28.11.2018
Справа № 642/6084/18
Провадження № 1-кп/642/6084/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

потерпілого- ОСОБА_5 ,

обвинуваченого- ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, з неповною середньою освітою, не одруженого, учня 11-А класу Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №18 Харківської міської ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

встановив:
З Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 надійшов до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 вважала необхідним призначити судовий розгляд, інших клопотань не заявляла.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для доопрацювання у зв`язку з грубими порушеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно з яким обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також невірною кваліфікацією дій ОСОБА_6 .
Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому за критерієм небезпеки для життя. Однак кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя саме в момент заподіяння. Таким чином, наслідок заподіяного ушкодження не може впливати на визнання його тяжким.
Згідно з вимогами діючого Кримінального кодексу України суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України характеризується умисною виною, тобто винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.
Про наявність умисних дій, спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень різних ступенів, повинні свідчити також локалізація, характер та механізм їх спричинення, а саме кількість ударів, сила з якою вони були нанесені, чи наносились вони у життєво важливі органи, застосування предметів пристосованих для заподіяння тілесних ушкоджень та інше.
На думку захисника, умислу на заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_6 не мав, про що свідчать його подальші дії, та має місце необережне, а ні умисне, заподіяння тяжкого тілесного ушкодження..
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/706-А/18 від 17.09.2018 року потерпілому було спричинена закрита травма живота у вигляді гематоми печінки з подальшим її розривом та проведено хірургічне втручання, що є тяжкими тілесними ушкодженнями за критерієм небезпеки для життя. Які саме тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_6 потерпілому з урахуванням їх ступеню тяжкості в момент спричинення, що є однією з основних ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в обвинувальному акті не зазначено.

Прокурор ОСОБА_3 вважала клопотання захисника про повернення обвинувального акту необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника, потерпілий ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.4 ст. 109 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт не відповідає вказаним вимогам.

Так, як зазначено в обвинувальному акті, неповнолітній ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
25 серпня 2017 рок приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_6 перебував на території спортивного майданчика, розташованого у дворі будинку АДРЕСА_3 , де між ним та раніше йому невідомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час спілкування виник словесний конфлікт.
Під час вказаного конфлікту ОСОБА_6 , який має звання кандидата у майстри спорту України з кікбоксингу WAKO, що сполучає у собі техніку і правила боксу з прийомами східних єдиноборств, тобто володіючи технікою, яка спеціалізується на нанесенні тілесних ушкоджень супротивнику, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи, шо наслідком такої поведінки буде завдано шкоду здоров`ю потерпілого та свідомо припускав її настання, діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_5 , який по відношенню до нього знаходився у положенні сидячи обличчям до обличчя, підняв його за одяг в області плечей, зблизившись з потерпілим та тримаючи його, цілеспрямовано та несподівано для ОСОБА_5 наніс йому один удар коліном лівої ноги в область живота справа, від якого останній зігнувся віл болю та почав задихатись.
Через декілька хвилин, коли ОСОБА_5 почав почувати себе краще, ОСОБА_6 намагався продовжити конфліктну ситуацію та почав наближатися до потерпілого, у зв`язку з чим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перегородили дорогу ОСОБА_6 з метою припинення цих дій та у подальшому конфлікт було вичерпано.

В результаті протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_6 потеплілому ОСОБА_5 згідно висновку експерта за № 12-14/706-А/18 від 17.09.2018 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита травма живота у вигляді гематоми печінки (капсули заповненої кров`ю) з подальшим її розривом та внутрішньочеревним крововиливом (1000 мл) у своїй течії призвела до хірургічного втручанняя - лапоротомії, ревізії, тампонади гематоми печінки, контактної холецистектомії, санації та дренування черевної порожнини, яка належить до категорії: тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Відповідно до ст. 121 КК України тяжким тілесним ушкодженням є тілесне ушкодження: 1) небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило 2) втрату будь-якого органа або його функцій;3) психічну хворобу; 4) інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину; 5) переривання вагітності; 6) непоправне знівечення обличчя.

Згідно з обвинувальним актом дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України- за ознакою спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Таким чином, правова кваліфікація дій ОСОБА_6 - ч. 1 ст. 121 КК України, тобто заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, не відповідає викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам, де зазначено про умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.
В той же час ознакою ч.1 ст. 121 КК України є критерій небезпеки тілесного ушкодження для життя саме в момент заподіяння, що є ознакою ч.1 ст. 121 КК України.
При цьому обвинувальний акт містить посилання на висновок судово-медичної експертизи, згідно з яким потерпілому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, тобто також відсутній критерій - небезпеки для життя саме в момент заподіяння, що є необхідною складовою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Отже, обвинувальний акт містить суттєві протиріччя, правова кваліфікація дій ОСОБА_6 не відповідає викладеним фактичним обставинам, формулюванню обвинувачення.

В той же час, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства, прокурора та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Чітке визначення характеру тяжких тілесних ушкоджень є необхідним для розуміння суті пред`явленого обвинувачення, недотримання цієї вимоги при складанні обвинувального акта позбавляє обвинуваченого можливості ефективно здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, яке є неконкретним.

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК України вони мають право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Зазначені недоліки обвинувального акта обмежують можливості обвинуваченого захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Камасінскі проти Австрії" (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі "Абрамян проти Росії" (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії", № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Неконкретність пред`явленого особі обвинувачення (об`єктивної сторони кримінального правопорушення) та не встановлення органом досудового слідства інших не менш важливих фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також в порушення вимог ст. 20 КПК України позбавляє неповнолітнього обвинуваченого права на повноцінний захист.

Суд позбавлений можливості виконати вимоги ст. 348 КПК України щодо роз`яснення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 суті пред`явленого обвинувачення.

Зазначені недоліки обвинувального акту є істотними, оскільки вказують на те, що органом досудового розслідування всупереч вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України належним чином не зазначені всі обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Разом з тим, завданнями кримінального провадження в силу ч. 1 ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Наведені недоліки обвинувального акту унеможливлюють забезпечення процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Таким чином, вказані вище обставини приводять суд до переконання про невідповідність обвинувального акту наведеним вимогам КПК України, а допущені при його складанні недоліки виключають можливість призначення судового розгляду кримінального провадження, а тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу права на справедливий судовий розгляд справи, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.

Щодо доводів захисника про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого, то суд не вдається в оцінку доказів у даному кримінальному провадженні, та вказане питання не може бути вирішено на стадії підготовчого засідання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 291, 314, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Повернути прокурору Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя - ОСОБА_1