Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1004/18
Провадження № 1-кп/280/305/18
У Х В А Л А
Іменем України
21 листопада 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2018 на розгляд до Коростишівського районного суду Житомирської області з Коростишівської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000378 від 29.06.2018 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою суду від 25.09.2018 обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, включно до 23.11.2018.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, зазначивши при цьому, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому обирався за ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.06.2018, надалі строк тримання під вартою неодноразово продовжувався, останній раз за ухвалою Коростишівського районного суду від 25.09.2018, проте, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, продовжують існувати і на даний час. Зокрема, прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених проти життя та здоров`я особи, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Ступінь суспільної небезпечності злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а також безпосередньо особа обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, не має постійної адреси проживання, оскільки офіційно за жодною адресою не зареєстрований, що вцілому свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, на думку прокурора, дають підстави вважати, що останній може становити небезпеку для суспільства, переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою,
Захисник ОСОБА_5 також заперечила проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , вважає, що ризики про які зазначає прокурор відсутні, обвинувачений перешкоджати встановленню істини по справі наміру не має, просить обрати більш м`який запобіжний захід , а саме домашній арешт.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, згідно ч.2 ст.331 КПК України, відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У відповідності до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Конституційним судом України неодноразово вказувалось на те, що право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку,які визначені у законі (Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011, Рішення від 23.11.2017 №1-р/2017). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватись з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою обиралась згідно ухвали слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.06.2018. На думку суду будь-яких даних щодо зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для можливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено. Судове слідство ще триває, свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, докази з боку обвинувачення та захисту не досліджені, судом такожоцінюється суспільна небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, та міра покарання, що може бути застосована до останнього у разі визнання його винним, зокрема, позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та імовірну можливість продовження останнім протиправної поведінки у подальшому. Крім того, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, тому зазначене в цілому, а також з огляду на положення ст.183 КПК України, виправдовує застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, виходячи з положень ст.29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 194, КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 січня 2019 року включно.

В судовому засіданні оголосити перерву до 14 год.00 хв.18 грудня 2018 року, повторити виклик учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1