єдиний унікальний номер справи 531/1334/18
номер провадження 1-кп/531/173/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Карлівка, Полтавської області, українки, громадянки України, вдова, освіта вища, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима 23 листопада 2018 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 24 серпня 2018 року, близько 14 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшовши до домогосподарства раніше знайомого ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи на меті поспілкуватися з останнім, зайшла на територію подвір`я вказаного господарства в пошуках господаря. Однак, на той час, ОСОБА_5 не знаходився вдома. В цей час, ОСОБА_4 , почувши звук домашньої худоби із господарського приміщення, розташованого також на території подвір`я, водночас розуміючи, що вдома нікого немає, і як наслідок, у останньої виникає умисел на таємне викрадення чужого майна. В подальшому, ОСОБА_4 , знаходячись на території господарства потерпілого ОСОБА_5 за вище вказаною адресою, з метою таємного викрадення чужого майна, через вхідні двері проникла до господарської споруди, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом проникнення в інше приміщення, намагалась викрасти домашню козу віком 4 роки сірого окрасу вартістю 1500 грн., яку в подальшому вивела із вказаного приміщення за територію домогосподарства. Однак, ідучи вулицею в напрямку свого домогосподарства, її злочинні дії були помічені сторонніми особами та вказана худоба вирвалась з рук ОСОБА_4 та повернулась до господарства потерпілого ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями могла спричинити потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн., але з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, так як вивівши вказану худобу за територію домогосподарства була помічена іншими мешканцями вулиці.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, визнала, але пояснила, що козу тягла не за роги, оскільки таких в неї немає. А також повідомила, що вивела козу лише для того, щоб показати її людям, оскільки перед цим в неї було викрадено таку ж козу. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що козу він купляв у сусідки ОСОБА_6 . Зараз козі близько 5 років і вона сірого кольору. В той день, 24 серпня 2018 року, його не було вдома, а приїхавши після обіду, побачив відчинений сарай, де раніше була прив`язана коза. На тепер коза була відв`язана. Сусіди йому сказали, що обвинувачена намагалась вкрасти козу. На даний час претензій до обвинуваченої не має. Але вважає, що її треба покарати.

Крім показів самої обвинуваченої та потерпілого, вина ОСОБА_4 підтверджується також показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою обвинуваченої. В той день вона разом з невісткою та свахою сиділи на лавці біля будинку невістки, яка проживає навпроти потерпілого. Приблизно в обідній час прийшла ОСОБА_4 та зайшла до подвір`я потерпілого, а через деякий час почала витягувати з двору козу. Вони робили їй зауваження. Коза вирвалась і вони загнали її назад до двору потерпілого. Останній купляв козу ще маленькою у невістки свідка.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що в той день, точного часу вона не пам`ятає, вона разом з матір`ю та свекрухою сиділа на лавці біля свого будинку, що навпроти будинку потерпілого. Прийшла ОСОБА_4 та почала витягувати з подвір`я останнього козу, яка вирвалась один раз. Обвинувачена намагалась схопити її знову, але коза знову вирвалась, після чого свідок загнала її в двір потерпілого. Свідки робили зауваження ОСОБА_4 , на що остання казала, що то її коза. Свідок підтвердила, що близько 4 років тому вона продавала козу потерпілому.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона прийшла до своєї дочки та вони разом зі свахою сиділи на лавці біля будинку, що навпроти господарства потерпілого. Побачили як прийшла обвинувачена та почала витягувати з двору потерпілого козу і намагалась тягти її в сторону свого двору. Робили їй зауваження, але остання казали, що то її коза. У обвинуваченої дійсно близько трьох років тому була коза білого кольору, яку хтось викрав. Коли коза потерпілого останній раз вирвалась, то дочка свідка загнала її у двір потерпілого.

Вину ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення державне обвинувачення підтверджує також дослідженими в судовому засіданні: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000464 від 24 серпня 2018 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 серпня 2018 року; протоколом огляду місця події від 24 серпня 2018 року; постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 24 серпня 2018 року; довідкою Карлівської районної спілкою споживчих товариств про те, що вартість кози дійної 4-х років становить 1500 грн.; протоколом проведення слідчого експерименту від 04 вересня 2018 року та фототаблицею до нього; медичним оглядом на встановлення стану сп`яніння №387 від 24 серпня 2018 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а її дії органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої, згідно 67 КК України, суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше судима 23 листопада 2018 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, негативну характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 07 листопада 2018 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як дуже високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, характер вчиненого кримінального правопорушення, визначені рівні ризику вчинення обвинуваченою повторних кримінальних правопорушень, який є високим, ризику небезпеки для суспільства або окремих осіб, які є дуже високим, орган пробації вважає застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, з врахуванням положень ст. 68 КК України, строком на 3 роки. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2018 року, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та зарахувати повністю відбуте покарання за вказаним вироком. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з випробуванням з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченої, суд вважає за недоцільне обирати відносно неї міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2018 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та зарахувати повністю відбуте покарання за вказаним вироком.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченої, суд вважає за недоцільне обирати відносно неї міру запобіжного заходу.

Речовий доказ козу сірого кольору чотирьох років, яка передана на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_5 , вважати повернутими законному власнику.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя