Постанова
Іменем України
08 травня 2019 року

м. Київ
справа № 757|56487|17-к
провадження № 51-2899км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 січня 2018 року у кримінальному провадженні № 0002014.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року підозрюваному ОСОБА_8 залучено захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві для здійснення захисту за призначенням.
15 грудня 2017 року адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу слідчого судді.
Ухвалою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 30 січня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 на вказану вище ухвалу слідчого судді відмовлено на тих підставах, що зазначене судове рішення згідно з вимогами кримінального процесуального закону апеляційному оскарженню не підлягає.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що ухвалу слідчого судді постановлено з порушенням вимог Конституції України, а суддя апеляційного суду дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу.
Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення касаційної скарги.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів провадження вбачається, що суддя Апеляційного суду міста Києва ухвалою від 30 січня 2018 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року.
Обґрунтовуючи своє рішення, суддя апеляційного суду зазначив, що положеннями ст. 309, ч. 3 ст. 392 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають, і заперечення на них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Постановлена у цьому провадженні ухвала слідчого судді, якою залучено захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві для здійснення захисту за призначенням, не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Згідно з матеріалами провадження у судді на розгляді перебували матеріали клопотання начальника управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014.
Кримінальним процесуальним законодавством визначено строк розгляду зазначеного клопотання. Слідчий суддя відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 та п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої здійснюється спеціальне досудове розслідування. Оскільки захисники підозрюваного в судове засідання не з`являлися, то слідчий суддя забезпечив участь захисника шляхом залучення його з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві. Тобто слідчий суддя діяв у межах наданих йому кримінальним процесуальним законодавством повноважень.
Викладені в касаційній скарзі захисника доводи про те, що прийнятим суддею апеляційного суду рішенням було порушено вимоги Конституції України, зокрема право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, та вимоги, передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є безпідставними.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановити певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати самої сутності цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», п. 96 Рішення від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції»).
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
За таких обставин, суддя апеляційного суду, встановивши, що оскаржувана ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, та відмовивши у відкритті апеляційного провадження діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи зазначене, касаційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 січня 2018 року без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3