КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду виділені матеріали провадження з кримінального провадження №0010987 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року, яким, з поміж інших, засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пришивальня Фастівського району Київської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2003 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.194, ч.1 ст.70, ст.ст.104, 76 КК України (в редакції 1960 року) до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки;
вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2004 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України (в редакції 1960 року) до 4-х років позбавлення волі;
вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2008 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.358, ст.ст.70, 71 КК України до 3-х років 5-ти місяців позбавлення волі;
вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2013 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1-го року позбавлення волі.
Звільненого 21.10.2014 року по відбуттю строку покарання,

за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.
В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , визнано винними та засуджено за ч.2 ст.186 КК України, зокрема ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 4-х років позбавлення волі.

Вказаний вирок оскаржено, в апеляційному порядку, прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року ОСОБА_11 та ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року ОСОБА_7 оголошено у розшук на надано дозвіл на їх затримання з метою приводу до апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.12.2018 року виділено з матеріалів кримінального провадження №0010987 в окреме провадження матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , зупинено до їх розшуку.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.12.2018 року виділені матеріали провадження з кримінального провадження №0010987 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11 перебувають у провадженні судді ОСОБА_1

13 лютого 2019 року до Київського апеляційного суду надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_7 затриманий працівниками поліції у м. Харкові, в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року відновлений розгляд виділених матеріалів провадження з кримінального провадження №0010987 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , одночасно матеріали провадження щодо ОСОБА_11 виділені в окреме провадження та зупинено розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_11 до його розшуку.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор подав клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.
Вказане клопотання мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час перебував у розшуку, тобто ухилявся від судового розгляду з метою уникнути покарання за вчинений злочин, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК, а ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мілких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі.
Вказаний вирок оскаржено прокурором у апеляційному порядку, при цьому в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про скасування вироку суду першої інстанції та міститься прохання про призначення більш суворого покарання, тобто ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Відповідно до ст.401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища.

Однак на неодноразові виклики у судове засідання апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_7 не з`являвся, тим самим намагався ухилитися від судового розгляду з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року ОСОБА_7 було оголошено у розшук.

13 лютого 2019 року ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції у м. Харкові, а 14 лютого 2019 року був доставлений в судове засідання Київського апеляційного суду, при цьому, був відсутній протокол затримання особи, як це передбачено ч.5 ст.208 КПК України.

Водночас, обвинувачений ОСОБА_7 надав апеляційному суду документи, що підтверджують його законне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Як відображено у п.176 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.01.2011 року, не задокументоване затримання особи свідчить про абсолютне ігнорування принципово важливих гарантій ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і являє собою грубе порушення цієї статті. Незадокументування таких відомостей, як дата, час і місце затримання, її ім`я, підстави для затримання та ім`я особи, яка здійснює затримання, має вважатися таким, що суперечить вимозі і самій меті ст.5 вказаної Конвенції (рішення «Крут проти Туреччини» від 25.05.1998 року).

За таких обставин, колегія суддів, із врахуванням відсутності протоколу про затримання особи та наявності постійного місця проживання обвинуваченого, вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є обов`язковим, оскільки до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, передбачений КПК, який забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, колегія суддів об`єктивно переконана, що з метою уникнення ризиків, визначених у ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченого ухилятися від суду, а також враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме у період часу з 23:00 години до 05:00 години наступної доби не залишати місце проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 196, 331 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арештузаборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , з 23:00 години до 06:00 години наступної доби та покласти на нього обов`язок: прибувати до суду за викликом по телефону, телеграмою або викликом надісланим поштою, за першою вимогою.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити у Бориспільський ВП ГУ НП у Київській області для контролю за виконанням запобіжного заходу.

Строк тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом рахувати з моменту оголошення ухвали, тобто з 18.02.2019 року до набрання законної сили вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року, постановленого щодо ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3