Провадження №1-кс/760/6499/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю детектива ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 08.04.2019 року ним було направлено до НАБУ заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України.
Вказана заява була отримана НАБУ 09.04.2019 року.
Однак, відповідальні особи органу досудового розслідування НАБУ вимоги ст. 214 КК України не виконали, та не внесли відомості по його заяві про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У зв`язку з цим скаржник просить зобов`язати уповноважену особу НАБУ до компетенції якої входить внесення відомостей до ЄРДР, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 08.04.2019 року відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України та розпочати досудове розслідування та зобов`язати надати витяг з ЄРДР.
Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав викладених у ній та просив ї задовольнити.

Детектив в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував посилаючись на те, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_5 від 08.04.2019 року щодо перевірки фактів можливих незаконних дій вчинених службовими особами Міністерства аграрної політики та продовольства України та Фонду державного майна України, йому 02.05.2019 року надано відповідь з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Зазначене свідчить, що не було допущено бездіяльність в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а розглянуто заяву по суті та надано відповідь.
На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні скарги.
Дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Встановлено, що 08.04.2019 року ОСОБА_5 було направлено до НАБ України заяву про вчинення кримінального правопорушення, вчинене, на його думку, службовими особами Міністерства аграрної політики та продовольства України та Фонду державного майна України.
Як зазначає скаржник, після отримання вказаної заяви про вчинення кримінального правопорушення НАБУ не внесено відомості викладені в ній до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим вважає таку бездіяльність незаконною.
Однак, слідчий суддя не погоджується з такими твердженнями скаржника з огляду на наступне.
Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» передбачає, що найбільш складним і неоднозначним питанням, яке характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг, є правова оцінка заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення. У слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях вносяться лише визначені як такі, що на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Реалізація другого підходу, крім іншого, допускає розгляд заяв, які не містять таких відомостей, у порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
З наведених положень КПК України вбачається, що реєстрація в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Наведена правова позиція також закріплена у висновку Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.
Проте, заявником у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2019 року, не було викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Водночас, за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 від 08.04.2019 року йому 02.05.2019 року надано відповідь про те, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР по фактам викладеним в його заяві відсутні та роз`яснено порядок оскарження прийнятого рішення.
Зазначене свідчить, що не було допущено бездіяльність в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а заяву розглянуто по суті та надано відповідь, повідомивши про відсутність в заяві конкретних та достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, а також положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Також слід зазначити, що наявність або відсутність конкретного складу злочину може бути встановлена слідчим в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке за заявою заявника зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Під час досудового розслідування слідчий зобов`язаний перевірити всі факти, викладені у заяві про вчинення злочину та визначити остаточну кваліфікацію кримінального правопорушення.
При цьому, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).
Всі встановлені обставини справи і повну кваліфікацію дій осіб, які будуть підозрюватись у вчиненні злочину (злочинів), слідчий може викласти лише в обвинувальному акті.
На стадії ж внесення в ЄРДР відомостей про злочин, короткий виклад обставин і попередня кваліфікація злочину визначаються суто особою, яка вносить відповідні відомості і ніхто не вправі вплинути на ці дії, які навіть не підлягають оскарженню слідчому судді.
За вимогами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді не віднесено визначення правової кваліфікації злочину.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 .
З огляду за зазначене та керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1