Справа №522/7350/18
Провадження № 1-кп/522/1043/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001354 від 07.03.2018 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ананьїв, Ананьївського району, Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 02.04.2009, Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту;
- 09.02.2011, Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту;
- 11.09.2012, Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 300, ч. 1 ст. 204, 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців,
- 18.12.2014 року обвинувальний акт за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України направлено до Приморського районного суду м.Одеси;
- 29.05.2017 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України направлено до Приморського районного суду м.Одеси;
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбачених ч.2, 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
представник потерпілого - ОСОБА_5
адвоката - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_3 -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001354 від 07.03.2018 року, відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2,3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки двомісячний строк перебування його під вартою закінчується.

Прокурор просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ще мають місце, а саме ОСОБА_3 може вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як він раніше неодноразово засдужений.

Представник потерпілого ОСОБА_5 залишила питання щодо продовження строку тримання під вартою на розсуд суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_6 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, оскільки ОСОБА_3 хворіє на тяжке захворювання та не може утримуватися за станом здоров`я в умовах ізоляції, потребує лікування в закладах МОЗ, а тому просили змінити запобіжний захід на більш м`який.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за необхідне клопотання адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на більш м`який - задовольнити та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який карається позбавленням волі на строк до 6 років, раніше не одноразово судимий за корисливі умисні злочини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Так, сама лише тяжкість інкримінованого злочину, не є підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, відповідно до наданої з ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» медичної довідки, яка була надана на запит суду про стан здоров`я обвинуваченого, ОСОБА_3 хворіє на тяжке захворювання та згідно висновку лікаря медичної частини УВП, потребує лікування протягом усього життя.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що зважаючи на наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме, з метою запобігання ризику вчинення нового злочину, а також забезпечення належної поведінки та виконання покладених процесуальних обов`язків, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, який не дозволяє подальше утримання вказаної особи в умовах ізоляції від суспільства, необхідність подальшого ретельного лікування, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час, а тому суд вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331-380 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 до 07:00 години, за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. вечора до 07:00 години ранку без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Строк дії запобіжного заходу становить два місяці і обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 02.08.2018 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 01.10.2018 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1
02.08.2018