КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 січня 2019 року у кримінальному провадженні № 0003203, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено частково клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних ДБР, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 29.12.2018 року під час обшуку після затримання ОСОБА_8 зокрема, мобільні телефони Iphone7 в прозорому чохлі та «Nokia» IMEI НОМЕР_1 , грошові кошти купюрами по 500 грн., які одержав ОСОБА_8 , як неправомірну вигоду.

В частині накладення арешту на кошти у сумі 2443 грн., які вилучені під час обшуку слідчим суддею відмовлено.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, оскільки наявні достатні підстави вважати, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення та підлягає можливій конфіскації майна, а тому його арешт необхідний, зокрема, і з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0003203.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_8 , просить поновити строк на апеляційне оскарження мотивуючи тим, що присутніми в суді першої інстанції ні він, ні його підзахисний не були, про ухвалу слідчого судді дізнались з Єдиного державного реєстру судових рішень 29.01.2019 року. Також апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в ухвалі слідчого судді невмотивовано, яким чином майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Зокрема, вказує, що докази того, що ОСОБА_8 причетний до обставин кримінального провадження, про яке йде мова в клопотанні органу досудового розслідування та оскаржуваній ухвалі відсутні, як додає апелянт повідомлення про підозру його підзахисному не відповідає фактичним обставинам, підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 368-3 КК України є необґрунтованою. Також апелянт наголошує на тому, що слідчий суддя при прийнятті рішення не врахував, що повідомлення про підозру було вручено та оголошено ОСОБА_8 без участі захисника.
Крім того апелянт посилається на порушення вимог ст. 172 КПК України та вказує, що під час розгляду клопотання про накладення арешту тимчасово вилученого майна ні підозрюваний, ні сторона захисту присутніми не були. Також апелянт звертає увагу на те, що слідчий суддя при прийнятті рішення не дотримався вимог ч.6 ст. 173 КПК України, (за змістом якої слідчий суддя мав прийняти рішення не пізніше сімдесят двох годин).
Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно ні власник, ні представник присутніми не були, про ухвалу слідчого судді згідно наявної в матеріалах судового провадження інформації дізнались лише 29 січня 2019 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно з метою, зокрема, збереження речового доказу, забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення. Завданням же арешту такого майна є запобігання можливості його втрати.
Як вбачається з поданого клопотання органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження підозра в якому за ч..4 ст.368-3 КК України повідомлена ОСОБА_8 .
Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкцією якою передбачена конфіскація майна, як вид покарання, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно. Крім того зазначає, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому метою накладення арешту є і забезпечення збереження речових доказів.
Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно. З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів може бути накладений на майно будь якої фізичної чи юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним ст.. 98 КПК України. Також колегія суддів зважує і на ту обставину, що 30.12.2018 року мобільні телефони та грошові кошти,які були вилучені у ОСОБА_8 постановою органу досудового розслідування визнано речовими доказами.

Що стосується доводів апелянтів про те, що клопотання органу досудового розслідування про арешт майна розглянуто без додержання вимог ч.6 ст. 173 КПК України, то колегія суддів не бере їх до уваги, так як слідчий суддя при розгляді клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту з метою збереження речового доказу, дотрималась вимог ст. 170 КПК України, за якою арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За встановлених обставин доводи адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 такими, що не ґрунтуються на матеріалах судової справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 січня 2019 року, якою задоволено частково клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних ДБР, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 29.12.2018 року під час обшуку після затримання ОСОБА_8 зокрема, мобільні телефони Iphone7 в прозорому чохлі та «Nokia» IMEI НОМЕР_1 , грошові кошти купюрами по 500 грн., які одержав ОСОБА_8 , як неправомірну вигоду - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1285/2019 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1