Справа № 461/662/19
Провадження № 1-кс/461/860/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 з участю ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб СВ СБУ у Львівській області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб СВ СБУ у Львівській області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Свої доводи мотивує тим, що 14 січня 2019 року, в порядку ст.214 КПК України, подав заяву до слідчого СВ СБУ у Львівській області про вчинення злочинів, на його думку, суддями Личаківського районного суду м. Львова, слідчими територіального управління ДБР у м. Львові та іншими невстановленими особами вищевказаного суду і ДБР за ст. 28, ч.3 ст.161, ч.3 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.375 КК України та ст.255, ст.256 КК України, статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проте, станом на день звернення з даною скаргою відомостей про реєстрацію заяви в ЄРДР не отримано.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, а тому відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності слідчого, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.

31 січня 2018 року СВ СБУ у Львівській області на електронну пошту суду скеровано копію повідомлення про направлення заяви ОСОБА_3 начальнику ГУ НП у Львівській області для розгляду та прийняття рішення.

Заслухавши пояснення заявника, розглянувши доводи скарги, приходжу до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчим суддею встановлено, що 14 січня 2019 року, в порядку ст.214 КПК України, заявник подав заяву до слідчого СВ СБУ у Львівській області про вчинення злочинів, на його думку, суддями Личаківського районного суду м. Львова, слідчими територіального управління ДБР у м. Львові та іншими невстановленими особами вищевказаного суду і ДБР за ст.28, ч.3 ст.161, ч.3 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.375 КК України та ст.255, ст.256 КК України, статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

В свою чергу, приписами ст. 214 КПК України врегульовано процедуру початку досудового розслідування.

Так, відповідно до ч. 1-2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч.1-2 ст.216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Слідчі органів безпеки здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 201, 201-1, 258-258-5, 265-1, 305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 436, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України.
Якщо під час розслідування злочинів, передбачених статтями 328, 329, 422 Кримінального кодексу України, будуть встановлені злочини, передбачені статтями 364, 365, 366, 367, 425, 426 Кримінального кодексу України, вчинені особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із злочинами, вчиненими особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування, вони розслідуються слідчими органів безпеки, крім випадків, коли ці злочини віднесено згідно з цією статтею до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи той факт, що слідчими органів безпеки не здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями ст.28, ч.3 ст.161, ч.3 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.375 КК України та ст.255, ст.256 КК України (які були зазначені у заяві ОСОБА_3 від 14.01.2019 року), листом від 15 січня 2019 року СВ СБУ у Львівській області звернення ОСОБА_3 від 14 січня 2019 року, разом із протоколом прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до ст.7 ЗУ «Про звернення громадян», направлена за належністю для проведення перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства України в Головне управління Національної поліції України у Львівській області за №62/6/1-24, що не суперечить положенням ч.4 ст.214, ст.216, 218 КПК України.

Доводи ОСОБА_3 щодо обов`язковості внесення відомостей по його заяві до ЄРДР з посиланням на положення ч.4 ст.214 КПК України є безпідставними, оскільки цими положеннями заборонена відмова в прийнятті та реєстрації заяви та направлення заяви за підслідністю без реєстрації, що не стосується розгляду заяви та внесення відомостей по заяві до ЄРДР.

Одночасно, слідчий суддя звертає увагу заявника на наявність розмежування поняття «реєстрація заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення» та «внесення відомостей до ЄРДР», оскільки реєстрації підлягають усі заяви та повідомлення, які надходять до органів служби безпеки, в той час як внесенню до ЄРДР підлягають лише заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Із матеріалів скарги вбачається, що заява ОСОБА_3 від 14 січня 2019 року зареєстрована належним чином, про що оформлено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, посилання скаржника на відсутність реєстрації заяви від 14 січня 2019 є необґрунтованим.

Отже, направлення заяви ОСОБА_3 за принципом підслідності в Головне управління Національної поліції України у Львівській області для вирішення по суті відповідає вищезазначеним положенням кримінального процесуального закону.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

За змістом положень ч.1 ст.214 КПК України та ст.2 КК України, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Слідчий суддя приходить висновку, що Головне управління Національної поліції України у Львівській області, як орган, на розгляді якого знаходиться заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 14 січня 2019 року, мають визначитись, чи містить вона достатні відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення, і в залежності від встановленого, прийняти рішення про подальший рух вказаної заяви відповідно до вимог ст.214 КПК України.
Таким чином, оскільки доводи, які викладені в скарзі ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги у повному обсязі.

Разом з тим, вважаю за необхідне роз`яснити, що заявник вправі оскаржити до слідчого судді дії чи бездіяльність Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо розгляду його заяви від 14 січня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб СВ СБУ у Львівській області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 14 січня 2019 року відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .