Справа № 352/1725/18
Провадження № 1-кп/352/250/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000351 від 19.07.2018 р. про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого неофіційно по найму, розлученого, утриманця однієї неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, депутатом не обирався, українця, громадянина України, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_6 , будучи батьком, починаючи з 01.06.2015 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

у Тисменицькому відділі державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області з 06.04.2011 на виконанні знаходиться виконавчий лист Тисменицького районного суду Івано-Франківської області № 2-151, виданий 06.04.2011 р. про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмірі 420 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини, дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та розпочато стягнення аліментів з 04.10.2010 р. і збов`язано проводити їх до повноліття дитини.

У період з липня 2015 р. по жовтень 2016 р. ОСОБА_4 , не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я ніде офіційно на роботу не влаштовувався, на обліку в Тисменицькомуцентрі зайнятості, не перебував.

Однак, ОСОБА_4 здійснював господарські роботи на територіїІвано-Франківської області. У свою чергу, за виконані роботи ОСОБА_4 отримував грошові кошти, та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів не завжди здійснював.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 з червня 2015 р. по жовтень 2016 р. внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини, дочки Христини.

Крім того, ОСОБА_4 як батько неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , не надавав їй необхідних для її існування коштів, їжі та одягу, а також не брав участь у її вихованні.

Внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , утворилась заборгованість у загальній сумі 7140 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 з червня 2015 року по жовтень 2016 року, проживаючи окремо від своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , будучи її батьком по крові, всупереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та всупереч вимог Закону України «Про охорону дитинства» - 2001 року, умисно не цікавився життям дітей, вихованням не займався, з дітьми не спілкувався, матеріально не забезпечував.

Виходячи з вище наведеного, ОСОБА_4 , у період часу з червня 2015 року по жовтень 2016 року, злісно ухилявся від сплати аліментів та утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні, а також злісно ухилявся від батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини.

Загальна сума заборгованості по аліментних платежах боржника ОСОБА_4 станом на 01.11.2016 р. становить 7140 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання про те, що дійсно знаючи про покладене на нього згідно рішення суду зобов`язання по сплаті аліментів в користь ОСОБА_5 на утримання його неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від проведення сплати аліментів ухилявся, проте мав матеріальну можливість таку сплату здійснювати, оскільки неофіційно працював по найму та регулярно отримував грошову винагороду в формі заробітної плати. Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 164 ч. 1КК України, так як він будучи батьком, починаючи з 01.06.2015 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Окрім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просила суд покарати останнього на власний розсуд, як і те, що ОСОБА_4 згідно ст. 89 КК України не судимий проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічного злочину, по місцю проживання характеризується позитивно, працюючи займається суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає доцільним призначити підсудному покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 342-376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.

Речові докази по даному кримінальному провадженні : матеріали виконавчого провадження № 26039013 заведені на ОСОБА_4 , які знаходяться при матеріалах даного кримінального провадження повернути Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілій негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1