Справа № 349/57/19
Провадження № 1-кс/349/54/19
У Х В А Л А
іменем України

15 січня 2019 року м. Рогатин

Слідчий суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

слідчий ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

підозрюваний ОСОБА_6 ,

розглянув клопотання слідчого слідчого відділення Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , яке відповідає вимогам ст.ст. 183 -184 КПК України.

Прокурор просить обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний заперечує та просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просить застосувати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з тих підстав, що відсутні будь-які ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України,

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази за даними матеріалами, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а клопотання захисника не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання

ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурор в суді довів, що існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Зокрема, за матеріалами досудового розслідування встановлено, що між ОСОБА_6 та його рідним братом ОСОБА_8 , які проживають у одному домоволодінні в АДРЕСА_1 та систематично зловживають спиртними напоями, періодично на побутовому грунті складаються особисті неприязні відносини, які часто супроводжуються сварками та образами ОСОБА_8 зі сторони його брата ОСОБА_6

11 січня 2019 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_6 спільно із своїм рідним братом ОСОБА_8 та сусідом ОСОБА_9 за місцем їхнього проживання у приміщенні житлового будинку розпивали спиртні напої. Під час цього, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, виникла словесна суперечка через розбіжності у поглядах щодо ведення домашнього господарства. Під час сварки, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс своєму рідному брату ОСОБА_8 значну кількість ударів кулаками обох рук в ділянку голови та грудної клітки, а також умисно штовхнув обома руками в ділянку грудної клітки, від чого потерпілий, втративши рівновагу, впав спиною на підлогу та вдарився тім`яною ділянкою голови об її поверхню. Унаслідок умисно нанесених ударів та вчинених насильницьких дій потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми , яке є небезпечним для життя в момент заподіяння .

12 січня 2019 року приблизно о 18 год.00 хв. потерпілого ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями, без свідомості, каретою швидкої медичної допомоги було доставлено до реанімаційного відділення Рогатинської центральної районної лікарні та у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я того ж дня у Івано-Франківську обласну клінічну лікарню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Причетність ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та жителя АДРЕСА_1 до злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого йому пред`явлено підозру, об`єктивно підтверджується копіями матеріалів кримінального провадження №0000012, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ,який підтвердив факт нанесення ОСОБА_8 значної кількості ударів кулаками обох рук в ділянку голови та грудної клітки, протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ,який підтвердив конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_6 спричинив останньому тілесні ушкодження, іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування таких ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 4, ч.1 ст. 177 КПК України, як переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на свідка; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Так підозрюваний є особою молодого віку, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, неодружений , неповнолітніх дітей на утриманні немає, не працює, має постійне місце проживання.
Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а за змістом ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я визнається найвищою соціальною цінністю.
За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На підставі наведеного, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри, на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, з метою запобігти переховуванню від органів досудового розслідування або суду, незаконному впливу на свідка, який є його товаришем та односельчанином, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не можу бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі ст. ст. 182, 183 КПК України заставу необхідно визначити в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 115 260 гривень та покласти на підозрюваного у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Така застава буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слідчого необхідно задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 194, 196 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесять днів, до 13 березня 2019 року, включно. Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)".
Визначити заставу у розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 115 260 гривень.
У разі внесення застави на ОСОБА_6 покласти такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи;
утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею,судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Строк дії ухвали - до 13 березня 2019 року.
Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1