Житомирський апеляційний суд
Справа №361/1257/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 366 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
захисника: ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2018 року про повернення прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України, ОСОБА_10 обвинувального акт у кримінальному провадженні, № 0000902 від 15.05.2015 по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 372 КК України, ОСОБА_7 - передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 ч. 2 ст. 371 КК України, ОСОБА_12 - ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 , ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України, ОСОБА_13 - ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 371 КК України, ОСОБА_8 - ч. 2 ст. 375 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000902 від 15.05.2015 по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 372 КК України, ОСОБА_7 - передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 ч. 2 ст. 371 КК України, ОСОБА_12 - ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 , ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України, ОСОБА_13 - ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 371 КК України, ОСОБА_8 - ч. 2 ст. 375 КК України повернуто прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України, ОСОБА_10 .

Вирішено, що скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на постанову старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 15.07.2015 року та на незаконні дії слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 , не підлягають розгляду відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 КПК України та зобов`язано прокурора усунути вказані недоліки протягом 30 діб з дня проголошення ухвали.

Суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 складено з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Зокрема в обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а пред`явлене обвинувачення є неконкретним. Зокрема, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, а саме у постановлені суддею завідомо неправосудної ухвали, вчиненому з особистих інтересів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України. Однак, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, які розкривають поняття «неправосудної» ухвали, не встановлено в чому полягає її незаконність, а також відсутнє обґрунтування кваліфікуючої ознаки злочину - з «особистих інтересів», в чому саме полягали особисті інтереси слідчого судді, на той час, ОСОБА_8 під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_16 ; не розкритті поняття вчинення нею активних дій, спрямованих на підтримку злочинних дій працівників міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , прокурорів ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , що безумовно порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених на захист.

Крім того, суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування. Долучений до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України. Так, у розділі II «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» не зазначені номери кримінальних проваджень, матеріали яких об`єднувалися в рамках кримінального провадження № 000020 та номери кримінальних проваджень, з яких виділялися матеріали досудового розслідування та не вказані номери кримінальних проваджень, в які об`єднувалися виділені матеріали досудового розслідування; процесуальне рішення № 49 (а.с. 54 т.1) повторюється під номером № 48 (а.с.55), а у розділі III «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування» - не вказані строки видів заходів забезпечення кримінального провадження, а лише їх дати.

Також, суд послався на те, що відповідно до ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч .2 ст. 372 КК України, ОСОБА_7 - передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 ч. 2 ст. 371 КК України, ОСОБА_12 - ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 , ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України, ОСОБА_13 - ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 371 КК України, не підсудне Броварському міськрайонному суду Київської області, оскільки, як вбачається з обвинувального акту, інкриміновані останнім кримінальні правопорушення, вчинені на території м. Київ, а пред`явлене їм обвинувачення свідчить про те, що відповідно до ст.26 КПК України вони не є співучасниками вчинених ними та суддею ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить оскаржувану про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та через істотні порушення вимог кримінального процесуальною закону та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді, але в іншому склад суду зі стадії підготовчого судового провадження. Посилається на те, що висновок суду про те, що обвинувальний акт не містить фактичних обставин кримінального провадження, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, перша частина обвинувального акту після зазначених даних про кримінальне провадження, слідчих, прокурорів, тощо під заголовком «фактичні обставини кримінального провадження» розташований текст, який і є фактичними обставинами кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими. Висновок суду про те, що формулювання обвинувачення є неконкретним не відповідає дійсності оскільки на виконання положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України прокурор виклав фактичні обставини та формулювання обвинувачення із зазначенням усіх положень ст. 91 КПК України. При цьому, розкриваючи кваліфікуючу ознаку вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення в особистих інтересах, прокурор на аркуші 112 обвинувального акту зазначив, що ця ознака полягає в умисних діях слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_8 , вчинених з особистої зацікавленості, яка зумовлена кар`єризмом. На цьому ж аркуші обвинувального акту прокурор розкриває ознаки завідомо неправосудного судового рішення, тобто такого, що не відповідає вимогам закону та обґрунтованості, однак бажаючи настання саме таких наслідків, складеного, підписаного та постановленого суддею ОСОБА_8 усупереч вимогам ч. 3 ст. 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 178, ч. ч. 1,2 ст. 194 КПК України, та проголошеного в судовому засіданні. Таке рішення постановлене у підтримку злочинних дій працівників міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , прокурорів ОСОБА_11 та ОСОБА_17 на виконання явно злочинної вказівки про взяття під варту завідомо невинних учасників мирної громадської акції «Євромайдан». Таким чином, обвинувальний акт, зокрема в частині обвинувачення ОСОБА_8 , у повній мірі відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому описані фактичні обставини кримінального провадження, як їх визнав встановленими прокурор, дана правова кваліфікація скоєному, та сформульоване обвинувачення щодо ОСОБА_8 .

Посилаючись на п.2 ч.2 ст. 109 КПК України прокурор зазначає, що закон не вимагає викладу у реєстрі матеріалів досудового розслідування змісту документу про процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування, а тому зазначені, на думку суду, недоліки реєстру - «не зазначені номери кримінальних проваджень, матеріали яких об`єднувалися в рамках кримінального провадження № 000020 та номери кримінальних проваджень з яких виділялися матеріали досудового розслідування та не вказані номери кримінальних проваджень, в які об`єднувалися виділені матеріали досудового розслідування», не перешкоджають ідентифікації у реєстрі таких процесуальних рішень за наведеними прокурором їх реквізитами. Судом надумано визнано підставою для повернення акту дублювання пунктів реєстру № 48 під № 49, що є фактично технічною помилкою і жодних перешкод для призначення обвинувального акту для розгляду по суті не становить. Судом також визнано однією з підстав повернення обвинувального акту не зазначення у розділі III «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування» строків застосованих у ході досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а лише їх дати, що не відповідає дійсності,оскільки прокурором у стовбці вказаного розділу «Строки застосування» відомості про строк до якої дати ці заходи тривали зазначені.

Апелянт стверджує, що прокурор у відповідності до положень ч.2 ст.32 КПК України прийняв законне рішення про скерування вказаного обвинувального акту до Броварського міськрайонного суду Київської області, оскільки він є найбільш територіально наближений до Деснянського районного суду м. Києва (м. Київ, проспект Маяковського, 5-В), у якому ОСОБА_8 обіймала посаду судді. Разом із тим, доводи суду про те, що ОСОБА_18 , ОСОБА_7 ОСОБА_12 , та ОСОБА_19 в силу ст. 26 КПК України не є співучасниками вчинених ними та суддею ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, що впливає на визначення підсудності, є необгрунтованими та, відповідно до ч. 6 ст. 217 КПК України, взагалі не заслуговують на увагу. Крім того, у порушення ст. 314 КПК України, суд безпідставно прийняв рішення про повернення обвинувального акту, визнавши порушення правила підсудності кримінального провадження, оскільки питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого мало б вирішуватись в порядку ст. 34 КПК України. Крім цього, у резолютивній частині ухвали суд зобов`язав прокурора усунути вказані в рішенні недоліки з приводу скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на постанову старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_20 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 15.07.2015 року та на незаконні дії слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, ОСОБА_15 протягом 30 діб з дня проголошення ухвали, тобто скласти та направити до суду у визначений судом строк цей обвинувальний акт, а фактично незаконно, у порушення ст. 110 КПК України, зобов`язав прокурора прийняти у кримінальному провадженні процесуальне рішення. При цьому, такі вимоги суду мають бути виконані протягом 30 діб з моменту проголошення ухвали, незважаючи на можливість її апеляційного оскарження набрання чинності після апеляційного розгляду.

В поданих запереченнях обвинувачена ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення. Стверджує, що стороною обвинувачення в обвинувальному акті не встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, які розкривають поняття «неправосудної» ухвали, не встановлено в чому полягає її незаконність, а також відсутнє обґрунтування кваліфікуючої ознаки злочину з «особистих інтересів», в чому саме полягали особисті її інтереси як слідчого судді, на той час, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_21 , не розкритті поняття вчинення нею активних дій, спрямованих на підтримку злочинних дій працівників міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , прокурорів ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , що безумовно порушує гарантовані законом її процесуальні права як обвинуваченої на захист. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000902 від 15.05.2015 року складено з порушенням вимог ст. 291 ч.2 п.5 КПК України, а саме відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, тобто у обвинувальному акті відсутні фактичні обставини вчинення нею, обвинуваченою ОСОБА_8 , кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.375 ч.2 КК України, а саме: форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, момент встановлення неправосудності прийнятого нею рішення. Стороною обвинувачення, безпосередньо, процесуальним керівником - прокурором ОСОБА_10 , проігноровано норму ч.1 п.13 ст.3 КПК України щодо визначення поняття обвинувачення та в обвинувальному акті не викладено обвинувачення - твердження про вчинення ОСОБА_8 діяння, передбаченого ст.375 ч.2 КПК України. В обвинувальному акті відсутнє обґрунтування кваліфікуючої ознаки злочину - особисті інтереси, що вказує на відсутність в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, щодо особистих інтересів при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_16 , тобто в чому полягають її активні дії спрямовані на отримання особистих інтересів. Прокурор не виклав та не конкретизував, як саме суддя ОСОБА_8 , з урахуванням положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (який діяв станом на 22.01.2014 року), вчиняла активні дії спрямовані на кар`єрне зростання, а саме переведення її до судів вищої інстанції чи на призначення її на адміністративні посади. В обвинувальному акті відсутнє розкриття активних дій слідчого судді ОСОБА_8 ,. спрямованих на підтримку злочинних дій працівників міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , процесуальних прокурорів ОСОБА_11 та ОСОБА_17 . Не конкретизовано в обвинувальному акті, що саме сторона обвинувачення розуміє під "істотною шкодою". В обвинувальному акті всупереч положенням ст. 291 ч.2 п.5 КПК України, стосовно неї як судді формулювання обвинувачення відсутнє взагалі, що чітко прослідковується зі змісту обвинувального акту. Згідно супровідного листа від 02.03.2016 №15/2-34274-15 прокурор процесуальний керівник ОСОБА_10 передає обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000902 до Броварського міськрайонного суду Київської області (знаходиться в матеріалах судової справи). Будь-які судові рішення щодо визначення підсудності вказаного кримінального провадження до супровідного листа не додавались. Стороною обвинувачення не дотримано особливого порядку кримінального провадження стосовно неї як судді, що передбачено ст. 480 КПК України. Під час підготовчого судового засідання не були розглянуті, в порядку ст.303 ч.2 КПК України, з посиланням на норми ст.303 ч.3 КПК України, скарги: на постанову прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань; на дії слідчого про залучення до участі у кримінальному провадженні потерпілого.

В поданих запереченнях захисник ОСОБА_9 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2018 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_17 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_8 - залишити без змін. Стверджує, що висновки суду про невідповідність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, юридичній оцінці дій ОСОБА_8 (правовій кваліфікації), у зв`язку з чим пред`явлене їй обвинувачення є неконкретним, є правильними та обґрунтованими. В обвинувальному акті відсутнє викладення фактичних даних, які вказують на неправосудність винесеного ОСОБА_8 судового рішення про застосування запобіжного заходу ОСОБА_22 та обґрунтування кваліфікуючої ознаки інкримінованого ОСОБА_8 злочину - «в особистих інтересах». Посилання прокурора в апеляційній скарзі на обвинувальний акт, в якому зазначено, що у розділі цього документу «фактичні обставини» є посилання на неправосудність ухвали, винесеної ОСОБА_8 з кар`єрних спонукань, не спростовують висновки суду, оскільки мають бути наведені конкретні ознаки неправосудності такого судового рішення, а саме прийняття рішення всупереч матеріальному чи процесуальному закону і (або) фактичним обставинам, встановленим у справі, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя (правова позиція Верховного суду України, висловлена у постанові від 20.11.2014 у справі 5-24 кс 14). З урахуванням законодавчих приписів щодо процедури призначення, переведення та звільнення суддів, очевидно є неконкретним лише посилання в обвинувальному акті на кваліфікуючу ознаку інкримінованого ОСОБА_8 діяння - «в особистих інтересах», яка зумовлена кар`єризмом, без розкриття обставин та необхідності, а радше можливості ОСОБА_8 її «кар`єрного росту» судді. Є обґрунтованими висновки суду про непідсудність даного кримінального провадження Броварському міськрайонному суду Київської області, оскільки ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_19 в силу ст. 26 КПК України не є співучасниками вчинених ними та суддею ОСОБА_8 кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених та захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього документи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд з підготовчого засідання має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України, суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст.291 КПК України.

Проаналізувавши положення зазначених норм, доводи та мотиви суду першої інстанції, викладені в оскарженій ухвалі, а також зміст обвинувального акту та доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вказаних апеляційних доводів, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , прокурором ОСОБА_10 при його складанні дотримано вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому після зазначених даних про кримінальне провадження, слідчих, прокурорів, тощо під заголовком «фактичні обставини кримінального провадження» міститься виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, і в послідуючому в обвинувальному акті наводиться хто з учасників кримінального провадження в яких саме неправомірних діях обвинувачуються з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Розкриваючи кваліфікуючу ознаку вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення в особистих інтересах, прокурор в обвинувальному акті зазначив, що ця ознака полягає в умисних діях слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_8 , вчинених з особистої зацікавленості, яка зумовлена кар`єризмом. При цьому, прокурор розкриває ознаки завідомо неправосудного судового рішення, тобто такого, що не відповідає вимогам закону та обґрунтованості, однак бажаючи настання саме таких наслідків, складеного, підписаного та постановленого рішення суддею ОСОБА_8 усупереч вимогам ч.3 ст.176, ч.2 ст.177, ч.1 ст.178, ч.ч.1,2 ст.194 КПК України, та проголошеного в судовому засіданні. З обвинувальним актом таке рішення постановлене у підтримку злочинних дій працівників міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , прокурорів ОСОБА_11 та ОСОБА_17 на виконання явно злочинної вказівки про взяття під варту завідомо невинних учасників мирної громадської акції «Євромайдан», зокрема ОСОБА_21 .

Тобто в обвинувальному акті наведені фактичні обставини кримінального провадження, як їх визнав встановленими прокурор, сформульоване обвинувачення щодо ОСОБА_8 та дана правова кваліфікація скоєному, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку по те, що обвинувальний акт в частині обвинувачення ОСОБА_8 у повній мірі відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що вразі не доведення прокурором в ході судового розгляду мотиву вчиненого кримінального правопорушення - «особиста зацікавленість», то тоді відсутня суб`єктивна сторона того чи іншого кримінального правопорушення. Не доведення постановлення ОСОБА_8 саме «неправосудної» ухвали виключає об`єкт кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України. В такому разі відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, зокрема об`єкту або суб`єктивної сторони, може бути підставою для прийняття судом відповідного рішення про виправдання обвинуваченого або закриття кримінального провадження, з підстав, передбачених ст. 284 КПК України. Тому, повернення акту з підстав відсутності обґрунтування кваліфікуючої ознаки злочину щодо ОСОБА_8 , з огляду на стадію судового провадження, є необгрунтованим і безпідставним.

Таким чином, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав відсутності в ньому викладу фактичних обставин та кваліфікації вченого ОСОБА_8 злочину, в даному випадку вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження та суті обвинувачення, а також вдався до оцінки доведеності чи недоведеності стороною обвинувачення фактичних обставин та вини обвинуваченого в інкримінованих правопорушеннях, що на стадії підготовчого судового засідання є недопустимим та суперечить вимогами ст. 314 КПК України.

Крім того, судом першої інстанції зроблено хибний висновок про підставу повернення обвинувального акту прокурору через ту обставину, що в порушення ч. 2 ст. 109 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування у розділі II «Прийняті у ході досудового розслідування процесуальні рішення» допущено неповноту у зазначенні найменувань прийнятих рішень, міститься дублювання процесуального рішення № 48 під № 49, а також не зазначено у розділі III «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування» строків застосованих у ході досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, не зазначені номери кримінальних проваджень, матеріали яких об`єднувалися в рамках кримінального провадження № 000020 та номери кримінальних проваджень з яких виділялися матеріали досудового розслідування та не вказані номери кримінальних проваджень, в які об`єднувалися виділені матеріали досудового розслідування.

Так, частина 2 статті 314 КПК України передбачає повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. При цьому, положення КПК України не передбачають як підставу повернення обвинувального акту прокурору наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Не зазначення в реєстрі матеріалів досудового розслідування номерів кримінальних проваджень, матеріали яких об`єднувалися в рамках кримінального провадження № 000020, та номерів кримінальних проваджень, з яких виділялися матеріали досудового розслідування, не перешкоджають ідентифікації у реєстрі матеріалів досудового розслідування таких процесуальних рішень за наведеними прокурором їх реквізитами. Дублювання у реєстрі матеріалів досудового розслідування процесуальних рішень № 48 під № 49 жодним чином не впивають на обсяг обвинувачення та фактичні обставини кримінального провадження. При цьому, в розділу реєстру матеріалів досудового розслідування «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування» містяться відомості про строк до якої дати тривали застосовані у ході досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження.

Наведені судом першої інстанції недоліки у реєстрі матеріалів досудового розслідування жодних перешкод для призначення обвинувального акту до розгляду по суті не становлять, зазначені питання можуть бути з`ясовані в ході судового розгляду кримінального провадження.

Хибним є також висновок суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з порушенням правила підсудності кримінального провадження з тих мотивів, що ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 в силу ст. 26 КПК України не є співучасниками вчинених ними та суддею ОСОБА_8 кримінальних правопорушень. Положенням ч.2 ст.32 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді. Якщо згідно із частиною першою цієї статті кримінальне провадження стосовно судді має здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративної - територіальної одиниці. Скерування прокурором вказаного обвинувального акту до Броварського міськрайонного суду Київської області є обгрунтованим, оскільки він є найбільш територіально наближений до Деснянського районного суду м. Києва (м. Київ, проспект Маяковського, 5-В), у якому ОСОБА_8 обіймала посаду судді. При цьому також слід зазначити, що кримінальні провадження щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та щодо ОСОБА_8 було об`єднано в одне кримінальне провадження, тому висновок суду про непідсудність частини кримінального провадження даному суду є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогами КПК України. З огляду на зазначене безпідставним є також і посилання суду в обгрунтування непідсудності частини кримінального провадження даному суду на те що відповідно до положень ст. 26 КПК України ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 не є співучасниками вчинених ними та суддею ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, тим більш, що з обставин вчинення злочинів, зазначених в обвинувальному акті, вбачається, що дії судді ОСОБА_8 щодо постановлення завідомо неправосудної ухвали вчинено нею в тому числі і на підтримку злочинних дій інших обвинувачених.

Крім того, слід також зазначити, що у відповідності до положень п.4 ч.3 ст. 314 КПК України у разі встановлення непідсудності кримінального провадження даному суду, суд повинен був направити вказане кримінальне провадження до відповідного суду для визначення підсудності, а не повертати у зв`язку з цим обвинувальний акт прокурору.

Крім того, суд першої інстанції перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам ст.291 КПК України, приймаючи рішення про його повернення прокурору, безпідставно та виходячи за межі своїх повноважень, передбачених ст. 314 КПК України, зобов`язав при цьому прокурора усунути вказані в ухвалі недоліки протягом 30 діб з дня проголошення ухвали.

Таким чином, з огляду на наведене колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції під час попереднього судового засідання не перевіряв повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, як вимагається положеннями ст.291 КПК України, з правової точки зору, а вдався до їх оцінки, що на стадії підготовчого судового засідання є порушенням положень ст.314 КПК України.

З огляду на наведене, висновки суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та наявності підстав для його повернення прокурору, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, підстави, зазначені судом є формальними та не можуть бути основою для прийняття рішення про повернення обвинувального акту. Тому ухвала суду першої інстанції у відповідності до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Що стосується доводів обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , викладених в поданих ними запереченнях, то вони жодним чином не спростовують доводів апеляційної скарги прокурора про помилковість прийнятого судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акту прокуророві та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження. Крім того слід зазначити, що більшість доводів, викладених в запереченнях на апеляційну скаргу, носять також характер оцінки тих обставин, що встановлені органом досудового слідства, та з огляду на стадію судового провадження, не можуть бути враховані апеляційним судом при вирішення питання щодо законності та обгрунтованості ухвали суду про повернення обвинувального акту прокурору.

Таким чином, колегія суддів у відповідності до положень ст.ст. 409, 411, 412, 415 КПК України вбачає підстави до задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2018 року про повернення обвинувального акту прокурору скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: