОБА_4 та провідний психолог установи ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували.

В обґрунтування заперечень психолог установи ОСОБА_5 зазначив, що за час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, за характером засуджений потайний, в силу властивих йому злочинних нахилів та досвіду, потенційно можливе, зі значною долею вірогідності, вчинення нових злочинів при звільненні з місць позбавлення волі. На даний час засуджений ОСОБА_7 залишається небезпечним для суспільства, він не продемонстрував зміни щодо соціально-небезпечної, самокерованої та правослухняної поведінки, в умовах зниження контролю імовірність антисоціальних проявів з його боку буде зростати.

На думку психолога установи ОСОБА_5 , у зв`язку з викладеним на даний час відносно засудженого ОСОБА_7 не можливо застосувати ст. 81 КК України (умовно-дострокове звільнення від відбування покарання).

Під час судового засідання прокурор Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 проти задоволення клопотання захисника відносно засудженого ОСОБА_7 заперечував.

В обґрунтування заперечень прокурор зазначив, що на даний час у засудженого ОСОБА_7 залишився невідбутий строк покарання більше 2 років, в установі відбування покарання він характеризується посередньо, та за висновком психолога на даний час засуджений залишається суспільно-небезпечною особою, за вироком суду залишилась невідшкодованою моральна шкода на користь потерпілої у розмірі більше 280000 грн.

Прокурор вважає, що дослідженими характеризуючими матеріалами не підтверджується, що на даний час засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, у зв`язку з чим до нього не можливо застосувати вимоги ст. 81 КК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області від 12.06.2008 року за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.153, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, та його призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 20.01.2009 року касаційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Харківської області від 12.06.2008 року - залишено без змін.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.02.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.11.2007 по 20.01.2009 року у строк покарання із розрахунку, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 2 (два) дні позбавлення волі.

Початок строку: 02.11.2007 року. Кінець строку: 15.08.2021 року.

Станом на 23.01.2019 року засудженим ОСОБА_7 відбуто 12 років 5 місяців 8 днів, невідбутий строк покарання складає 2 роки 6 місяців 22 дні.

Судом досліджено характеризуючі матеріали відносно засудженого ОСОБА_7 та дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, та встановлено наступне.

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 від 11.01.2019 року, засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.11.2007 року. З 06.04.2009 року відбуває покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання характеризується посередньо, має 13 (тринадцять) заохочень, стягнень не має.

Відповідно до ст.118 КВК України ОСОБА_7 був працевлаштований в гаражній майстерні установи автослюсарем. До праці ставився посередньо, поставлені завдання не завжди виконував якісно та вчасно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У відношенні до представників адміністрації установи був ввічливий, але з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Згідно постанови начальника державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 07.06.2017 року, відповідно до ст. 101 КВК України засуджений ОСОБА_7 переведений до дільниці соціальної реабілітації установи. За час відбування покарання характеризується посередньо, з метою стимулювання правослухняної поведінки має 4 (чотири) заохочення, стягнень не має.

Відповідно до ст.118 КВК України засуджений ОСОБА_7 працевлаштований різноробом. До праці ставиться посередньо, поставлені завдання не завжди виконує якісно та вчасно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, але з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Не завжди дотримується вимог правил пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 КВК України ОСОБА_7 приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Професія», «Фізкультура і спорт», до реалізації яких ставиться без зацікавленості.

Критичні зауваження засуджений ОСОБА_7 сприймає, але залишається на своїй точці зору. Будь - які формальні рамки ним погано переносяться, намагається уникнути будь - яких рамок, що обмежують його бажання. Знаходиться у протиріччі з усвідомленням необхідності підкорятися будь - яким правилам. Важко виробляються навички загальноприйнятих норм поведінки.

Характеристикою засудженого ОСОБА_7 від 11.01.2019 року підтверджується, що під час відбування покарання в установі він не продемонстрував зміни у його свідомості у напрямку соціально-небезпечної, самокерованої, правослухняної поведінки. Робити правильні висновки із того, що сталося - не в змозі. І саме тому, на погляд адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», це підтверджує, що засуджений ОСОБА_7 не готовий до життя на волі і може бути небезпечним до оточуючих.

Згідно психологічної характеристики засудженого ОСОБА_7 встановлено: ступінь його соціальної занедбаності - вище середньої; рівень криміногенної зараженості - середня; рівні конфліктності та агресивності - вище середніх; потайливий, за характером - одинак, який скриває свої дійсні плани та наміри (сирота); він здатен без стороннього контролю, сумлінно і швидко, виконувати покладені на нього обов`язки; критичні зауваження сприймає, але залишається на своїй точці зору; намагання уникнути будь-яких рамок, що обмежують його бажання; проблема ураженого самолюбства, незадоволеність своїм соціальним статусом; правильно прогнозувати наслідки своїх вчинків - не в змозі; робити правильні висновки із того, що сталося - не в змозі і не бажає; в умовах зниження контролю імовірність антисоціальних проявів з його боку - буде зростати.

Суд враховує, що згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно пункту 17 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення.

Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За вироком суду ОСОБА_7 засуджений за вчинення умисних особливо-тяжких злочинів проти життя особи та проти власності, а також злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, які було вчинено із застосуванням насильства щодо потерпілої та призвели до смерті потерпілої ОСОБА_9 .

Дослідивши всі наявні характеризуючі матеріали та відомості психологічної характеристики, судом встановлено, що в установі відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, за час відбування покарання він не продемонстрував зміни у свідомості у напрямку самокерованої та правослухняної поведінки, рівні конфліктності та агресивності засудженого досить високі, правильно прогнозувати наслідки своїх вчинків та робити правильні висновки із того, що сталося засуджений не в змозі, в умовах зниження контролю імовірність антисоціальних проявів з його боку буде зростати, тому суд приходить до висновку, що на даний час не є доведеним факт виправлення засудженого ОСОБА_7 , що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Судом враховується думка представників державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)», які заперечували проти клопотання та зазначили, що засуджений ОСОБА_7 залишається суспільно-небезпечною особою.

Також судом враховується, що за вироком Апеляційного суду Харківської області від 12.06.2009 року із засудженого ОСОБА_7 стягнуто на користь потерпілої матеріальна шкода у розмірі 6144 грн. та моральна шкода у розмірі 300000 грн.

За виконавчими листами Апеляційного суду Харківської області від 30.03.2009 року №12208 на загальну суму 310010 грн. 48 коп., відшкодовано 19758 грн. 54 коп., залишок невідшкодованої суми складає 290 251 грн. 94 коп., тобто засудженим ОСОБА_7 не відшкодована значна сума моральної шкоди за цивільним позовом, яка була стягнута на користь потерпілої - матері загиблої.

Враховуючи викладене, дослідженими матеріалами особової справи та матеріалами, які характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , не підтверджується той факт, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду.

Таким чином, в клопотанні захисника - адвоката ОСОБА_6 та дослідженими судом матеріалами не доведено, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто не доведено правових підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.81 КК України, ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного за вироком Апеляційного суду Харківської області від 12.06.2008 року - відмовити.
Згідно ч.7 ст.539 КПК України роз`яснити засудженому, що у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, розгляд повторного клопотання з цього самого питання може мати місце не раніше як через 1 (один) рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 23.01.2019 року.

Суддя ОСОБА_1