Справа № 487/3046/19
Провадження № 1-кс/487/3239/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в м. Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, -
ВСТАНОВИВ:

19.04.2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою в якій просив зобов`язати начальника Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви від 06.03.2019 року.
Свої вимоги мотивували тим, що 06.03.2019 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддею ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 375, ч.4 ст. 190 КК України, матеріали вказаного кримінального провадження об`єднати з матеріали вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , які витребувати із Малиновського ВП м. Одеси та просити Генерального прокурора України направити до Вищої Ради Правосуддя клопотання про звільнення судді ОСОБА_4 від займаної посади. 09.04.2019 року він отримав відповідь про відмову у внесенні до ЄРДР відомостей про вчинення вказаним ним кримінальних правопорушень, що є порушенням вимог ст. 214 КПК України.
В судове засідання скаржника не з`явився, проте, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути скаргу по суті.
В судове засідання представник ТУ ДБР, розташоване у м. Миколаєві не з`явився, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги. Надали до суду письмові заперечення в яких просили в задоволенні скарги відмовити з підстав того, що в заяві скаржника не вказані фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та ознаки складу, передбаченого особливою частиною КК України.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів скарги, 06.03.2019 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення, на його думку, суддею ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 375, ч.4 ст. 190 КК України, матеріали вказаного кримінального провадження об`єднати з матеріали вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , які витребувати із Малиновського ВП м. Одеси та просити Генерального прокурора України направити до Вищої Ради Правосуддя клопотання про звільнення судді ОСОБА_4 від займаної посади.
Вказана заява ОСОБА_3 зареєстрована ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві 06.03.2019 року за вх. 07/805-19.
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі.
Проте, відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, про що свідчить відповідний лист № 07/805/19-вих. від 07.03.2019 року.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту наведених норм вбачається, що до ЄРДР обов`язково вносяться лише ті відомості про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Також, слідчий судя, враховуючи ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, вважає, що в заяві про злочин мають бути вказані фактичні дані про вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки складу злочину та наявність даних відомостей має бути критерієм внесення заяви про злочин до ЄРДР.
Критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомлені таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, що мають обов`язково внесені до ЄРДР.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що хоча воно формально і назване заявником заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення суддею кримінального правопорушення як такового, тим більше в контексті норм ст. 375 КК України, на яку посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності судді, що могли б свідчити про вчинення ним злочину, а наводяться обставини виконання ним своїх безпосередніх процесуальних обов`язків.
Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях та не містить наведення об`єктивної сторони діяння, кваліфікованого заявником за ст. 375 КК України, а сам по собі факт винесення судового рішення, з яким не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (судді) процесуальної діяльності.
На думку суду вказане звернення є фактичною незгодою ОСОБА_3 з прийнятим судовим рішенням (для набрання законної сили яким законом чітко визначений певний порядок) без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що воно є неправосудним.
Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих сторонами матеріалів.
Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 214, 303-309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1