Справа № 484/4830/18
Провадження: № 1-кп/484/110/19р
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № №0000187, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, учасник бойових дій, що має професійно - технічну освіту, який проходить військову службу на посаді старшого навідника 2 гаубичного артилерійського взводу 7 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому звані «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора: - ОСОБА_4

обвинуваченого: - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 29.01.2017 року громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби з командиром військової частини НОМЕР_1 .
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від27.02.2018 року №55, ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений тимчасово виконувати обов`язки за вакантною посадою старшого навідника 2 гаубичного артилерійського взводу 7 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період.
Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника)
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 11,16,127,128,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо.
17.07.2018 року о 08 год. 00 хв. Солдат ОСОБА_3 повинен був з`явитися до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, 17.07.2018 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та незаконно перебував за місцем своєї реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
01.08.2018 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) де припустив до виконання обов`язків з військової служби.

Зізнаючись у вчиненому обвинувачений пояснив, що дійсно 17.07.2018 року о 08 год. 00 хв. він не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 , та перебував за місцем своєї реєстрації, де проводив час на власний розсуд.У вчиненому розкаявся.

Судом, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Фактичні обставини злочину свідчать про те, що 17.07.2018 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та до 08 год. 00 хв., 01.08.2018р. перебував поза межами зазначеної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової службу), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень ст.. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання та проходження служби характеризується посередньо, є учасником бойових дій та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 добровільно повернувся до військової частини, приступивши до виконання своїх службових обов`язків.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

Речові докази відсутні, експертизи не призначались, цивільний позов не заявлявся.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до п.1 ч.1 ст. 76 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Миколаївський апеляційний суд протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1