Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/201/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 197-1 (199) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький апеляційну скаргу начальника Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 травня 2019 року, про відмову в накладенні арешту на майно,
ВСТАНОВИЛА:
До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшло клопотання заступника начальника відділення начальник СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , яке погоджене начальником Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.01.2019 за № 0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1971 КК України.
Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що восени 2018 року невстановлена особа самовільно, без будь-яких дозвільних документів, передбачених чинним законодавством, зайняла земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :02:000:9052 площею 28,5810 га, :02:000:9503 площею 21,2520 га, :02:000:9504 площею 6,0500 га, які розташовані на території Куцеволівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, чим завдала територіальній громаді в особі Куцеволівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області матеріальну шкоду. З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав вбачається, що зазначені земельні ділянки належать до державної власності та належать Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області. Свідок ОСОБА_9 спеціаліст-землевпорядник Куцеволівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області надав показання про те, що земельні ділянки розорені та засіяні озимою пшеницею. Отже, вказані посіви сільськогосподарської культури були набути в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1971 КК України, а тому, для забезпечення майбутнього цивільного позову є необхідність арешту посівів, та ці посіви відповідають критеріям ст.98 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 травня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000010 від 11.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України.
Слідчий суддя прийняте рішення мотивував тим, що як вбачається з матеріалів клопотання, в ньому не зазначений розмір шкоди, яка завдана вчиненим кримінальним правопорушення, а тому виникають сумніви у кваліфікації діяння за інкримінованою статтею КК України. Також клопотання не містить відомостей щодо повідомлення про підозру будь-якій особі, що у свою чергу унеможливлює накладення арешту для забезпечення цивільного позову.
Також, слідчим не доведено можливості використання посівів, як доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки не зазначено критеріїв, зазначених у ст. 98 КПК України, відсутні ідентифікуючи ознаки майна, що підлягає арешту, тому запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження не може бути застосований, враховуючи предмет злочину, передбаченого ч. 1 ст.1971 КК України.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, начальник Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000010 від 11.01.2019 за ознаками за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1971 КК України.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що на даний час встановлено особу яка самовільно зайняла вказані у клопотанні земельні ділянки та на час проведення перевірки земельна ділянка оброблена і засіяна озимою пшеницею, при цьому договір оренди земельної ділянки відсутній. Таким чином, вказані посіви зернової культури є предметом кримінального правопорушення та вони набуті в результаті вчинення протиправних дій.

Таким чином, на переконання апелянта, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, накладення арешту на посіви озимої пшениці, які розташовані на земельних ділянках кадастрові номера :02:000:9503, :02:000:9052 загальною площею 47,2520 га., які знаходяться в Онуфріївському районі Куцеволівська сільська рада, необхідно саме для збереження речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки особа може скосити вказані посіви технічної культури соняшника та в подальшому відчужити.

Окрім цього, апелянт зазначає, що для забезпечення майбутнього цивільного позову є необхідним накладення арешту на посіви озимої пшениці, які розташовані на земельних ділянках з кадастровими номерами: :02:000:9052 площею 28,5810 га, :02:000:9503 площею 21,2520 га., через те, що вказаним самовільним зайняттям земельної ділянки Куцеволівській сільській раді Онуфріївського завдано шкоду.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Колегія суддів за результатами апеляційного розгляду приходить до висновку, що слідчим суддею в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000010 в повній мірі дотримано вимоги КПК України, які регламентують застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Перелік видів мети, із якою допускається застосування арешту майна, визначений у ч. 2 ст. 170 КПК України, є вичерпним. Обов`язок сторони обвинувачення зазначати у клопотанні про арешт майна мету цього арешту, зазначений у п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України. Із зазначенням у клопотанні мети накладення арешту законодавець пов`язує перелік обставин, які підлягають доказуванню в ході розгляду клопотання про арешт майна (ч. 3, 4, 5, 6 ст. 170, ст. 171, ст. 173 КПК України).
Аналіз клопотання, із яким слідчий звернувся до слідчого судді дає безумовні підстави стверджувати, що зазначених вимог закону слідчий не дотримався. Так, у клопотанні слідчим зазначено, що арешт на земельні ділянки необхідно накласти з метою забезпечення цивільного позову. Щодо забезпечення цивільного позову, то слідчим не надано доказів того, що в даному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов.
За таких обставин, необхідно прийти до висновку, що у клопотанні слідчого необґрунтована (відсутня) мета накладення арешту на майно.
Окрім цього, поза увагою слідчого судді не залишилось посилання у клопотанні на спричинення збитків саме Куцеволівській сільській раді, у той час, як з Інформації з Державного реєстру речових прав вбачається, що земельні ділянки належать до державної, а не комунальної власності, та власником є держава в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.
Також, відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя виконав вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувавши, що у клопотанні не зазначений розмір шкоди, яка спричинена внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому виникають обґрунтовані сумніви у кваліфікації діяння за інкримінованою статтею КК України, та у матеріалах клопотання відсутні відомості про повідомлення про підозру будь-якій особі, що у сукупності унеможливлює накладення арешту для забезпечення цивільного позову.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що метою накладення арешту на земельні ділянки слідчий суддя вказав необхідність збереження речових доказів. Проте, слідчий суддя не звернув уваги на те, що ця мета арешту слідчим у клопотанні не зазначалась та у ході розгляду клопотання стороною обвинувачення не надавались докази на доведення наявності цієї мети. Мотивів, із яких слідчий суддя вважав за можливе вийти за межі поданого клопотання, в ухвалі не наведено. Слідчий суддя не звернув уваги і на те, що надані слідчим матеріали не містять будь-яких даних про те, що вказані у клопотанні посіви зарнової культури визнані речовими доказами, що вказує на помилковість висновків слідчого судді.
Однак, з урахуванням того, що за наслідками розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя прийняв правильне рішення, вказана помилка, на переконання колегії суддів, не може слугувати підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали.
У зв`язку із тим, що доводи, які містяться в апеляційній скарзі прокурора, а саме виходячи з яких підстав має бути накладений арешт на майно, є аналогічним тим, які наведені у клопотанні слідчого та ним надана належна відповідь в ухвалі слідчого судді, колегія суддів визнає такі посилання апелянта необґрунтованими.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу начальника Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000010 від 11.01.2019 за ознаками за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1971 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4