Справа № 459/1498/17
Провадження № 1-кс/459/149/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 02 червня 2017 року у кримінальному провадженні № 0003886 від 09.09.2016 року за ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21.01.2019 р. представник заявниці звернулася у суд з клопотанням, у якому, з урахуванням доповнень від 23.01.2019 р., просить скасувати арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 02.06.2017 року на автомобіль марки «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, оранжевого кольору, номер кузова НОМЕР_2 . В обґрунтування вимоги зазначив, що ОСОБА_5 є власником спірного майна, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та договором купівлі-продажу 4646/2016/00015, який укладений з гр. ОСОБА_6 .. З моменту набуття права власності і до моменту накладення арешту/виявлення такого обтяження нею, остання вільно та відкрито володіє та користується своїм майном, яке на їх думку набуте у законний спосіб. З часу накладення арешту і до моменту звернення, обтяження існує вже понад 1,5 роки, що суттєво обмежує її право на володіння, користування та розпорядження майном. Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, безпідставно, без доказів ризиків на які посилається слідчий.

Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Прокурор в судовому засіданні висловив заперечення з приводу даного клопотання, мотивуючи їх тим, що на розгляді перебуває кримінальне провадження, спірний автомобіль незаконно вибув із володіння особи, якій належав. Заявником та попереднім власником майна є ОСОБА_7 , та без його відома було перереєстровано автомобіль. Зазначив, що автомобіль є речовим доказом, був вилучений 21.01.2019 р. та знаходиться на території поліції, а тому скасування арешту майна загрожує знищенню слідів злочину.
Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке.
Відповідно до витягу з ЄРДР за №0003886 від 09.09.2016 року, на початку червня 2016 р. близько 14:00 год. ОСОБА_8 у м. Червонограді отримав під реалізацію від ОСОБА_9 , автомобіль марки Ніссан Ноте, д.н.з. НОМЕР_3 (транзитні) та по даний час ні грошей, ні автомобіля не повернув, без відома власника, самостійно перереєструвавши на іншу особу, чим спричинив матеріальної шкоди на суму близько 200 000 гри. Крім цього, 03.10.2016 року до чергової частини Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області надійшов рапорт ДОП Червоноградського ВП ГУ ІІП у Львівській області ОСОБА_10 про те, що в ході розгляду матеріалів було встановлено, що при невідомих ОСОБА_9 обставинах, належний йому транспортний засіб Nissan Note д.н.з. НОМЕР_4 оранжевого кольору, було переоформлено на сторонніх осіб.
Відомості про вказаний факт були внесені до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 та копії договору купівлі продажу транспортного засобу 4646/2016/00015, спірний автомобіль зареєстрований за заявницею та остання являється власником даного майна.
02.06.2017 р. ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області за клопотання слідчого Червоноградським ВП на вище вказаний автомобіль накладено арешт з метою збереження речового доказу.
23.01.2019 р. даний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Згідно ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За приписами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
У відповідності до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
За правилами ст. 357 КПК України речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом. Огляд речових доказів, які не можна доставити в судове засідання, за необхідності проводиться за їх місцезнаходженням. Учасники судового провадження мають право ставити запитання з приводу речових доказів свідкам, експертам, спеціалістам, які їх оглядали.
Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права дають суду підстави для висновку про те, що арешт на автомобіль накладено обґрунтовано і все ще існує потреба для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речового доказу.
За таких обставин і міркувань слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 23, 98, 100, 170-174, 357 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 5-ти діб з часу її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1