ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7152/19
провадження № 1-в/753/220/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" травня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженої
ОСОБА_4 , громадянки України, уродженки м. Києва, з вищою освітою, незаміжньої, не працює, зареєстрованої та проживаючої в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , не судима, засуджена вироком Суземського районного суду Брянської області від 19.102017 року за ч.2 ст. 228 КК РФ з застосуванням ст. 64 КК РФ до покарання у вигляді двох років позбавлення волі; за ч.3 ст. 229-1 КК РФ з застосуванням ст. 64 КК РФ до покарання у вигляді трьох років і шести місяців позбавлення волі. Згідно ч.3 ст. 69 КК РФ, ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у вигляді трьох років і семи місяців позбавлення волі, з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму,
ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва 03 квітня 2019 року надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
В клопотанні ставиться питання про визначення статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною вироком Суземського районного суду Брянської області від 19.10.2017 року, а також строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 на підставі вироку та початок строку відбування покарання.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, при цьому в самому клопотанні просив проводити судове засідання за його відсутності, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 610 КПК України його участь не є обов`язковою.
Прокурор у судовому засіданні погодився з доводами клопотання Міністерства юстиції України та не заперечив щодо його задоволення.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, суд вважає за можливе задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо засудженої ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, виходячи з наступного.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Частиною 2 статті 1 КПК України регламентовано, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно з п. п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Положеннями ч. ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України визначено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, передбачених пунктах 1 та 2 даної частини.
За правилами ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
З дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України, Міністерством юстиції України до клопотання подано на розгляд суду всі необхідні документи.
Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_4 є громадянкою України та відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 виданого Дарницьким РУ ГУ МВС України в м.Києві 23 квітня 2008 р., останнє місце її проживання зареєстровано в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .
З наявних в розпорядженні суду матеріалів видно, що ОСОБА_4 вироком Суземського районного суду Брянської області РФ від 19 жовтня 2017 року визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 228 КК РФ незаконне придбання, зберігання та перевезення без мети збуту психотропних речовин у великому розмірі та призначено покарання за ч. 2 ст. 228 КК РФ із застосуванням ст. 64 КК РФ два роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 229-1 КК РФ переміщення через митний кордон Митного Союзу в рамках ЄврАЗЕС психотропних речовин у великому розмірі та призначено покарання з застосуванням ст. 64 КК РФ три роки і шість місяців позбавлення волі. На підставі ч.3 ст.69 КК РФ за сукупністю злочинів призначено шляхом часткового складання покарань остаточне покарання у виді трьох років і семи місяців, у виправній колонії загального режиму. Строк покарання вираховувати з 19 жовтня 2017 року, зарахувати в строк відбуття покарання час утримання ОСОБА_4 під вартою по цій справі з 25 липня 2017 року по 18 жовтня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, який набрав законної сили, вирок Суземського районного суду Брянської області від 19 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_4 засудженої за ч. 2 ст. 228, ч.3 ст. 229-1 КК РФ в силу ч.3 ст. 69 КК РФ до трьох років і семи місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму, набрав законної сили 30 жовтня 2017 року.
На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ ВП-7 УФСВП Росії по Калужській області з 28.11.2017 року.
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_4 погоджується на переведення її для відбування покарання в Україну.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 305 КК України як контрабанду психотропних речовин у великому розмірі та за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту у великому розмірі.
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання. Виключення із загального правила встановлено зокрема п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, а саме: якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Враховуючи вказані вимоги закону ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України три роки і шість місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років і семи місяців позбавлення волі.
Також строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно вираховувати з 28 листопада 2017 року.
Згідно ч.5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати її попереднє ув`язнення день за день з 25 липня 2017 року по 18 жовтня 2017 року.
На підставі наведеного, ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. ст. 6, 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. ст. 3, 7, 70, 72, 305, 309 КК України, керуючись ст. ст. 369-372, 609-614 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.
Вирок Суземського районного суду Брянської області РФ від 19.10. 2017 року, яким ОСОБА_4 засуджена за ч.2 ст. 228 КК РФ із застосуванням ст. 64 КК РФ до двох років позбавлення волі; за ч.3 ст. 229-1 КК РФ із застосуванням ст. 64 КК РФ до трьох років і шести місяців позбавлення волі. Згідно ч.3 ст. 69 КК РФ, ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у вигляді трьох років і семи місяців позбавлення волі, з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму, привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що громадянка України ОСОБА_4 при продовженні відбування покарання на території України, повинна відбувати покарання за злочини, передбачені:
ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.
ч.2 ст. 309 КК України у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання призначити ОСОБА_4 у виді трьох років і семи місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з 19 жовтня 2017 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили - з 25 липня 2017 року по 18 жовтня 2017 року. року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя