КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11кп/824/627/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_9 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017року щодо ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України; кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрите.
30 липня 2018 року на вказану ухвалу надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , в якій він просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року та скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення стосується інтересів ОСОБА_10 директора ТОВ «СИНТЕЗ-ПРОФІТ», проте постановлене без його виклику;

при цьому обвинувачення ТОВ «СИНТЕЗ-ПРОФІТ» та його директора ОСОБА_10 не було предметом судового розгляду в межах кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , тобто факти можливої злочинної діяльності цієї юридичної особи та посадової особи жодним чином не встановлено обвинувальним вироком суду.
Також до суду 01 серпня 2018 року надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року, в якому захисник посилається на те, що зі змістом повного тексту ухвали суду ОСОБА_7 ознайомився 31.07.2018 року, оскільки під час проголошення повного тексту ухвали підозрюваний не був присутнім, копію судового рішення підозрюваному надіслано не було, що унеможливило його своєчасно ознайомитися з рішенням та реалізувати своє право на апеляційне оскарження.
Колегія суддів заслухала доповідь судді, пояснення ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які просили поновити їм строк на апеляційне оскарження судового рішення щодо ОСОБА_7 , пояснення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які також просили клопотання захисника ОСОБА_11 про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведених у ньому підстав задовольнити, заперечення прокурора, який вважав, що обґрунтованих підстав для поновлення строку захиснику ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 на апеляційне оскарження відсутні, а апеляційну скаргу ОСОБА_10 необхідно йому повернути у зв`язку із тим, що він не є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу на судове рішення щодо ОСОБА_7 , перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила викладені в клопотаннях доводи та дійшла висновку, що підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 немає, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 підлягає поверненню, як така, що подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Стосовно апеляційної скарги ОСОБА_10 та його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення щодо ОСОБА_7 слід зазначити наступне.
Згідно частини 2статті 24 КПК України гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеного у його постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Наведене переконує суд у тому, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 393 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 цього Кодексу.

Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Стосовно розглядуваної справи, виходячи із зазначених положень, ключовим є з`ясування, чи насправді рішення суду щодо ОСОБА_7 стосується інтересів ОСОБА_10 тією мірою, що надає останньому, згідно із частиною другою статті 24 КПК, право оскаржити його до вищих судових інстанцій.

Особа, яка хоча і не була визнана учасником кримінального провадження щодо іншої особи, вправі захищати свої права, свободи та інтереси, яких стосується рішення суду у даному провадженні, шляхом звернення до апеляційної інстанції з його оскарженням.
Як убачається із матеріалів провадження, прокурор у порядку ст. 286 КПК України звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року, з урахуванням його позиції, ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Суд встановив, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися у співучасті в формі пособництва, а саме наданні засобів та усунення перешкод, сприяв у вчиненні фіктивного підприємства, тобто у придбанні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.
Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, ОСОБА_10 не являється учасником ні кримінального, ні судового провадження.
При цьому ОСОБА_10 у апеляційній скарзі не навів достатніх і переконливих доводів того, що дане судове рішення стосується його інтересів як директора ТОВ «СИНТЕЗ-ПРОФІТ» тією мірою, що надає йому, згідно із частиною другою статті 24 КПК, право оскаржити це рішення до вищих судових інстанцій.

Згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_10 в апеляційній скарзі не навів достатніх та переконливих доводів, на підтвердження того, що він має право на оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року, а тому апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.
У зв`язку із наведеним колегія суддів не вбачає підстав для розгляду клопотання ОСОБА_10 про поновлення строку на оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року.
Стосовно апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 та її клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення щодо ОСОБА_7 слід зазначити наступне.
У відповідності з положенням ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, а вимоги ст. 117 КПК України зобов`язують суд поновити за клопотанням заінтересованої особи процесуальний строк, пропущений із поважних причин.
Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на судові рішення подається через суд, який його ухвалив, протягом семи днів з дня його проголошення.
Як убачається з матеріалів справи, 25 липня 2017 року, в день постановлення оскаржуваної ухвали, судове засідання відбулося за участю ОСОБА_7 , він був обізнаний про рішення суду, строк та порядок його оскарження.
Посилання ОСОБА_7 на те, що йому не вдалося отримати копію судового рішення в день розгляду справи, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки у матеріалах справи є зворотне поштове повідомлення, яке свідчить про те, що судом ОСОБА_7 відправлено копію судового рішення, яке він отримав поштою 28.08.2017 року. При цьому ОСОБА_7 мав право та не був позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про надання йому копії даної ухвали. Однак, з апеляційну скаргу він подав лише 01.08.2018 року.
В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Тобто, ОСОБА_7 не навів у своєму клопотанні поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року, що об`єктивно унеможливили у передбачений законом строк оскаржити ним зазначене судове рішення, а тому підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається особі, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.
Таким чином, колегія суддів уважає, що клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 слід на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України повернути.
Керуючись п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 повернути особі, яка подала апеляційну скаргу, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України
Клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2017 року повернути особі, яка її подала, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.
Ухвала, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12