Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 157/3327/17
провадження № 51-10013ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 02 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000418 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кримно Камінь-Каширського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
Встановлені обставини
Вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 02 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Постановлено рахувати початок строку відбування покарання ОСОБА_4 з дня ухвалення вироку.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 листопада 2017 року до 01 лютого 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що становить 2 місяці 25 днів.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Згідно вироку місцевого суду ОСОБА_4 10 листопада 2017 року приблизно

о 23:30 год. на території домогосподарства за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів, усвідомлюючи значення своїх дій, умисно завдав своїй дружині ОСОБА_5

не менше двадцяти ударів кулаками рук, ногами та фрагментом дерев`яного паркану по голові та тулубу, внаслідок чого заподіяв їй тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року залишено без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , а вирок місцевого суду без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність (ст. 66 КК) та на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості. Зазначає, що судами під час призначення покарання не враховано даних про особу обвинуваченого (раніше не судимий та має позитивну характеристику за місцем проживання), а також всіх обставин, які пом`якшують покарання (є потерпілим від чорнобильської катастрофи та має на утриманні 4 неповнолітніх дітей).
Мотиви Верховного Суду
У касаційній скарзі засуджений не оскаржує висновків місцевого суду в частині доведеності винуватості у вчиненні злочину та кваліфікацію його дій за ч. 2

ст. 121 КК.
Посилання ОСОБА_4 на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність та на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості є безпідставними.
Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку місцевого суду, під час призначення ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог статей 50, 65 КК врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч. 12 КК є тяжким; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судимий, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей; відсутність пом`якшуючих покарання обставин (винуватість у вчиненні злочину визнав частково, посилаючись на перебування під час вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання (спростовано висновком судово-психіатричної експертизи № 292 від 23 листопада 2017 року), намагався приховати дійсні обставини справи та уникнути відповідальності, що свідчить про відсутність щирого каяття); наявність обставини, яка обтяжує покарання (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння).

На підставі наведеного місцевий суд правильно визначив ОСОБА_4 міру покарання 9 років, яка є наближеною до максимальних меж санкції ч. 2 ст. 121 КК.

Такого ж висновку дійшов і суд апеляційної інстанції, який перевірив законність рішення місцевого суду відповідно до ст. 404 КПК в межах апеляційної скарги захисника, дав відповідь на кожен із доводів, які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги засудженого, і обґрунтовано відмовив у її задоволенні, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК мотиви, якими керувався при постановленні свого рішення.
Так апеляційний суд не визнав обставини, на які посилалася сторона захисту в апеляційній скарзі такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , оскільки вони характеризують особу винуватого і не впливають на розмір призначеного місцевим судом покарання із урахуванням конкретних обставин вчинення злочину та його наслідків.
З такими висновками погоджується й колегія касаційного суду.
Суд касаційної інстанції констатує, що покарання ОСОБА_4 призначено у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК, відповідно до Загальної частини цього Кодексу із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тобто згідно з вимогами ст. 65 КК. Призначене покарання відповідно до ст. 50 КК є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Враховуючи наведене, із касаційної скарги засудженого та наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити засудженому у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 02 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3