Справа № 489/6821/18
Кримінальне провадження №1-кп/489/727/18
УХВАЛА

28 грудня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003720 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на 60 діб.

Обвинувачений заперечував проти цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю, оскільки жодним чином він не впливав та не впливає на свідків і потерпілого, алкогольні напої не вживає, має сім`ю та місце постійного проживання та реєстрацію.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечувала проти застосування цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю, оскільки прокурором не доведені ризики, відомості зазначені в характеристиці є застарілими та на сьогоднішній день не відповідають дійсності. Обвинувачений перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом із застосуванням електронного засобу контролю не може самостійно забезпечити свій побут, можливість влаштуватися на роботу.

Потерпілий просив не застосовувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт, оскільки жодного разу з боку обвинуваченого не було тиску, погроз або примусу.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, щодо можливості продовження запобіжного заходу приходить до наступного.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи. Обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Враховуючи, що в обґрунтування клопотання прокурором не наведено конкретних фактів, які б свідчили про те, що ризики, які стали б підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, не зменшились. Фактично прокурор послався лише на тяжкість обвинувачення, впливу на потерпілого та свідків, відсутність постійного місця роботи, в той час як потерпілий повідомив про те, що за весь час жодного разу обвинувачений не здійснював на нього тиск, не погрожував та не примушував до зміни свідчень і просив не застосовувати цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Суд вважає доведеним лише ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який існує поряд з тяжкістю вже вчиненого кримінального правопорушення.

Отже, суд, керуючись ст. ст. 3, 5, 6, 7 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, 1950 року, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який має сім`ю, вперше притягується до кримінальної відповідальності, постійне місце проживання, реєстрацію, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, а також відсутність конкретних об`єктивних даних про намагання обвинуваченого впливати на потерпілого та свідків, приходить до висновку про те, що на даній стадії судового провадження запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для їх забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків передбачених ст. 194 цього Кодексу. Згідно положень ст. 194 КПК України зобов`язати обвинуваченого не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання, утриматися від спілкування зі свідками, докласти зусиль до пошуку роботи.

Керуючись ст. 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю ОСОБА_4 - відмовити.

Замінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання; утриматися від спілкування зі свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; докласти зусиль до пошуку роботи.

Визначити строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів до 25 лютого 2019 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорстокий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 Миколаївської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1