ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/172/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001669 від 31.01.2013 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, українки, громадянки України, з вищою освітою, яка працює лікарем акушером- гінекологом у KMKЛ №1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 звинувачується у тому, що вона, працюючи на посаді лікаря акушер-гінеколога пологового відділення Київської міської клінічної лікарні № 1, що по вул. Харківське Шосе, 121 в м. Києві, згідно графіку чергувань, заступила 10.09.2010 року о 15 год. на чергування в якості лікаря акушера-гінеколога пологового відділення KMKЛ № 1.

Так 10.09.2010 року ОСОБА_10 , перебуваючи на чергуванні, реалізувавши, передбачене п.3.9 «Посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення Київського центру репродуктивного здоров`я KMKJI № 1», яка затверджена 02.01.2008, право на отримання інформації, необхідної для виконання своїх посадових обов`язків та, відповідно до п.2.3 Методичних рекомендацій щодо організації надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги, затверджених Наказом МОЗ України № 620 від 29.12.2003 (зі змінами), провела загальний огляд вагітної ОСОБА_11 , яку було переведено із палати патології вагітності 2-го акушерського відділення КМКЛ № 1 родильного залу 10.09.2010 року. Однак, в ході огляду ОСОБА_10 , всупереч вимогам п.2.3 Методичних рекомендацій щодо організації надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги, затверджених Наказом МОЗ України № 620 від 29.12.2003 (зі змінами), неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, не вжила заходів до передбаченого в наказах всебічного обстеження вагітної, а саме не провела обов`язковий замір розмірів тазу вагітної ОСОБА_11 , який згідно Наказу 582 від 15.12.2003 (зі змінами) «Про затвердження клінічних протоколів з акушерської гінекологічної допомоги» відноситься до косо-зміщеного, що наближується до лійкоподібного та є показанням до операції кесарева розтину з боку матері, діагностується шляхом зовнішніх вимірювань тазу із визначенням дійсних показників, а врахувала розміри тазу при прийнятті рішення щодо плану ведення пологів у ОСОБА_11 , які були вказані у обмінній карті останньої. Так, внаслідок неналежного виконання лікарем акушером-гінекологом ОСОБА_10 своїх професійних обов`язків, приймаючи до уваги лише розміри тазу ОСОБА_11 вказані у обмінній карті останньої, заходів, не дивлячись на наявну у неї можливість щодо зовнішніх вимірів тазу ОСОБА_11 із визначенням дійсних показників, не вжила та внаслідок цього прийняла не вірний план ведення пологів у ОСОБА_11 - через природні родові шляхи.

Далі ОСОБА_10 , несумлінно виконуючи свої професійні обов`язки, 10.09.2010 о 23 год. 20 хв. прийняла у ОСОБА_11 пологи через природні родові шляхи та у останньої народився хлопчик ОСОБА_12 , який, внаслідок невірного ведення ОСОБА_10 пологів у потерпілої через природні родові шляхи, отримав пологову черепно-мозкову травму у вигляді двобічних кефалогематом тім`яних кісток з переломом правої, з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку, від якої ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в лікарні «Охматдет». Так, отримані новонародженим ОСОБА_12 тілесні ушкодження, наслідком яких стала смерть останнього, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із невстановленням діагнозу вузького тазу ОСОБА_11 та прийняттям ОСОБА_10 невірного плану ведення пологів, через неналежне виконання ОСОБА_10 своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки.

Смерть дитини ОСОБА_11 настала від пологової черепно- мозкової травми у вигляді двобічних кефалогематом тім`яних кісток з переломом правої, з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку. В даному випадку, за умов з боку лікаря (лікарів): проведення необхідних зовнішніх вимірювань тазу з визначенням дійсних показників, дало б підстави для встановлення наявності вузького тазу (косо-зміщеного, що наближається до лійкоподібного) у ОСОБА_11 та «отримання» підозри на наявність диспропорції між розмірами тазу матері та голівкою плоду, яку в подальшому можливо було б об`єктивізувати шляхом магнітно-резонансної пельвиометрії, і «уникнути розвиток» клінічно вузького тазу в пологах. Приймаючи до уваги існуючу диспропорцію між мірами тазу матері та голівкою плоду, яка і стала причиною виникнення у дитини черепно-мозкової травми, можна стверджувати про те, що обраний лікарем (лікарями) план ведення пологів через природні шляхи був не правильним. В даному випадку, враховуючи отримані дані про розміри у ОСОБА_11 , можна говорити про наявність у неї форми вузького тазу, що рідко зустрічається: косо- зміщений, що наближається до лійкоподібного - показання до операції кесарева розтину з боку матері згідно - наказу МОЗ України № 582 від 15.12.2003 року «Про затвердження клінічних протоколів за акушерської та гінекологічної допомоги». В даному випадку мова йде не про необхідність зміни «виду родорозрішення», а про правильний обраний план ведення пологів взагалі. Щодо можливості зміни плану ведення пологів - то існуючі записи в медичній документації, а саме: констатування з боку лікаря 3 ступеню конфігурації голівки при знаходженні голівки великим сегментом в площині входу до малого тазу, вже давали підстави для підозри на розвиток «клінічно вузького тазу», і, відповідно, на зміну плану ведення пологів - оперативне родорозрішення шляхом операції кесарева розтину. План ведення пологів визначається лікарем не на підставі наявної медичної документації вагітної/породіллі, а на підставі даних, які отримані лікарем після всебічного обстеження пацієнтки, в т.ч. і з рахуванням вивчення даних наявної медичної документації («Обмінна карта»). В даному випадку можливо було б уникнути отримання новонародженим пологової черепно-мозкової травми, лише у разі прийняття рішення лікарем (лікарями) плану ведення пологів не через природні шляхи - шляхом кесарева розтину. Між не встановленням лікарем (лікарями) ОСОБА_11 діагнозу вузького тазу (як анатомічного, так і клінічного) з прийняттям плану ведення пологів через природні шляхи, та між утворенням у новонародженого пологової черепно-мозкової травми, і, відповідно його смертю, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. В даному випадку, навіть проведення необхідних зовнішніх вимірювань тазу у ОСОБА_11 з визначенням дійсних показників, дало б підстави для встановлення у неї форми вузького тазу, що рідко зустрічається: косо-зміщений, що наближається до лійкоподібного - показання до операції кесарева розтину з боку матері згідно Наказу МОЗ України № 582 від 15.12.2003 року (зі змінами) «Про затвердження клінічних протоколів за акушерської та гінекологічної допомоги».

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у неналежному виконанні своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 винною себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України не визнала та суду пояснила, що 10.09.2010 приблизно о 23 год. 20 хв. у пологовому відділенні КМКЛ № 1 вона приймала пологи у ОСОБА_11 . Всі її дії відповідали вимогам нормативно-правових актів, а саме: відповідних протоколів, затверджених МОЗ України - як перед пологами так і під час прийняття пологів, які пройшли природнім шляхом без її втручання у перебіг цих пологів, що свідчить про те, що у ОСОБА_11 не було ні клінічно вузького, ні анатомічно вузького тазу. У зв`язку з цим, показань для проведення кесарева розтину не було, а за вимогою породіллі кесарів розтин не проводиться. Перед прийняттям пологів вона здійснювала виміри тазу, показники якого були в нормі та показань для проведення додаткових методів діагностики не було. Також ОСОБА_10 не заперечувала, що в ході пологів дитина отримала родову травму, яка могла мати місце і у звичайних пологах, та що не свідчить про те, що дитина померла саме внаслідок отримання цієї родової травми. Вказані обставини, на її думку, об`єктивно підтверджуються висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи. Просила виправдати її по пред`явленому обвинуваченню.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що 15.01.2010 р. вона зробила перше УЗД, яке показало, що вона вагітна та строк вагітності становить близько 4 тижнів. В березні 2010 р. вона звернулась до ЖК Дарницького району м. Києва, де обстежувалась у ОСОБА_13 . Перше УЗД в ЖК було зроблено 13.03.2010 р., а також скрінінг. Результати досліджень показали, що все в нормі та патологій у дитини не виявлено. Протягом усього строку вагітності скарг на токсікоз та погане самопочуття у неї не було та всі аналізи, які були нею зроблені, були в нормі. В кінці серпня 2010 р. також були зроблені аналізи, результати яких були позитивні. 02.09.2010 р. ОСОБА_13 визначила строк початку родів на 09.09.2010 р. та оформила направлення у пологовий будинок. Звернувшись до пологового будинку, її прийняла медсестра ОСОБА_14 та помістила у палату. На наступний день 03.09.2010 р. у неї були взяті аналізи крові, сечі та зроблено УЗД. Результати аналізу були в нормі, проте на дослідженні був виявлений великий розмір голівки у дитини. 09.09.2010 р. вона звернулась до зав. відділенням ОСОБА_15 , яка при огляді повідомила, що в цей день або на наступний почнуться пологи. 10.09.2010 р. приблизно о 14-00 год. вона відчула перші перейми, після чого ОСОБА_15 перевела її в родильний зал. ОСОБА_14 під`єднала крапельницю та покликала лікаря ОСОБА_10 , яка зробила огляд. Приблизно о 20-45 год. почались перейми, та ОСОБА_10 запропонувала змінити позу для полегшення болю, проте біль не припинялась та вона попросила лікаря зробити кесарів розтин, проте їй було відмовлено, після чого ОСОБА_14 зробила їй укол. В цей час її чоловік знаходився поряд із нею. Далі перейми посилювались та народити не виходило, вона знову попросила зробити їй кесарів розтин, однак їй було відмовлено. Після цього ОСОБА_10 почала давити на живіт а ОСОБА_14 тим часом приймала дитину. Після народження дитину помістили в реанімацію. На питання що відбулось з дитиною ОСОБА_10 відповіла, що з дитиною все добре та треба ще почекати. Після цього зав.відділенням інтенсивної терапії пологового будинку ОСОБА_16 повідомила їй, що у дитини родова травма та асфіксія, а також те, що дитина не транспортабельна та її неможливо перевесту в іншу лікарню. ІНФОРМАЦІЯ_3 за допомогою зусиль її чоловіка дитину було переведено у дитячу лікарню «Охматдит», де ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Згідно з діагнозом лікарів «Охматдиту» у дитини була пологова черепно-мозкова травма.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що на початку 2010 р. він дізнався, що його дружина ОСОБА_11 вагітна, у зв`язку з чим дружина стала на облік в лікарню, де її до пологів обстежувала лікар ОСОБА_13 . Під час обстеження у його дружини та у дитини не було виявлено жодних патологій. 02.09.2010 р. його дружина прийшла до ОСОБА_13 на обстеження, де остання видала їй направлення в пологовий будинок КМКЛ № 1, куди її поклали до початку пологів. З 02.09.2010 по 10.09.2010 р. його дружина перебувала в лікарні під наглядом лікарів. 10.09.2010 р. близько 14-00 год. йому подзвонила дружина та повідомила про те, що у неї почались перейми. Він прибув у лікарню, де мав намір приймати участь під час пологів дружини. Приблизно о 17-00 год. він прибув у родильний зал, де перебувала його дружина, у якої відбувались перейми. Поряд з нею перебувала також медсестра ОСОБА_14 . Близько 21-00 год. у дружини почався процес пологів, в ході якого був викликаний лікар ОСОБА_10 , яка оглянула дружину та повідомила, що все нормально і потрібно чекати. При цьому вони просили ОСОБА_10 зробити кесарів розтин, але ОСОБА_10 вирішила, що пологи відбуватимуться природнім шляхом. Ближче до 23-00 год. у дружини почались важкі перейми та ОСОБА_10 попросила його вийти у коридор. Приблизно о 23-20 год. він дізнався, що у його дружини народилась дитина, яку потім віднесли в реанімацію. Про те, в якому стані перебуває дитина, йому лікарі не повідомляли. При цьому лікар ОСОБА_14 , яка приймала пологи у дружини, плакала, вийшовши з родильної зали. В подальшому він намагався дізнатись стан здоров`я дитини, проте лікарі повідомляли, що все нормально та треба декілька днів почекати. 13.09.2010 р. він звернувся в посольство Киргизької Республіки, щоб йому допомогли дізнатись діагноз дитини, після чого посольство звернулось до головного лікаря КМКЛ № 1. 14.09.2010 р. до лікарні прибув консул, якому помічник головного лікаря повідомив, що з дитиною все нормально. В період з 10.09.2010 по 16.09.2010 р. до КМКЛ № 1 з КМДКЛ № 2 два рази приїзджала мобільна бригада, проте лікарі повідомили, що дитина не є транспортабельною. В подальшому від головного лікаря КМДКЛ № 2 він дізнався, що його дитина перебуває у важкому стані та порекомендував звернутись до лікарні «Охматдит», яка спеціалізується на лікуванні таких дітей. 16.09.2010 р. він звернувся до лікарні «Охматдит», де розповів лікарям про свою дитину, яка шість днів перебуває в лікарні у важкому стані. При ньому лікар подзвонила зав.відділенням інтенсивної терапії роддома ОСОБА_16 та спитала про його дитину, її діагноз, після чого направила до лікарні мобільну бригаду. Через декілька годин його дитину доставили у відділення реанімації «Охматдиту», де лікарі почали обстеження дитини. На наступний день йому повідомили, що дитина перебуває у важкому стані через перенесену пологову травму. ІНФОРМАЦІЯ_4 він дізнався, що його дитина померла.

Свідок ОСОБА_17 - лікар-неонатолог, в судовому засіданні повідомила про те, що 10.09.2010 р. приблизно о 23-00 год. вона була викликана під час потужного періоду пологів у ОСОБА_11 та була присутня за 10 хвилин до народження дитини, готуючись до приймання новонародженої дитини. Після народження дитина була не активна, самостійно не дихала, у зв`язку з чим була перенесена на реанімаційний стіл, де проводились реанімаційні заходи. Одразу після народження дитині був поставлений діагноз: кефалогематома тім`яних кісток. Свідок додала, що з боку ОСОБА_10 під час родів не були вчинені дії по насильному виходу дитини, зокрема, з використанням вакууму, щипців. Також ОСОБА_10 слідкувала за серцебиттям дитини, яке після народження дитини існувало.

Свідок ОСОБА_14 - акушер родильного залу, в судовому засіданні повідомила, що 10.09.2010 р. приблизно о 23-00 год. вона приймала участь при пологах ОСОБА_11 в родильній залі, де виконувала вказівки лікаря акушера-гінеколога. Безпосередньо ОСОБА_10 перед пологами проводила огляд ОСОБА_11 , перевіряла серцебиття. ОСОБА_10 під час пологів робила ОСОБА_11 епізеотомію. Після народження у ОСОБА_11 дитини, у останнього спостерігався нормальний ритм серцебиття, рожевий колір шкіри, проте дитина не кричала. Свідок додала, що кесарів розтин робиться виключно за медичними показаннями, а не за проханням рожениць. На її думку, з урахуванням стану дитини, показів для кесарева розтину не було. Також вона не спостерігала у ОСОБА_11 вузького тазу. До , ж в обмінній картці породіллі не було зазначено про те, що у ОСОБА_11 був вузький таз. Взагалом це були природні, нетривалі пологи.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в КМКЛ № 1, куди 02.09.2010 р. у відділення патології вагітних поступила ОСОБА_11 . В її присутності лікар приймального відділення ОСОБА_19 проводила огляд породіллі, робила відповідні виміри, у тому числі виміри тазу ОСОБА_11 . Після огляду жодних патологій у породіллі не було виявлено. Потім огляд ОСОБА_11 проводила лікар ОСОБА_15 . Всі відповідні заміри вона особисто записала в медичну картку. Потім в її присутності ОСОБА_11 в родильній залі безпосередньо перед пологами 10.09.2010 р. приблизно о 21-00 год. оглядала лікар ОСОБА_10 , робила заміри живота і тазу породіллі спеціальним приладом тазоміром. В записах обох медичних карток не було ознак патологій, які б свідчили про те, що у ОСОБА_11 був вузький або косозміщенний таз. Видимих патологій у ОСОБА_11 також не було. При дослідженні анамнезу породіллі не було встановлено, що у ОСОБА_11 були вади або травми кісткової системи.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем акушер-гінеколом в Консультативно-діагностичному центрі № 2 Дарницького району м. Києва, де ОСОБА_11 стала на облік в жіночій консультації з приводу вагітності, яка проходила без ускладнень. У зв`язку із набряками нижніх кінцівок на 39 тижні вагітності вона направила вагітну для госпіталізації в пологовий будинок на початку вересня 2010 р. Під час перебування у неї на обліку ОСОБА_11 здала всі необхідні аналізи, у тому числі на TORCH-інфекцію, зробила ультра-звукове дослідження, внаслідок чого у породіллі не було виявлено жодних патологій. Також у ОСОБА_11 були здійснені обміри тазу, який не був оцінений як анатомічно вузький. Свідок зазначила, що діагноз клінічно вузький таз може бути поставлений лікарем, який приймає пологи, безпосередньо під час пологів.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» та проводила дослідження плаценти ОСОБА_11 , в ході якого вона встановила внутрішньо-утробне інфікування, що не виключає також інфікування плода.

Свідок ОСОБА_21 - дитячий патологоанатом, в судовому засіданні підтвердила, що під час пологів у ОСОБА_11 дитина отримала черепно-мозкову пологову травму, у виді тріщини тім`яної кістки, проте зазначила, що сама по собі ця травма не була причиною смерті дитини, як і кефалогематома, а смерть дитини настала від комплексу суміщених патологій у виді гіпоксичного та травматичного ушкодження мозку.

В обґрунтування доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_10 прокурором було надано суду висновок експерта №137 від 09.04.2013 року, в якому експерти прийшли до висновків, що смерть дитини ОСОБА_11 настала від пологової черепно-мозкової травми у вигляді двобічних кефалогематом тім`яних кісток з переломом правої, з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку. Приймаючи до уваги існуючу диспропорцію між розмірами тазу матері та голівкою плоду, яка і стала причиною виникнення у дитини черепно-мозкової травми, можна стверджувати про те, що обраний лікарем (лікарями) план ведення пологів через природні шляхи був неправильним. В даному випадку можливо було б уникнути отримання новонародженим пологової черепно-мозкової травми лише у разі прийняття рішення лікарем (лікарями) плану ведення пологів не через природні шляхи - шляхом кесарева розтину. Між невстановленням лікарем (лікарями) ОСОБА_11 діагнозу вузького тазу (як анатомічного, так і клінічного) з прийняттям плану ведення пологів через природні шляхи та між утворенням у новонародженого пологової черепно-мозкової травми, і, відповідно його смертю, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок / т.2 а.с. 20-25/.

Судово-медичний експерт ОСОБА_22 в судовому засіданні підтвердив складений ним висновок № 137 від 09.04.2013 р. Висновок щодо анатомічного вузького тазу ОСОБА_11 був зроблений на підставі особистого обстеження останньої, у тому числі шляхом застосування МРТ-дослідження.

Разом з тим, на підставі ухвали суду по справі було проведено повторну комісійну судово-медичну експертизу № 17,18/18 від 08.06.2018 р., за результатами проведення якої експерти прийшли до висновку, що за даними додаткового інструментального дослідження у гр. ОСОБА_11 не було ознак анатомічно вузького тазу, а мала місце прихована, що рідко зустрічається, анатомічна диспропорція кісток тазу з незначним (1 см) зменшенням одного з його додаткових розмірів. Далі зазначено, що у лікаря- акушера-гінеколога, яка надавала медичну допомогу ОСОБА_11 не було підстав запідозрити вказану анатомічну диспропорцію, та враховуючи її незначний ступінь, у разі її виявлення це не було б показанням для ведення пологів не в природній спосіб шляхом кесарева розтину. Також у висновку експертизи зазначено, що ознак клінічно вузького тазу у ОСОБА_11 не відмічалося, та у лікаря акушера-гінеколога не було підстав для підозри щодо невідповіднсті голівки плода до тазу матері.

Також висновками експертизи було встановлено, що подальші дії ОСОБА_10 у другому періоді пологів (епізіотомія) слід вважати правильними. В експертизі зазначено, що за результатами патологогістологічних досліджень плаценти та дитини, судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів встановлено, що в даному випадку причиною смерті новонародженої дитини ОСОБА_11 стало гостре порушення гемодінаміки у життєво важливих органах, обумовлене генералізацією внутрішньоутробної інфекції з розвитком інфекційно-токсичного шоку.

В експертизі також вказано, що пологова травма у дитини сталася внаслідок поєднання двох несприятливих факторів індивідуальних особливостей тазу матері, які не могли бути розпізнані в допологовий період та зниження адаптивних можливостей плода, обумовлених внутрішньоутробним інфікуванням. Враховуючи характер та обсяг пологової травми (підапоневротичні крововиливи, вогнищеві субарахноїдальні крововиливи, ушкодження тім`яної кістки у вигляді «лінійної тріщини 25 мм.»), відсутність об`ємних крововиливів над, під тверду мозкову оболонку та в речовину мозку, цілість анатомічних утворень твердої мозкової оболонки й відсутність ознак дислокації мозкових структур пологову травму у новонародженої дитини слід розцінити лише як супутній фактор, що міг сприяти погіршенню стану дитини після її народження, проте не був ведучим чинником у танатогенезі (настанні смерті).

Крім того, експертизою встановлено, що однією з умов для виконання операції кесарський розтин є відсутність інфекційного процесу. Ретроспективно аналізуючи медичну документацію, враховуючи наявність внутрішньоутробної інфекції плоду, яка клінічно проявилася тільки після пологів, родорозрішення ОСОБА_11 шляхом кесарева розтину було б небезпечно не лише для життя дитини, а і для матері через можливість генералізації інфекційного процесу.

За підсумками проведеної експертизи комісією експертів не було встановлено причинного зв`язку між обраним планом ведення пологів, наданням медичної допомоги лікарем акушером-гінекологом ОСОБА_10 гр-ці ОСОБА_11 та настанням смерті її новонародженої дитини. Тобто, експертні висновки щодо наявності причинного зв`язку між наданням медичної допомоги гр-ці ОСОБА_11 під час пологів та настанням смерті її новонародженої дитини у «Висновку експерта» № 137 від 19.07.2012 р. -09.04.2013 р. є не підтвердженими об`єкивними медичними даними.

/т.2 а.с. 109-185/

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_23 в повному обсязі підтримала висновок комісійної судово-медичної експертизи № 17,18/18 від 08.06.2018 р., в якому вона була доповідачем, при цьому зазначила, що при проведенні судово-медичної експертизи № 137 від 09.04.2013 р. не був залучений для проведення експертизи спеціаліст з променевої діагностики, не був проведений аналіз судово-гістологічного дослідження, а також не був залучений спеціаліст неонатолог, який міг би об`єктивно оцінити клінічний стан безпосередньо після народження дитини, а тому висновок експертизи № 137 не є обґрунтований та не підтвердженими медичними даними. Експерт констатувала, що безпосередньо перед пологами та під час пологів виявити факт внутрішньоутробної інфекції було неможливим, оскільки інфікування відбулось в останньому триместрі вагітності. Також експерт зазначила про те, що при проведенні лікарями обмірів породіллі у ОСОБА_11 показники тазу були в нормі та очевидних відхилень не було, а тому були відсутні підстави для додаткових досліджень тазу жінки, зокрема променевої діагностики, яка є загрозливою для жінки під час вагітності. Таким чином, експерт констатувала, що дії лікаря ОСОБА_10 повністю відповідали нормативно-правовим актам, які регламентують прийняття пологів, та комісія експертів не вбачала причинно-наслідкового зв`язку між смертю дитини та наданням ОСОБА_10 медичної допомоги породіллі.

При оцінці дій ОСОБА_10 та наявних доказів суд надає перевагу висновку саме повторної комісійної судово-медичної експертизи № 17,18/18 від 08.06.2018 р., оскільки ця експертиза була проведена комісією лікарів із залученням спеціалістів в галузі акушерства, гінекології та променевої діагностики, судово-медичної гістології, неонатології та висновки цієї експертизи цілком узгоджуються із сукупністю встановлених та досліджених в судовому засіданні доказів, та підтверджені об`єктивними медичними даними.

Так, висновок експертизи № 17,18/18 від 08.06.2018 р. в частині відсутності у ОСОБА_11 ознак анатомічного та клінічного вузького тазу узгоджується із показами обвинуваченої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні стверджувала, що встановлені нею під час обміру розміри тазу ОСОБА_11 були в нормі, а тому підстав для проведення додаткових досліджень не було. До того ж, променева діагностика в цьому випадку не могла бути застосована, оскільки несе загрозу під час вагітності. Крім того, ОСОБА_10 зазначила, що дитина з`явилась природнім шляхом без сторонньої допомоги, що було б неможливим при наявності у породіллі клінічно вузького тазу. Дані обставини об`єктивно підтверджені як медичною документацією, так і показами свідків. Так, свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні стверджувала, що з боку ОСОБА_10 під час родів не були вчинені дії по насильному виходу дитини, зокрема, з використанням вакууму, щипців, а свідок ОСОБА_14 зазначила, про те, що в цілому пологи були природні та нетривалі, та ,на її думку, з урахуванням стану дитини, показів для кесарева розтину не було. Свідок ОСОБА_18 також зазначила, що в її присутності ОСОБА_11 в родильній залі безпосередньо перед пологами оглядала лікар ОСОБА_10 , робила заміри живота і тазу породіллі спеціальним приладом тазоміром. Таким чином, зазначені свідки спростовують позицію обвинувачення про те, що ОСОБА_10 не здійснила заміри тазу породіллі. Крім того, потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила, що протягом вагітності дільничний лікар робив заміри тазу, проте не вставив якого-небудь діагнозу. Після того, як вона поступила до лікарні КМКЛ № 1 їй також робили заміри тазу, проте будь-якого діагнозу не було поставлено, завідуючий лікар, який направляв її на пологи також не вказував на наявність у неї вузького тазу, що об`єктивно підтверджує висновки повторної експертизи № 17,18/18 від 08.06.2018 р. про те, що у гр. ОСОБА_11 не було ознак анатомічно вузького тазу, а мала місце прихована, що рідко зустрічається анатомічна диспропорція кісток, яку, враховуючи її незначний ступінь, не було можливим виявити під час здійснення обмірів тазу при зовнішньому дослідженні тазоміром, що є достатнім у разі нормальниих значень показників зовнішнього вимірювання, що мало місце у гр. ОСОБА_11 .

Висновок повторної судово-медичної експертизи № 17,18/18 від 08.06.2018 р. в частині встановлення наявності внутрішньоутробної інфекції, на думку суду, також узгоджується із показами свідка ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні не виключала, що виявлені при розтині структурні зміни внутрішніх органів померлої дитини могли утворитись внаслідок внутрішньоутробної інфекції, у тому числі токсоплазмозу, яку вона виявила під час дослідження плаценти ОСОБА_11 . Також свідок ОСОБА_20 зазначила, що у разі відсутності ускладнень, пов`язаних із епідуральною кровотечею та інфікуванням, сама по собі тріщина черепа зазвичай не несе загрозу життю дитини. Зазначені твердження підтвердила і свідок ОСОБА_21 , яка зазначила, що сама по собі родова травма дитини не була причиною смерті дитини, як і кефалогематома, а смерть дитини настала від комплексу суміщених патологій у виді гіпоксичного та травматичного ушкодження мозку, тобто поєднання як травми так і гіпоксії, які перенесла дитина як під час пологів, так і після пологів. Ці покази цілком узгоджуються із висновком повторної експертизи, де зазначено, що причиною смерті новонародженої дитини стало гостре порушення гемодинаміки у життєво важливих органах, обумовлене генералізацією внутрішньоутробної інфекції з розвитком інфекційно-токсичного шоку.

Експерт ОСОБА_23 в судовому засіданні роз`яснила, що причиною смерті дитини стало поєднання несприятливих факторів, таких як рідка форма диспропорції, а також внутрішньоутробне інфікування, що знизило адаптивні функції плода, а також появу асфіксії у дитини, що також вплинуло на виникнення родової травми. Зазначені висновки також узгоджуються із показами свідка ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні стверджувала, що причиною виникнення кефалогематоми можуть бути й інші обставини, наприклад внутрішньоутробний стан матері.

Крім того, висновки судово-медичної експертизи № 17,18/18 від 08.06.2018 р. узгоджуються із висновками спеціалістів № 285/13 від 15.08.2013 та від 13.08.2013 р.

У висновку спеціаліста № 285/13 від 15.08.2013 зазначено про те, що акт 47/249 від 14.10.11 (який був використаний при проведення первинної судово-медичної експертизи) був складений тільки фахівцями в галузі судово-медичної експертизи, тобто на запитання, які знаходились в компетенції лікарів акушер-гінекологів, надавалась відповідь судово-медичними експертами, які не мають спеціалізації з акушерства та гінекології, що є неприпустимим. КТ -знімки також вивчались без залучення спеціаліста в галузі променевої діагностики, що є неприпустимим. А висновок експерта № 137 від 09.04.13. не відповідає вимогам п.3.3 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, яка затверджена МОЗ України наказ № 6 від 17.01.1995., так як в ній містяться посилання на медичні документи без детального викладення їх змісту, та є необґрунтованим /т.2 а.с. 48-58/.

В п. 8 висновку спеціаліста в галузі охорони здоров`я ОСОБА_24 від 14.08.13 зазначено, що у випадку пологів ОСОБА_11 спонтанна родова травма плоду, зумовлена внутрішньоутробним інфікуванням у поєднанні з дистресом плоду, сприяли патологічному стану плоду, гіпоксично- травматичному ураженню мозку плоду та реалізації поліорганної недостатності в неонатальному періоді, що призвело до загибелі дитини.Тактика лікаря вести пологи природнім шляхом була вірна, оскільки показань до проведення кесарева розтину не було. Дії лікаря ОСОБА_10 в даних пологах відповідали наказам МОЗ України /т.2 а.с. 59-71/.
Вищезазначені висновки були складені спеціалістами в галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_25 та в галузі охорони здоров`я ОСОБА_24 , які в судовому засіданні в повному обсязі підтримали складені ними висновки.

Зокрема, ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що завідувач відділом комісійних судово-медичних експертиз Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_22 попросив його, як лікаря акушера-гінеколога з великим практичним досвідом, підписати висновок експертизи стосовно потерпілої ОСОБА_11 . У вказаному висновку, який був наданий йому на дослідження, було встановлено, що у ОСОБА_11 був анатомічно та клінічно вузький таз. Він повідомив, що для того, щоб підписати цей висновок йому необхідно ознайомитись із медичною документацію та при необхідності оглянути ОСОБА_11 . Ознайомившись із матеріалами справи, він дійшов до переконання, що у ОСОБА_11 не був виявлений вузький таз на жодному з етапів, починаючи з перебігу пологів, закінчуючи самими пологами та безпосередньо після пологів. Після вивчення справи він прийшов до висновку, що ОСОБА_11 під час вагітності перенесла важку форму інфекції, яка привела до дистрес-синдрому та смерті дитини. Інформація отримана ним під час дослідження справи цілком співпадала з інформацією, яку він отримав після безпосереднього огляду ОСОБА_11 . У зв`язку з цим він відмовився підписувати вказаний висновок. Таким чином, свідок констатував, що тактика лікаря ОСОБА_10 під час прийняття пологів у ОСОБА_11 відповідала всім медичним протоколам. Також свідок зазначив, що жодних показань для проведення кесарева розтину у ОСОБА_11 не було, та у даному випадку кесарев розтин не був засобом для уникнення смерті дитини, яка загинула від перенесеної інфекції.

Обговорюючи висновок судово-медичної експертизи №137 від 09.04.2013 року, суд вважає його таким, що спростовується сукупністю встановлених та досліджених в судовому засіданні доказів та який не підтверджений об`єктивними медичними даними. Як вже було зазначено, при проведенні цієї експертизи не приймали участь вузькопрофільні спеціалісти з променевої діагностики, неаонатології, гістології. В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_22 підтвердив, що він особисто проводив заміри тазу у ОСОБА_11 .

Таким чином, суд враховує, що експерт ОСОБА_22 не є спеціалістом в галузі акушерства та гінекології, проте особисто здійснював обстеження потерпілої та робив виміри тазу, та в основу висновків експертизи були покладені саме відомості щодо невідповідності розмірів тазу та плода.

Експерт ОСОБА_23 в судовому засіданні також звертала увагу на те, що судово-медичний експерт ОСОБА_22 не є спеціалістом в галузі акушерства та гінекології, висновки якого нею не були підтверджені.

Також суд враховує, що в показах експерта ОСОБА_22 існують суперечності, оскільки ОСОБА_22 в судовому засіданні зазначив, що діагноз клінічно вузький таз встановлюється безпосередньо під час пологів, в той час як такий діагноз був встановлений експертним шляхом у зв`язку із наявністю у дитини черепно-мозкової травми. Також, суд враховує, що хоча в ході судово-медичної експертизи № 137 було встановлено звуженість тазу, експерт ОСОБА_22 зазначив, що ступінь звуження при проведенні експертизи не враховувалась, що свідчить про неповноту та необґрунтованість вказаного висновку в цій частині. Крім того, на наявність суперечностей у висновку № 137 в частині встановлення експертним шляхом клінічно вузького тазу вказує те, що в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 , який саме констатував наявність у породіллі клінічно вузького тазу, підтверджував, що згідно наявної медичної документації затримки у проходженні плода не було, що підтверджує позицію ОСОБА_10 про відсутність будь яких об`єктивних клінічних підстав для зміни методу родорозрішення.

Крім того, свідок ОСОБА_24 зазначив, що анатомічнй таз існує з народження, а клінічний таз можливо виявити лише під час пологів, з огляду на перебіг пологів, їх тривалість, проте у висновку № 137 експертним шляхом було встановлено наявність одночасно двох форм тазу анатомічного вузького, так і клінічного вузького, що не узгоджується із вищезазначеними доказами.

Крім того, судово-медичний експерт ОСОБА_23 констатувала про відсутність в момент пологів клінічно вузького тазу та анатомічно вузького тазу у ОСОБА_11 , оскільки при наявності таких форм тазу дитина б самостійно не народилася. Також, суд враховує покази потерпілої ОСОБА_11 , яка зазначила, що про діагноз вузький (лійкоподібний) таз вона дізналась після проведення судово-медичної експертизи, а при послідуючій вагітності у неї не було підтверджено такого діагнозу, та за даними анамнезу ОСОБА_11 не було захворювань, які б могли спричинити вади розвитку тазу.

Обговорюючи позицію представника потерпілих ОСОБА_6 про те, що під час проведення повторної судово-медичної експертизи експертним шляхом не досліджувався механізм виникнення черепно-мозкової травми у новонародженої дитини, суд враховує, що зазначені твердження спростовуються аналізом дослідницької частини висновку експерта № 17,18/18 від 08.06.2018 р., де експертами вивчалась медична документація, у тому числі протокол патолого-анатомічного дослідження, яким дана відповідна оцінка, у тому числі що до характеру пологової травми у дитини та причини її утворення.
Внаслідок аналізу наведених обставин та сукупності доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про відсутність в діях обвинуваченої ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України, оскільки у судовому засіданні об`єктивно не було встановлено причинного зв`язку між обраним планом ведення пологів, надання медичної допомоги лікарем акушером-гінеколом ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_11 та настанням смерті новонародженої дитини останньої.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України, ст.17 КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може бути піддана кримінальному покаранню поки не буде визнана винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора.

Аналіз доказів, наданих стороною обвинувачення, які фактично представлені висновком судово-медичної експертизи № 137 від 09.04.2013 р. дозволяє суду зробити висновок про його неналежність, оскільки зазначений доказ, з урахуванням інших досліджених по справі доказів, прямо не встановлює сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б вказували на наявність в діянні обвинуваченої складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 284 КПК України - якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої ст. 284 КПК України виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Однією із таких обставин, яка передбачена п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України - виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Аналіз наведених обставин дозволяє суду зробити висновок про те, що органом досудового розслідування та прокурором у суді не доведено наявність в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність визнання невинуватою ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину з підстав відсутності в її діянні складу зазначеного кримінального правопорушення та про необхідність ухвалення виправдувального вироку.

Враховуючи положення ч.3 ст. 129 КПК України, суд вважає за необхідне залишити цивільний позов потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_7 до ОСОБА_10 та Київської міської клінічної лікарні № 1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України та виправдати її у зв`язку з відсутністю в її діянні складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_11 та ОСОБА_7 до ОСОБА_10 та Київської міської клінічної лікарні № 1 «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» - залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1