УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чубарівка Пологівського району Запорізької області, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002765 від 05.11.2018 року, за участі прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , звернулася до слідчого суді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначила, що зібраними під час досудового розслідування доказами (допитами підозрюваного, свідків, потерпілої, оглядом речей, речовими доказами) встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Посилаючись на те, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, офіційно не працевлаштований та не має стійких соціальних зв`язків, при цьому не має місця реєстрації, що підтверджує можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу і свідків шляхом умов або залякуванням, слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Слідчий та прокурор під час розгляду клопотання його підтримали та просять задовольнити, пояснили, що підозрюваний фактично не має постійного та зареєстрованого місця проживання.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи на те, що він повністю визнав свою вину та співпрацює зі слідством, має тимчасове місце проживання, переховуватися від слідства чи суду не збирається та буде вчасно виконувати процесуальні обов`язки, тому ризикам переліченим прокурором можна запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особистого зобов`язання. Крім того, підозрюваний нещодавно переніс тяжке серцеве захворювання, йому лікарем рекомендовано спостереження у кардіолога за місцем проживання, дієта, контроль АД,ЧСС, ЕКГ, уникати психоемоційних і фізичних навантажень, надав виписку з історії хвороби, захисник зауважив, що в умовах СІЗО він не зможе отримати належної медичної допомоги та виконати інші настанови лікаря.

Розглянувши дане клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

03.11.2018 року приблизно о 18 год. 35 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні будинку, який розташований на ділянці № 259, кооперативу Запоріжсталь № 1 в м. Запоріжжі, застосував відносно потерпілої ОСОБА_7 насильство яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, штовхнув останню руками в спину, від чого вона впала на стілець, після цього, погрожуючи застосуванням фізичного насильства яке також не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито викрав мобільний телефон NOKIA, model: 1112, Imei: НОМЕР_1 вартістю 200 гривень, в середині якого знаходилась сім карта мобільного оператору Київстар вартістю 50 гривень, зв`язку з ключами у кількості шести штук, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, тим самим відкрито викрав майно ОСОБА_7 , спричинивши останній матеріальний збиток на загальну суму 250 гривень та зник з місця скоєння злочину. Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, яке кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

07.11.2018 року о 19 год. 05 хв. ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с.13-14).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як передбачено ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Вирішуючи питання наявності підстав для застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що з наданих та досліджених матеріалів, встановлено наявність достатніх даних, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, який є тяжким злочином, за скоєння якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, в зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, існує ризик вчинення іншого злочину. При цьому, слідчий суддя вважає, що рівень вказаних ризиків є вкрай низьким, зокрема з урахуванням особи обвинуваченого, який є особою, що не має судимостей, повністю визнав свою вину та розповів про всі обставини вчинення злочину, має тимчасове житло та тимчасові підробітки, про вчинене жалкує та бажає стати на шлях виправлення, працевлаштуватися, має проблеми із здоров`ям і потребує медичного догляду, відповідної дієти та режиму, з огляду на вказане слідчим і прокурором недоведена неможливість для запобігання вказаних ризиків застосувати більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування того, що існує ризик незаконно впливати на свідків і потерпілу прокурором та слідчим не наведено переконливих мотивів та не надано суду відповідних належних доказів (відповідних заяв, клопотань тощо), тому слідчим суддею відхиляються доводи прокурора та слідчого в цій частині.

Застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку, буде невиправдано суворим. В зв`язку з цим клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, слідчий суддя вважає за можливе обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.
Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст.177-179, 183, 193-194, 196, 205 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 06.01.2019 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , строком до 06.01.2019 року включно, такі процесуальні обов`язки: прибувати на виклик слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (м. Запоріжжя), без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою в цьому кримінальному провадженні.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , про те, що в разі невиконання цих вимог йому може бути змінено запобіжний захід на більш тяжкий та притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.179 КПК України до штрафу від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого.
Встановити строк дії ухвали до 06.01.2019 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 13.11.2018 року об 15 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1