Постанова
Іменем України

17 січня 2019 року

м. Київ

судова справа № 757/5662/15-к
провадження № 51-9267 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2018 року про повернення апеляційних скарг,

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого відділу ГУ СБ України у місті Києві та Київській області про накладення арешту на майно та накладено арешт в тому числі й на земельні ділянки право власності яке оформлено на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що розташовані в адміністративних межах Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Не погодившись із таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 02 липня 2018 року подали на нього апеляційні скарги з клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на зазначену ухвалу слідчого судді повернуто останнім у зв`язку з тим, що суд не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційних скарг ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд не врахував поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року, а тому всупереч положенням п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України прийняв незаконне рішення про відмову у поновленні строку апеляційного оскарження судового рішення та повернув апеляційні скарги, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Захисник у судовому засіданні підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити.
Прокурор вважав касаційну скаргу захисника необґрунтованою та просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду:
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду й оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення про повернення апеляційних скарг ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було прийнято на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України, п. 4 якої передбачає, що апеляційна скарга повертається особі, котра її подала, у випадку, якщо скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження і така особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою цієї особи не знайде підстав для його поновлення.
Суд, приймаючи таке рішення, зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги з пропуском строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді і констатував, що останні не обґрунтували поважність причин пропуску, встановлено строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали, а лише формально послалися на ст. 395 КПК України, як на підставу для поновлення строку, а також не зазначили коли саме вони отримали копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року, що позбавляє апеляційний суд відрахувати п`ятиденний строк, встановлений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України від моменту отримання апелянтами копії оскаржуваної ухвали до моменту подання ними апеляційних скарг до суду апеляційної інстанції.
Однак такі висновки апеляційного суду не узгоджуються з вимогами процесуального закону та з положеннями щодо порядку визначення початку й закінчення процесуальних строків, а також суперечать даним, наявним у матеріалах провадження.
Згідно з положеннями ст. 395 КПК України апеляційну скаргу, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подано на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів із дня її оголошення, однак якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як видно з матеріалів справи, клопотання слідчого, за результатами розгляду якого слідчий суддя ухвалив ухвалу, про апеляційне оскарження якої ставлять питання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розглядалося без виклику зазначених осіб, на майно яких цією ухвалою було накладено арешт.
Разом з тим матеріали провадження не містять жодних даних, які би свідчили про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які звернулися з апеляційними скаргами, отримували копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року, або таку копію особам було направлено поштою.
При цьому суд апеляційної інстанції розглядаючи апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не встановив коли саме та яким чином вони отримали копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшовши висновку про пропуск строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали слідчого судді та про відсутність підстав для його поновлення, належним чином не спростував доводів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поважність причин подачі ними апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді.
Тобто з урахуванням наведеної інформації висновок апеляційного суду про те, що апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді від 19 лютого 2015 року подано поза строком на її апеляційне оскарження, та про відсутність причин для поновлення такого строку, суперечить вимогам процесуального закону та матеріалам провадження.
Таким чином, рішення апеляційного суду про повернення апеляційних скарг на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України є незаконним, необґрунтованим та передчасним, крім того, воно обмежує конституційне право ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на оскарження судового рішення, тому цю ухвалу необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2018 року, якою повернуто апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3