Справа № 484/4833/18
Провадження № 1-кп/484/112/19 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2019 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайську Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Одеса Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія 2 гарматного артилерійського взводу 6 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані солдат,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2018 громадянин ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби з командиром військової частини НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.01.2018 № 13-РС ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений тимчасово виконувати обов`язки за вакантною посадою водія 2 гарматного артилерійського взводу 6 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначає термін «особливий період» як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014, на території України почав діяти особливий період та тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо.

Відтак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_4 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

18.07.2018 о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 повинен був з`явитись до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 для виконання своїх службових обов`язків з несення військової служби.

Проте, 18.07.2018 о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 та перебував за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

30.07.2018 о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 , де приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні підсудний повністю визнав себе винним у вчиненні зазначеного злочину і надав показання, які узгоджуються із викладеним у обвинувальному акті, в скоєному щиро розкаюється.

На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною вину підсудного, його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу підсудного, який вчинив злочин вперше, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину.

Обставина, яка пом`якшує покарання підсудного - щире каяття та активне сприяння слідству. Обставин, які обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відносно підсудного необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі але приймаючи до уваги вищевикладені дані про особу обвинуваченого, які суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого, його щире каяття та активне сприяння слідству, суд приходить до висновку про можливість перевиховання підсудного без ізоляції від суспільства та вважає за можливе звільнити його від реального відбування призначеного покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: