Справа № 305/1741/18
Номер провадження 1-кп/305/163/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2018 за №0000716 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого сторожем Трибушанського ПНДВ Карпатського біосферного заповідника, одруженого, маючого на утриманні 3 малолітніх дітей, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 22 серпня 2018 року, близько 16 години, в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, вступив у словесну суперечку з дружиною - ОСОБА_5 , під час якої між ними стався раптовий словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел , спрямований на заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень, скоротивши відстань до останньої на витягнуту руку, яка в цей час перебувала в стоячому положенні, схопив ОСОБА_5 обома руками за одяг і, застосовуючи фізичну силу, потягнув до себе та наніс один удар долонею правої руки в область обличчя потерпілої внаслідок чого, остання, вирвавшись, почала втікати до спальної кімнати вказаного будинку.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_5 , наздогнав останню в спальній кімнаті та схопивши обома руками за волосся, застосовуючи фізичну силу, повалив на підлогу, після чого наніс декілька ударів по різним частинам тіла, внаслідок чого, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, забою внутрішньочеревних органів, заочеревної гематоми великих розмірів , забою лівої нирки, постгеморагічної анемії, які, згідно висновку судово-медичного експерта №143 від 10.09.2018 відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що являли небезпеку для життя потерпілої в момент спричинення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті. Пояснив, що, дійсно, 22 серпня 2018 року, під час раптово виниклої побутової сварки, заподіяв своїй дружині - ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження. В день події вживав алкогольне пиво. У вчиненому щиро розкаюється, усвідомлює протиправність своїх дій та їх негативні наслідки. В майбутньому подібного не допустить. Просить суворо його не карати та не позбавляти волі. Врахувати , що на його утриманні є троє малолітніх дітей і він є єдиним годувальником сім`ї.

Потерпіла ОСОБА_5 , у судовому засіданні відмовилася давати свідчення стосовно свого чоловіка. Зазначила, що пробачила його, вони примирилися та проживають на даний час однією сім`єю. Цивільного позову у справі не заявляє. Просить врахувати її думку та надати можливість обвинуваченому виправитися без ізоляції від суспільства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази у кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, одружений, виховує трьох малолітніх дітей. Також, суд враховує думку потерпілої щодо можливості призначення покарання обвинуваченому без ізоляції від суспільства.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1ст.121 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 п.1 п.2 ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази суду не надавались та у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні.

У межах кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Рахівського районного суду від 13.09.2018 було обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 13.11.2018, клопотання про продовження дії запобіжного заходу до суду учасниками не подавалося.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Суддя: ОСОБА_1