№1кп/243/323/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2019р. Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за звинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коканд Ферганської області Узбекистан, громадянина Україна, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21.07.2001р. Слов`янським міськрайонним судом за ч.1 ст.141 ч.2 ст.144 ч.2 ст.206 України до 3 років позбавлення волі;
- 21.09.2001р. Слов`янським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 ч.2 ст.189 ч.1 ст.296 ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 13.02.2007р. Слов`янським міськрайонним судом за ч.1 ст.164 КК України до покарання в виді громадські роботи терміном 90 годин;
- 13.01.2009р. Слов`янським міськрайонним судом за ч.2 ст.164 КК України до 180 годин громадських робіт;
- 17.12.2009р. Слов`янським міськрайонним судом за ч.2 ст.389 КК України до покарання в виді арешт строком на 3 місяців 20 днів;
- 18.05.2018р. Слов`янським міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання в виді громадських робіт терміном 120 годин.
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389КК України,
18.05.2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та засуджено до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Отримавши копію вказаного вироку, який набув законної сили 19.06.2018 р., ОСОБА_5 працівниками Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області було роз`яснено під розписку порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, права та обов`язки засудженого до даного виду покарання та роз`яснено, що згідно зі ст.37 КПК України він повинен: сумлінно ставитись до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті та відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, без дозволу не виїжджати за межі України. Також, ОСОБА_5 письмово під розписку був попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності ч.2 ст.389 КК України в разі порушення ним порядку та умов відбування покарання. Засуджений ОСОБА_5 був направлений для відбування покарання до КП «Наружное освещение» м. Слов`янська та був зобов`язаний приступити до відбування покарання з 17.07.2018 року, однак до відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступив, на реєстрацію до Слов`янського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області не з`являвся.
Станом на 03.09.2018 року ОСОБА_5 відбутого строку покарання у вигляді громадських робіт не має. Не відбутий строк покарання складає 76 (сімдесят шість годин).
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт.
26 грудня 2018 року між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, згідно якої прокурор з однієї сторони та
обвинувачений і його захисник з іншої сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене кримінальне правопорушення за ст.389 ч.2 КК України у вигляді трьох місяців двадцяти дев`яти днів арешту.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.389 КК України, щиро розкаювався у скоєному, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор у судовому засіданні також не заперечував проти затвердження судом вказаної угоди.
Відповідно до вимог ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Так, згідно вимог ч.4 ст.469 КПК України угода при визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Узгоджена угодою міра покарання встановлена в межах санкції ст.389 ч.2 КК України, з урахуванням даних, які характеризують особу підозрюваного, обставин, що пом`якшують покарання.
Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання де характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Оскільки вказані умови угоди про визнання винуватості повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, відсутня неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, а також не встановлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.373,374,468,469,474 ч.7,475 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання у виді трьох місяців двадцяти дев`яти днів арешту.
Після набуття вироком законної сили ОСОБА_5 затримати та через Бахмутську УВП №6 Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України направити до місця відбування покарання відраховуючи строк покарання з часу його затримання.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1