Справа № 496/2730/18
Провадження № 1-кп/496/360/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Біляївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000490 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор доповів про можливість призначення справи до судового розгляду, доручення органу пробації складення досудової доповіді відносно обвинуваченого. Щодо клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору заперечував, посилаючись на те, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору посилаючись на те, що він не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме в обвинувальному акті очевидна неповнота обвинувачення, хоча закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (формула обвинувачення); формулювання обвинувачення. З викладу фактичних обставин правопорушення, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації правопорушення, які є абсолютно ідентичними між собою та з повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_5 нібито двічі отримав неправомірну вигоду: 500 грн. 16 січня 2018 року та 300 грн. 24 січня 2018 року. При цьому в обвинувальному акті недостатньо фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме:
1.Не вказано, які саме перешкоди заважали ОСОБА_6 безперешкодно перетнути державний кордон України;
2.Не вказано де, коли та при яких обставинах нібито відбулася змова ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ;
3.Не вказано коли, де та яким чином ОСОБА_5 нібито отримав кошти за перетинання кордону 16 січня та 24 січня 2018 року, якими купюрами, та чи були купюри вилучені, ідентифіковані, якщо так, то де і коли;
4.Взагалі не вказано за невчинення чого або яких дій ОСОБА_5 нібито отримав неправомірну вигоду;
5.Взагалі не вказані конкретні дії, які були скоєні ОСОБА_5 ;
6.Не вказано чи стосуються обов`язки ОСОБА_5 перевірки паспортів чи вантажу. Крім того, помилково вказано, що ОСОБА_6 нібито сплатив 500 грн. ОСОБА_5 за безперешкодне перетинання державного кордону з товаром, але згідно з посадовою інструкцією ОСОБА_5 , як прикордонник немає ніякого відношення до перевірки товару, що перевозиться через державний кордон та до митного контролю;
7.Не вказано, які саме службові повноваження були використані ОСОБА_8 , як службовою особою;
8.В обвинувальному акті не чітко вказано кордон якої держави намагався перетнути за допомогою неправомірної вигоди ОСОБА_9 , державний кордон Республіки Молдови та України, але ОСОБА_5 ніякого відношення до перетинання державного кордону Республіки Молдови не мав та не має;
9.Відсутні посиланні на будь-які докази по справі незважаючи не те, що обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів.
Захисник також зазначає, що зі змісту обвинувального акту (аркуш 5, абзац 5, перший рядок) вбачається, що прокурор при викладенні фактичних обставин злочину заздалегідь, без вироку суду зазначив, що ОСОБА_5 вчинив протиправні дії - що є безпідставним та недопустимим, є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України.
Стосовно реєстру матеріалів досудового розслідування захисник зазначає, що:
1.Відсутня інформація про складення обвинувального акта, що на підставі ч. 4 ст. 110 КПК також є процесуальним рішенням;
2.п. 27 вказано протокол освідування ОСОБА_10 , який не є обвинуваченим по справі;
3.п. 42, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 60, 61 - перелічено процесуальні документи без назви процесуальної дії;
4.п. 31, 32, 34 містяться постанови про оголошення в розшук та про відновлення досудового розслідування від 30.05.2018 року та 25.06.2018 року, але немає жодної постанови про зупинення досудового розслідування, згідно ст. 280 КПК України, якщо підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме;
5.п. 88 не вказані дата та час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_5 та його захисником.
Згідно постанови про продовження строку досудового розслідування строк досудового розслідування був продовжений до 24.04.2018 року, а обвинувальний акт був складений 31.10.2018 року, тобто обвинувальний акт складено та направлено в суд з порушенням ст. 219 КПК України поза межами строків досудового розслідування не уповноваженою на те законом посадовою особою.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт, що надійшов до суду вдруге після повернення, не відповідає вказаним вище вимогам. Більше того, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, в якому йдеться про право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення, (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії № 9783/82, п.79).
У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пельсє та Сассі проти Франції», (ВП) № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п.34).
Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг та межі судового розгляду, а також надає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується, а суду - можливість у розумні строки розглянути справу.
Зі змісту обвинувального акту, а саме формулювання обвинувачення, яке ставиться в провину ОСОБА_5 зазначено:
ОСОБА_9 займається підприємницькою діяльністю на території Республіки Молдови, а саме продає товари народного вживання, які закуповує в Україні на «Промтоварному ринку 7 кілометр».
При перетині кордону співробітники митниці висунули йому умову систематично сплачувати їм неправомірну вигоду. Сума виплат кожен раз буде визначатись окремо в залежності від обсягу та об`єму товару, який буде перевозитись через кордон.
16.01.2018 року о 10:00 год. державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Кучургани» Одеської митниці ДФС ОСОБА_7 (обвинувальний акт у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України 30.05.2018 року скеровано до суду) та інспектор прикордонної служби 1 категорії-снайпер 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 3 категорії (тип Б) ОСОБА_5 вступили в злочинну змову з метою отримання від ОСОБА_9 , який займається підприємницькою діяльністю на території республіки Молдова, а саме продає товари народного вживання, які закуповує в Україні на Промтоварному ринку «7 кілометр», неправомірної вимоги за безперешкодне проходження митного контролю. Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел на отримання неправомірної вимоги, при проходженні ОСОБА_9 митного контролю ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 висунув вимогу ОСОБА_9 сплатити неправомірну вимогу в сумі 5500 грн. за безперешкодне проходження митного контролю. ОСОБА_9 , розуміючи, що не зможе перетнути державний кордон Республіки Молдова та України без передачі неправомірної вигоди сплатив ОСОБА_7 (обвинувальний акт у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України 30.05.2018 року скеровано до суду) неправомірну вигоду у сумі 5000 грн. за безперешкодне проходження митного контролю, після чого сплатив іншу частину неправомірної вигоди у сумі 500 грн. ОСОБА_5 за безперешкодне перетинання державного кордону з товаром.
24.01.2018 року приблизно о 10:00 год. під час перетину державного кордону у пункту пропуску «Градениці-Незавертайлівка» митного поста «Кучургани» Одеської митниці ДФС державний інспектор Одеської митниці ДФС України ОСОБА_7 та інспектор ПдРУ Державної прикордонної служби України ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні наміри щодо отримання неправомірної вимоги за не створення штучних умов при перетині кордону висунули вимогу ОСОБА_9 сплатити неправомірну вигоду ОСОБА_7 в сумі 8800 грн., а ОСОБА_5 в сумі 300 грн. за безперешкодне проходження митного контролю. ОСОБА_9 , розуміючи, що не зможе перетнути державний кордон Республіки Молдова та України без передачі неправомірної вигоди погодився і сплатив неправомірну вигоду у сумі 9100 грн. Після отримання неправомірної вигоди у сумі 9100 грн. їх затримано працівниками правоохоронних органів. Таким чином, загальна сума отриманої неправомірної вигоди ОСОБА_5 складає 800 грн.
Ухвалою суду від 24.07.2018 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.09.2018 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України було повернуто прокурору прокуратури Одеської області ОСОБА_11 для усунення вищевказаних недоліків.
07.11.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повторно скеровано до суду, проте недоліки обвинувального акту належним чином не усунуті.
Формулювання обвинувачення у поданому в суд обвинувальному акту стосовно обвинуваченого і надалі є нечітким.
Аналізуючи зміст обвинувального акту судом встановлено, що в обвинувальному акті не вказано коли, де та яким чином ОСОБА_5 нібито отримав кошти від ОСОБА_9 за перетинання кордону 16 січня та 24 січня 2018 року та якими купюрами; не вказано, які службові обов`язки повинен був вчинити або не вчинити ОСОБА_5 при проходженні ОСОБА_9 митного контролю; не зрозуміло, яке відношення інспектор прикордонної служби ОСОБА_5 мав до проходження ОСОБА_9 митного контролю; не вказано, які саме службові повноваження були використані ОСОБА_8 , як службовою особою; не зрозуміло яке відношення має обвинувачений до перетину ОСОБА_9 державного кордону Р. Молдови.
Невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України позбавляє обвинуваченого права на належний правовий захист. Окрім того, створює перешкоди здійсненню процедури судового розгляду. Так, на виконання вимог ст. 337 КПК України, головуючий у судовому засіданні роз`яснює суть обвинувачення, запитує чи зрозуміле воно особі. Водночас, у Кодексі не зазначено, яким чином суд має роз`яснювати суть обвинувачення, яке сформульовано не чітко і не зрозуміло.
Враховуючи вищенаведене суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин злочину, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин злочину в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Наведені в обвинувальному акті фактичні дані щодо дій ОСОБА_5 в своїй сукупності не дають чіткого уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що, у свою чергу, не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичним формулюванням.
Крім того, на думку суду, частково заслуговують на увагу доводи захисника про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування ст. 109 КПК України.
Так, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня інформація про складення обвинувального акта, що на підставі ч. 4 ст. 110 КПК також є процесуальним рішенням; в п. 48, 50 перелічено процесуальні документи без назви процесуальної дії; в п. 31, 32, 34 містяться постанови про оголошення в розшук та про відновлення досудового розслідування від 30.05.2018 року та 25.06.2018 року, але відсутня інформація щодо зупинення досудового розслідування; в п. 88 не вказана дата та час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_5 та його захисником.
В п. 42, 47, 49, 51, 52, 53, 60, 61 реєстру процесуальних дій прокурором зазначено листи без вказівки короткого змісту та адресатів.
Враховуючи викладене суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.
Доводи захисника про те, що в обвинувальному акті (аркуш 5, абзац 5, перший рядок) прокурор при викладенні фактичних обставин злочину заздалегідь, без вироку суду зазначив, що ОСОБА_5 вчинив протиправні дії, суд до уваги не приймає, оскільки прокурор зазначив обставини, які він вважає встановленими та не порушив презумпцію невинуватості.
Посилання захисника про те, що обвинувальний акт було затверджено поза межами строків досудового розслідування не уповноваженою на те законом посадовою особою суд до уваги також не приймає, оскільки відповідних доказів суду не надано.
Керуючись ст. ст. 21, 291, 314 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернути прокурору прокуратури Одеської області ОСОБА_11 для усунення недоліків, що зазначені в мотивувальній частині ухвали.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1