Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 504/3951/18
Провадження № 1-кс/499/435/18
У Х В А Л А

Іменем України

"26" грудня 2018 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду заяву захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у справі про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження №0000946 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, ст.348 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження №0000946 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, ст.348 КК України перебуває на розгляді у судді ОСОБА_5 .

Захисником особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 - ОСОБА_4 було заявлено відвід судді ОСОБА_5 , та вказана заява відповідно до ст.81 КПК України була направлена для розгляду судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

У своїй заяві захисник підозрюваного посилався на ті обставини, що його клієнт, а саме особа, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 вважає, що у відповідності до п.4 ч.1 ст.75 КПК України наявні обставини які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 , зокрема, тому що при обранні йому міри запобіжного заходу суддя ОСОБА_5 не звернув увагу, що до відповідного клопотання не додані вагомі докази того, що ним вчинено кримінальне правопорушення, зазначені в клопотання обставини не відповідають дійсності, а саме те, що на теперішній час ОСОБА_3 страждає на інший хворобливий стан психіки у вигляді «резидуального психотичного розладу з пізнім (відставленим) дебютом, переважно маячного внаслідок комбінованого вживання декількох наркотичних засобів та психоактивних речовин, у звязку з чим не здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними, оскльки він жодних наркотичних засобів не вживав та на обліку у лікаря нарколога не перебував. Тому задоволення клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги суддею ОСОБА_5 , свідчить про порушення з його боку принципу законності та рівності сторін.

У судове засідання заявник, прокурор не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв та клопотань не надали, про причини неявки не повідомили.

Суддя ОСОБА_5 якому заявлено відвід у судове засідання не з`явився, проте надав письмові пояснення, відповідно до яких суддя ОСОБА_5 зазначену заяву вважає необґрунтованою та посилання зазначені у ній не відповідають дійсності. Проте не заперечує проти задоволення даної заяви з огляду на ту, що він не може брати участь у даному кримінальному провадженні, оскільки особа, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру висловив йому як судді недовіру у розгляді даної справи, а недовіра особи, щодо якої подано клопотання про застосування заходів медичного характеру може вплинути як на думку учасників даного кримінального провадження так і сторонніх спостерігачів, зашкодити об`єктивному вирішенню даної справи, крім того у ОСОБА_3 по справі вже сформована думка щодо неможливості участі його як судді у вирішенні даного кримінального провадження.

Так, дослідивши матеріали заяви про відвід, суд прийшов до таких висновків.

Частиною 1 статті 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засіданні зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч.2 ст.80 КПК України, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Разом з тим, посилання заявника на ту обставину, що особа, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не згодний з рішенням суду, а саме ухвалою про обрання йому міри запобіжного заходу, оскільки вона була винесена з порушенням вимог законодавства та без урахування суддею всіх обставин справи не є підставою для відводу судді в розумінні п.4 ч.1 ст.75 КПК України, а є підставою для реалізації підозрюваним своїх процесуальних прав щодо оскарження рішення суду в порядку встановленим КПК України до суду апеляційної інстанції. Незгода особи з рішенням суду не може бути підставою для відводу судді, оскільки інші обставини, які б підтверджували неупередженість судді ОСОБА_5 заявником не вказано та доказі на їх підтвердження не надано.

Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР(далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Беручи до уваги вищенаведене та враховуючи ту обставину, що особа, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру висловив свою недовіру до складу суду, та з метою уникнення недовіри з боку інших учасників процесу до суду, недопущення порушення прав учасників процесу, непорушення строків розгляду справи, з метою об`єктивного розгляду справи, суд вважає за можливе відвід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75, 80-82, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у справі про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження №0000946 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, ст.348 КК України задовольнити.

Кримінальну справу №504/395/18 (провадження 1-кп/499/101/18) передати в канцелярію Іванівського районного суду Одеської області для визначення іншого складу суду у порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1