ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/578/19 Справа № 201/4116/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, працюючого на КП ДМР, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 було відмовлено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22-00 години вечора до 06-00 години ранку строком на два місяці, до 08 червня 2019 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що оцінюючи клопотання та надані докази в частині недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні суд прийшов до висновку про те, що дані обставини не були підтверджені слідчим та прокурором належними та достатніми доказами. Так, судом було встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, офіційно працює на комунальному підприємстві ДМР, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про відсутність намірів підозрюваного переховуватись від органу слідства та суду чи будь-яким іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування.
Вищевказане у своїй сукупності свідчить про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому суд врахував, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.
Оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, офіційно працює на комунальному підприємстві ДМР, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт в нічний час доби, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.
Підозрюваний ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2019 року скасувати, а в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказана ухвала не відповідає вимогам закону, а запобіжний захід до нього застосовано безпідставно через те, що стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів наявності обґрунтованої підозри.
Зазначає, що не доведено існування хоч одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вважає, що не враховано, що він має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є єдиним годувальником у сім`ї, працює у КП Міськавтопарк позмінно (доба через троє).

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали за викладених у ній підстав, прокурора, який заперечував у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, особу підозрюваного та стан його здоров`я. Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
Доводи ж підозрюваного ОСОБА_8 , на які є посилання в поданій ним апеляційній скарзі, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки зазначені факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики. не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки зазначені факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, які цілком правильно встановлені слідчим суддею у своєму рішеннні.
За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4