Провадження №1-кп/523/159/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №004423 від 07.07.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сваркове Глухівського району Сумської області, українця за національністю, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у тому числі:

- 19.05.2009 року Заводським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.186 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 13.07.2012 року за відбуттям строку покарання;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Первомайське Глухівського району Сумської області, українця за національністю, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, не маючого місця реєстрації на території України, до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
07.07.2016 року, приблизно о 01:00 годині, підсудні ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , перебуваючи неподалік від будинку №73-а по пр.Добровольського в м.Одесі, діючи умисно й за попередньою змовою, переслідуючи корисливі мотиви та з метою заволодіння чужим майном шляхом нападу, побачили раніше незнайомого їм потерпілого ОСОБА_18 , майно якого визначили предметом свого протиправного посягання, розподіливши між собою ролі.

Надалі, підсудний ОСОБА_17 , реалізуючи спільний з підсудним ОСОБА_16 злочинний умисел, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_18 , нанісши останньому удар кулаком в обличчя, на що той став чинити опір та захищатися, внаслідок чого між ними виникла боротьба, в ході якої підсудний ОСОБА_17 шляхом зриву з шиї вказаного потерпілого, заволодів належними йому срібним ланцюжком, вагою 20 грамів, вартістю 2000 гривень, з срібним хрестиком із «розп`яттям», вагою 10 грамів, вартістю 1000 гривень.

У свою чергу, підсудний ОСОБА_16 , наблизившись до підсудного ОСОБА_17 і потерпілого ОСОБА_18 , між якими тривала боротьба, наніс останньому проникаючий удар ножем в область грудної клітини зліва та користуючись його безпорадним станом, витягнув з кишені потерпілого мобільний телефон марки «НТС» в корпусі білого кольору, вартістю 5500 гривень, з наявною в ньому сім-картою оператора стільникового зв`язку «МТС» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності не представляє, та з вдягнутим на телефоні силіконовим чохлом, вартістю 200 гривень, в якому також містилися водійське посвідчення на ім`я потерпілого та банківська картка «Приватбанку».

Після чого, підсудні ОСОБА_16 і ОСОБА_17 з викраденим майном з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 8700 гривень, а завдані останньому тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи у вигляді: колото-різаного поранення лівої бічної поверхні грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину, та забій носа, садно лівої потиличної області, синці шиї, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, а також легких тілесних ушкоджень, відповідно.

Підсудний ОСОБА_17 свою провину за висунутим обвинуваченням визнав частково та будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про те, що інкримінованого йому розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_18 він не вчиняв і майном останнього не заволодівав, а в ту ніч він прогулюючись разом зі свідком ОСОБА_19 , зустрівся зі своїм двоюрідним братом - підсудним ОСОБА_16 , який був зі свідком ОСОБА_20 .

Під час спільної прогулянки, він за особистих справ відійшов в бік, ОСОБА_19 залишилась неподалік чекати його, а підсудний ОСОБА_16 разом з ОСОБА_20 пройшли уперед. Повертаючись до ОСОБА_19 , він почув висловлення в бік останньої образи нецензурною лайкою від трьох раніше незнайомих йому молодих чоловіків, які знаходились у стані алкогольного сп`яніння та які побачивши його наближення почали нападати на нього, намагаючись завдати йому удари. Спочатку він захищався від друзів потерпілого ОСОБА_18 , які є свідками обвинувачення, а потім між ним та потерпілим виникла бійка. Під час боротьби, коли він лежав на землі, а потерпілий ОСОБА_18 , сидячи зверху, наносив йому удари, до них підбіг підсудний ОСОБА_16 , який штовхнув чи вдарив потерпілого і той впав, а до нього підійшла ОСОБА_19 і відтягнула його.

В ході та після бійки, він майном потерпілого ОСОБА_18 не заволодівав, не бачив він таких дій також з боку підсудного ОСОБА_16 , але не виключає зникнення речей потерпілого під час їх боротьби.

Невдовзі, після залишення ними місця бійки, де продовжували перебувати потерпілий ОСОБА_18 і його друзі - свідки обвинувачення, до них під`їхав екіпаж поліції, яким він разом з підсудним ОСОБА_16 видали наявні в них ножі. Наявність в нього ножа пояснює використанням його під час роботи на будівництві.

Вважає, що його вина не доведена та просить суд його виправдати.

Підсудний ж ОСОБА_16 свою провину за викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням також визнав частково та будучи допитаним в судовому засіданні, надав суду аналогічні показам підсудного ОСОБА_17 пояснення, уточнивши те, що інкримінованого йому розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_18 він не вчиняв, майном останнього не заволодівав та у попередню змову з ОСОБА_17 не вступав, а завдання потерпілому ножового поранення в область грудної клітки, пояснює ненавмисністю своїх дій при розмахуванням ножем та намаганням захистити свого двоюрідного брата підсудного ОСОБА_17 під час його бійки з потерпілим.

Так, в ту ніч, після того як він зі своєю знайомою ОСОБА_20 увійшли вперед, а підсудний ОСОБА_17 разом з ОСОБА_19 відстали позаду, до нього підбіг, як він пізніше дізнався товариш потерпілого ОСОБА_18 свідок ОСОБА_21 та попросив його про допомогу із зупинення бійки. Підійшовши до місця бійки, він побачив лежачого на землі підсудного ОСОБА_17 , на якому зверху сидів потерпілий ОСОБА_18 і наносив удари його брату. Побачивши таке, він дістав наявний при ньому ніж - «метелик» та, розмахуючи ним, спочатку відігнав від місця бійки товаришів потерпілого ОСОБА_18 , яких було не менше трьох, а потім відштовхнув від підсудного ОСОБА_17 вказаного потерпілого. Допускає, що при цьому міг ненавмисно завдати поріз потерпілому ОСОБА_18 , але удару ножем тому не завдавав, оскільки вважає, що у такому випадку наявним при ньому ножем спричинив би потерпілому більш тяжке поранення, ніж те, що зафіксоване в матеріалах справи.

Після закінчення бійки, коли вони залишали місце події, він попросив ОСОБА_20 поцікавитися станом потерпілого ОСОБА_18 , на що та пояснила, що з ним все добре.

Через деякий час, до них під`їхав екіпаж поліції, яким він разом з підсудним ОСОБА_16 добровільно видали наявні в них ножі, але вказує, що при цьому будь-яких документів про вилучення ножів не складалось та будь-якого майна потерпілого ОСОБА_18 в них не вилучалось.

Вважає, що його вина не доведена, кримінальна справа сфальсифікована поліцією та просить суд його виправдати.

Незважаючи на часткове визнання підсудними ОСОБА_16 та ОСОБА_17 своєї провини у вчинені вищеописаних діянь, винність останніх у скоєнні злочину за встановленими в судовому засіданні обставинами повністю доведена та об`єктивно підтверджується наступними дослідженими й перевіреними під час судового провадження доказами:

показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_18 , який пояснив суду про обставини несподіваного нападу на нього підсудного ОСОБА_17 та заволодіння ним під час бійки належним йому срібним ланцюжком із хрестиком, а також про обставини подальшого втручання в цю бійку підсудного ОСОБА_16 , що було поєднано застосуванням останнім ножа із завданням удару цим ножем в область його грудної клітини, що також супроводжувалось заволодінням цим підсудним належним йому мобільним телефоном «НТС» з чохлом, в якому знаходились його водійське посвідчення та банківська картка, що мало місце 07.07.2016 року приблизно о 01:00 годині;

показаннями свідка ОСОБА_21 , який будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про обставини, що мали місце в нічний час доби влітку 2016 року, на пр.Добровольского вул.Марсельській в м.Одесі, за яких підсудні ОСОБА_17 і ОСОБА_16 під час нападу та бійки з його знайомим потерпілим ОСОБА_18 , завдали останньому тілесні ушкодження та ножове поранення в область ребер, а також заволоділи його майном срібним ланцюжком, мобільним телефоном та водійським посвідченням;

показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , який пояснив суду про обставини, за якими 07.07.2016 року, приблизно о 01:10 годин, будучи у складі екіпажу наряду, на той час, міліції, за орієнтуванням про розбій, вчинений групою осіб, до складу якої входили два чоловіка та дві жінки, вони прибули до вказаної в орієнтуванні адреси, де ними були зупинені підсудні ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , з якими також були дві жінки та які, на їх вимогу, видали наявні при них ножі, а також про обставини відсутності потерпілого на місці події, у зв`язку з його доставкою до їх прибуття на місце події бригадою швидкої допомоги до лікувальної установи, та про обставини доставки ними затриманих до райвідділу;

аналогічними показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , кожний з яких будучи допитаним в судовому засіданні, підтвердив суду обставини затримання ними у складі екіпажу наряду міліції підсудних ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , якими були видані два ножі та які в подальшому були доставлені ними до райвідділу;

показаннями свідка ОСОБА_19 , яка під час допиту в судовому засіданні, в присутності свого законного представника ОСОБА_25 , пояснила суду про обставини бійки, яка відбувалась у нічний час влітку 2016 року, між підсудним ОСОБА_17 , з яким вона протягом певного часу зустрічалась, та раніше незнайомим їй потерпілим ОСОБА_18 , а також про обставини втручання в цю бійку підсудного ОСОБА_16 , який ножем підрізав потерпілого, та про подальші обставини їх затримання нарядом міліції і доставки до райвідділу.

Окрім викладеного, вина підсудних ОСОБА_16 і ОСОБА_17 за встановленими в суді обставинами також підтверджується наступними дослідженими й перевіреними в судовому засіданні письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.07.2016 року, в якому потерпілий ОСОБА_18 просить вжити заходів до невстановлених осіб, які у ту ж ніч, приблизно о 01:20 годин, біля будинку 73-а по пр.Добровольського в м.Одесі, заволоділи його майном мобільним телефоном «НТС» в корпусі білого кольору, вартістю 5500 гривень, посвідченням водія на його ім`я, карткою «Приватбанку», чохлом від телефону, вартістю 200 гривень, срібним хрестиком на 10 грам та срібним ланцюжком на 20 грамів, вартістю 3000 гривень, а всього на загальну суму 8700 гривень;

протоколом огляду місця події від 07.07.2016 року та фототаблицею до нього, за якими об`єктом огляду була відкрита ділянка місцевості між будинками АДРЕСА_4 , звідки, наряду з іншими речами, що не уявляють інтерес для завдань розглядуваного кримінального провадження, були виявлені й вилучені два ножі, один з яких складний, а інший з чорною рукояткою, що були упаковані в експертні пакети за відповідними номерами;

результатами огляду місця події відкритої ділянки місцевості біля будинку №73-а по пр.Добровольського в м.Одесі, де згідно з протоколом від 07.07.2016 року та фототаблиці до нього, були виявлені плями крові та вилучені змиви з ними, що були упаковані в паперовий конверт;

протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2016 року, за якими потерпілим ОСОБА_18 було упізнані підсудні ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , як осіб, котрі 07.07.2016 року близько о 01:00 годині, біля будинку 73-а по пр.Добровольського в м.Одесі, заволоділи його майном, застосувавши при цьому насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я;

результатами проведеного за участю свідка ОСОБА_21 впізнання осіб, з протоколів яких вбачається упізнання вказаним свідком підсудних ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , як осіб, які 07.07.2016 року біля будинку 73-а по пр.Добровольського в м.Одесі, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_18 , при цьому застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я;

заявою підсудного ОСОБА_17 , в якій останнім власноручно й добровільно було викладено у короткому вигляді обставини заволодіння ним разом з підсудним ОСОБА_16 майном потерпілого ОСОБА_18 банківською карткою «Приватбанку», водійським посвідченням та мобільним телефоном, що супроводжувалось заподіянням останньому тілесних ушкоджень та мало місце 07.07.2016 року в нічний час доби;

заявою підсудного ОСОБА_17 від 07.07.2016 року, в якій останнім власноручно було повідомлено про добровільну видачу працівникам поліції водійського посвідчення на ім`я потерпілого ОСОБА_18 та банківської картки «Приватбанку», якими він відкрито заволодів у останнього 07.07.2016 року;

протоколом огляду речових доказів від 07.07.2016 року та фототаблицею до нього, за якими об`єктами огляду були водійське посвідчення на ім`я потерпілого ОСОБА_18 та банківська картка «Приватбанку»;

результатами судово-імунологічної експертизи, викладеними у висновку №817 від 02.09.2016 року, згідно з яким в одному із змивів, вилучених при огляді місця події біля будинку №73-а по пр.Добровольського в м.Одесі, була виявлена кров, походження якої від потерпілого ОСОБА_18 не виключається;

протоколом огляду речових доказів від 16.09.2016 року, за яким були оглянуті два ножі, один з котрих складний «метелик», з надписом «STAINLESS», а другий з пластиковою рукояткою чорного кольору;

висновком судово-медичної експертизи №2513 від 22.09.2016 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_18 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення лівої бічної поверхні грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину, яке за критерієм небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень; забій носа, садно лівої потиличної області, синці шиї, як кожне окремо, так і в сукупності, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень;

протоколом проведення слідчого експерименту від 23.08.2016 року, за яким підсудні ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , в присутності захисників, добровільно й наряду з іншим, на місці показали про обставини бійки першого з вказаних підсудних з потерпілим ОСОБА_18 , що супроводжувалось заподіянням останньому тілесних ушкоджень, а другим з вказаних підсудних повідомлено про завдання означеному потерпілому ножового поранення, що мало місце 07.07.2016 року неподалік від будинку №73-а по пр.Добровольського в м.Одесі.

Часткове визнання підсудними ОСОБА_16 і ОСОБА_17 своєї провини у вчиненні інкримінованого злочину, їх показання під час з`ясування обставин і перевірки їх доказами, а також доводи сторони захисту про недоведеність причетності підсудних до вчинення злочину за викладеними в обвинувальному акті обставинами обвинувачення та про необхідність визнання недопустимими деяких наданих стороною обвинувачення письмових доказів, - Колегією суддів приймаються до уваги частково, виходячи з наступного.

Так, за обвинувальним актом, підсудним ОСОБА_16 , ОСОБА_17 висунуте обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками, першого із вказаних осіб - нападу з метою заволодіння чужого майна, поєднаного з насильством, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, другому - нападу з метою заволодіння чужого майна, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Проте, виходячи з того, що під час судового розгляду кримінального провадження представник публічного обвинувачення не скористався своїм правом за ст.338 КПК України зі зміни чи уточнення висунутого обвинувачення, Колегія суддів з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора в суді погодитись не може, оскільки як встановлено в ході судового провадження при досліджені характеризуючих особу підсудного ОСОБА_17 матеріалів, останній раніше не судимий.

Відповідно ж до ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а за роз`ясненнями, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», за змістом ч.2 ст.187 КК України, розбій вважається повторним, якщо його вчинено особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм.

З огляду на наведені обставини, викладена в обвинувальному акті у розглядуваному кримінальному провадженні кваліфікація дій підсудного ОСОБА_17 , зокрема за ознакою повторності, є недоведеною й помилковою, а відтак підлягає виключенню з обвинувачення.

Попри те, визнана Колегією суддів в цьому кримінальному провадженні помилковість висунутого підсудному ОСОБА_17 обвинувачення в частині кваліфікуючої ознаки повторності, - не впливає на кінцеві висновки щодо доведеності провини вказаної особою за іншою частиною інкримінованого обвинувачення.

Наряду з викладеним, означені вище позиції підсудних ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , їх показання та доводи останнього з фальсифікації матеріалів досудового розслідування, а також доводи захисту про недоведеність причетності підсудних до скоєння інкримінованого злочину, - Колегією суддів оцінюються критично, як обраний стороною захисту засіб уникнення вказаних підсудних від кримінальної відповідальності, внаслідок чого до уваги не приймаються, у зв`язку з їх об`єктивного спростування сукупністю вищенаведених досліджених доказів та показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_18 , так і показаннями свідків обвинувачення ОСОБА_21 ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 та ОСОБА_19 , а також іншими перевіреними в судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, які узгоджуються між собою й об`єктивно доводять скоєння означеними підсудними інкримінованого діяння за встановленими в суді обставинами.

Разом із тим, Колегією суддів не можуть бути прийнятими до уваги та оцінюються критично доводи підсудного ОСОБА_16 про фальсифікацію органом поліції матеріалів досудового розслідування та щодо відсутності в матеріалах кримінального провадженні протоколів з вилучення у нього або у підсудного ОСОБА_17 майна потерпілого ОСОБА_18 , а також показання допитаного в суді неповнолітнього свідка ОСОБА_19 в частині обставин нападу і заволодіння майном потерпілого та доводи сторони захисту з необхідності визнання недопустимими деяких письмових доказів обвинувачення, оскільки такі доводи сторони захисту уявляються безпідставними і несуттєвими, а доводи підсудного ОСОБА_16 та показання вказаного свідка в означеній частині спростовуються як власноручно оформленими на початковому етапі досудового розслідування підсудним ОСОБА_17 заявами, що містяться в матеріалах провадження, так і сукупністю інших досліджених в суді доказів, зокрема письмових доказів та показами допитаних в суді потерпілого й інших свідків, що об`єктивно доводять обґрунтованість висунутого означеним підсудним обвинувачення.

При вирішенні питання про кваліфікацію дій підсудних ОСОБА_16 і ОСОБА_17 у розглядуваному кримінальному провадженні, Колегія суддів виходить з того, що сукупність усіх перевірених в судовому засіданні вищевикладених доказів та обставин скоєного підсудними, зокрема характер та послідовність дій вказаних підсудних, що обумовлює доведеність попередньої змови між ними та розподіл ролей з метою заволодіння чужим майном, засіб та раптовість нападу підсудного ОСОБА_17 на потерпілого ОСОБА_18 , який характеризувався застосуванням фізичного насильства та заволодінням частиною належного останньому майна, а також момент втручання підсудного ОСОБА_16 у триваючу між підсудним ОСОБА_17 та потерпілим ОСОБА_18 бійку, що супроводжувалося завданням останньому цілеспрямованого ножового проникаючого поранення в область грудної клітки, яке спричинило тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя, наступна відкритість дій підсудного ОСОБА_16 із заволодіння іншою частиною майна потерпілого, подальший розподіл між підсудними викраденого майна, що обґрунтовується результатами добровільної видачі підсудним ОСОБА_17 частини викраденого підсудним майна, - поза розумним сумнівом свідчать про наявність та зміст умислу зазначених підсудних, направленого саме на скоєння ними за попередньою змовою розбою, поєднаного із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

Аналогічні висновки викладені в п.п.6, 9, 11-12, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», за якими розбій як злочин проти власності (ст.187 КК України) це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, а під нападом слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайно вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного чи психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст.187 КК України) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

Відповідно ж до ст.ст.26, 28 КК України, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину, а злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовились про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен з них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, з якого кожний співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Внаслідок викладеного та оцінивши досліджені й перевірені в судовому засіданні докази у їх сукупності, Колегія суддів доходить висновку про їх достатність, належність й допустимість, з огляду на що, беззаперечно встановлено, що підсудні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожний своїми умисними діями, скоїли розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням потерпілому ОСОБА_18 тяжкого тілесного ушкодження, а відтак дії вказаних підсудних кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України.

Так, з огляду на ч.4 ст.187 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає, зокрема за скоєння розбою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинений злочин та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з наведеного, при призначенні покарання підсудним ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , Колегія суддів приймає до уваги характер і обставини скоєного ними, роль кожного з вказаних осіб у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_18 , поєднаного із заподіянням останньому тілесних ушкоджень, та зауважує на тому, що вчинене означеними підсудними діяння відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також Колегією суддів враховуються часткове визнання підсудними своєї провини, що свідчить про відсутність у них дієвого каяття, стан здоров`я та особа кожного з підсудних.

Як слідує з досліджених під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, підсудний ОСОБА_16 на обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та КУ «Міський психіатричний диспансер» - не перебуває, неодружений та не працевлаштований, має місце реєстрації на території України, але раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, має непогашену й не зняту у встановленому законом порядку судимість, що обумовлює існування у вказаного підсудного стійкої позиції до скоєння протиправних діянь та за своєю сукупністю свідчить про неможливість його виправлення в умовах суспільства.
Втім, підсудний ОСОБА_17 є раніше не судимою особою, не працевлаштований і неодружений, на обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та КУ «Міський психіатричний диспансер» не перебуває, позитивно характеризувався за місцем навчання та місцем попередньої роботи, але не має місця реєстрації на території України, що обумовлює відсутність у вказаної особи міцних соціальних зв`язків в місці тимчасового проживання та у своєї сукупності доводить доцільність його виправлення в умовах ізоляції від суспільства.

Разом із тим, згідно з обвинувальним актом у розглядуваному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування в якості обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , визначено вчинення ними злочину за попередньою змовою групою осіб, а першого з вказаних підсудних, ще й вчинення злочину повторно.

Проте, Колегія суддів з такою позицією органу досудового розслідування і прокурора в суді погодитися не може, оскільки перша з наведених вище обставини, що обтяжує покарання підсудних ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , відповідно до ч.4 ст.67 КК України, а саме вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, - не може бути врахована при призначенні зазначеним особам покарання, у зв`язку з висуненням цієї обставини як кваліфікуючої ознаки інкримінованого вказаним підсудним розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_18 .

Між тим, згідно з ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а за роз`ясненнями, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», за змістом ч.2 ст.187 КК України, розбій вважається повторним, якщо його вчинено особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм.

Як зазначено вище і встановлено під час розгляду кримінального провадження, підсудний ОСОБА_16 має непогашену й не зняту у встановленому законом порядку судимість, оскільки є судимим за вироком Заводського районного суду Миколаївської області від 19.05.2009 року за вчинення умисного злочину за ч.2 ст.186 КК України та звільнився 13.07.2012 року за відбуттям строку покарання.

Відтак, визначення органом досудового розслідування в якості обставини, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_16 , вчинення ним злочину повторно, - виходить за межі викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення відносно останнього та суперечить приписам ч.2 ст.187 КК України, а тому зазначена обставина Колегією суддів до уваги не приймається і не ураховується.

Втім, за змістом ст.34 КК України, рецидивом злочину визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин чи не зняту або не погашену в установленому законом порядку.

Аналогічні роз`яснення містяться в п.п.2-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами й доповненнями, та в п.п.7, 15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», відповідно.

Внаслідок наведеного, обставин, що пом`якшують покарання підсудним ОСОБА_17 і ОСОБА_16 та обтяжують покарання першого з них, - Колегією суддів не встановлено, а до обставин, що обтяжують покарання другого з вказаних підсудних, судом віднесено рецидив злочинів.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, Колегія суддів вважає, що виправлення підсудних ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , недопущення вчинення ними нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, а відтак кожній з вказаних осіб має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, із відбуванням призначеного покарання, згідно зі ст.63 КК України, у кримінально-виконавчій установі закритого типу та із конфіскацією всього належного їм майна.

Речові докази у кримінальному провадженні ніж складний «метелик» з надписом «STAINLESS» та ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору, конверт зі змивами крові, які зберігаються в камері схову Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, підлягають знищенню, а посвідчення водія та банківська картка «Приватбанку», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_18 , - доцільно вважати повернутими за належністю вказаній особі.

Керуючись ст.ст.26, 31, 369-371, 373-374 КПК України, Колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
ОСОБА_17 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу та з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_16 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу та з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно зі ст.58 Конституції України, ч.5 ст.72 (в редакції від 01.05.2016 року), ст.63 КК України, строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_16 та ОСОБА_17 рахувати з дня обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за ухвалами слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 07.07.2016 року, тобто з 07.07.2016 року, кожному, зарахувавши також кожному з вказаних засуджених в строк покарання час попереднього ув`язнення і перебування під вартою в ОУВП-21 УДПтСУ в Одеській області, до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні - ніж складний «метелик» з надписом «STAINLESS» та ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору, конверт зі змивами крові, які зберігаються в камері схову Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, знищити, а посвідчення водія та банківську картку «Приватбанку», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_18 , - вважати повернутими за належністю вказаній особі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , до набрання вироком законної сили, - залишити без змін, у вигляді тримання під вартою в ОУВП-21 УДПтСУ в Одеській області.

Копії вироку надати для відома заінтересованим особам та направити для виконання до ОУВП-21 УДПтСУ в Одеській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3