ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1296/18 Номер провадження 11-сс/814/74/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання начальника слідчого відділення Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000113 від 13.08.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України про арешт майна, а саме: на посіви рослин аргокультури кукурудзи, які знаходяться на земельній ділянці площею 76,96 га, розташованої за межами населених пунктів на території Грабарівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області шляхом заборони здійснювати збір врожаю кукурудзи на вказаній земельній ділянці, в тому числі вживати заходи щодо його пошкодження, псування, знищення посівів рослин кукурудзи, які на ній знаходяться.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що слідчий не довів обґрунтованості підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України. Крім того, слідчий суддя зазначає, що сільськогосподарська культура, яка вирощена на певній земельній ділянці, не може бути ні об`єктом, ні предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, виходячи із диспозиції цієї норми КК, а тому немає жодних підстав вважати, що майно, про накладення арешту на яке клопоче слідчий, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Також, слідчий судя при прийнятті рішення врахував, що ч. 1 ст.197-1 КК України такий вид покарання, як конфіскація не передбачений. Згідно ст.96-1 КК України це майно не підлягає спеціальній конфіскації. Також, у справі не заявлено цивільний позов, а вартість арештованого майна вочевидь більша, а отже не співрозмірна із розміром шкоди від можливого самовільного зайняття земельної ділянки.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника слідчого відділення Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 погодженого прокурором Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 наклавши арешт на майно: а саме сільськогосподарську культуру кукурудзу, якою засіяні земельні ділянки з кадастровими номерами :00:017:0001 та :00:017:0002 загальною площею 76,1278 га, розташовані на території Грабарівської сільської ради Пирятинського району, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам здійснювати збір врожаю, вжити заходів щодо його пошкодження, псування, знищення чи використання земельних ділянок та посіві рослин кукурудзи на яких вони знаходяться.
Вказує, що слідчим суддею не враховано, що: посіви кукурудзи на земельній ділянці є доказом злочину, а врожай є результатом злочинної діяльності та доходом від вчиненого злочину, а тому з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів вважає за необхідне накласти арешт на відповідний врожай кукурудзи.

Прокурор, представник ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.

Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що 13.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000113 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України (а.к. 5)

05 жовтня 2018 року начальник слідчого відділення Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна, в якому посилається на те, що з метою забезпечення збереження речових доказів, просив суд накласти арешт на всі рослин сільськогосподарської культури кукурудзи із качанами, які самовільно посіяні на земельних ділянок загальною площею 76,5796 га, розташованої за межами населених пунктів на території Грабарівської сільської ради, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам здійснювати збір врожаю, псувати, знищувати посіви рослин кукурудзи чи будь-якими іншим чином користуватися і розпоряджатися цим майном, окрім Головного управління Державної фіскальної служби та його структурних підрозділів (а.к. 1).
Начальник слідчого відділення Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 в клопотанні посилається, на те що, під час досудового розслідування встановлено, що навесні 2018 року невстановлені слідством особи в порушення вимог ст. 125 Земельного кодексу України, самовільно зайняли земельні ділянки сільськогосподарського призначення, державної власності, загальною площею 76,5796 га: із кадастровим номером :00:017:0001 площею 34,1278 га та із кадастровим номером :00:017:0002, площею 42,4518 га, які знаходяться за межами населених пунктів на території Грабарівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, шляхом засіювання їх сільськогосподарською культурою кукурудзою.

Згідно даних Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів, середня врожайність кукурудзи з одного гектара, на території Полтавської області, в 2017 році, становила 50,4 центнера. Вартість закупівельної ціни зерна кукурудзи за 1 тону в 2017 році становила близько 4200 гривень. Таким чином, при зборі врожаю кукурудзи із земельної ділянки площею 76,5796 га, можна отримати до 414 тон зерна кукурудзи, що становитиме приблизно 1 736 825 гривень. Умовна грошова оцінка самовільно зайнятих земельних ділянок площею 76,5796 га становить 2 319 096,019212 грн.

В матеріалах клопотання містяться дані про те, що розмір збитків, заподіяних внаслідок самовільного зайняття указаних земельних ділянок був розрахований спеціалістами Держгеокадастру відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963. Встановлено, що розмір шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки з кадастровим номером :00:017:0001 площею 34,1278 га становить 54 719,97 грн. та із кадастровим номером :00:017:0002площею 42,4518 га - становить 68 066,54 грн. (а.к. 51-54).

Згідно постанов державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 18.06.2018 за самовільне зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :00:017:0001, площею 34,1278 га притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 та за самовільне зайняття земельної ділянки із кадастровим номером :00:017:0002 площею 42,4518 га ОСОБА_9 .

Крім того, згідно матеріалів провадження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були сплачені штрафи за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках державної та комунальної власності (а.к.55, 56)

Відповідно постанови речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні визнано рослини сільськогосподарської культури кукурудзи із качанами, які самовільно посіяні на земельних ділянок із кадастровими номерами :00:017:0001, :00:017:0002 за межами населених пунктів на території Грабарівської сільської ради Пирятинського району.

За наявними матеріалами по даному кримінальному провадженню жодній особі підозра не оголошена.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірив вказані обставини та дійшов правильного висновку про те, що законних підстав для накладення арешту немає.
Так, цивільний позов в рамках кримінального провадження не предявлявся, санкцією ч.1 ст.197-1 КК України конфіскація майна не передбачена.
Крім того, диспозицією ч.1 ст.197-1 КК України передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди власнику або законному володільцю. Враховуючи це, доказове значення врожаю кукурудзи для доведення факту вчинення зазначених у диспозиції статті дій, є сумнівним. При цьому слідчим належним чином не мотивовано мету їх зберігання в якості речових доказів. Більше того, матеріали клопотання не містять інформацію про те, яким саме чином буде збережено сільгосподарську продукцію, яка є такою, що псується.
Таким чином, твердження прокурора в апеляційній скарзі про необхідність накладення арешту на кукурудзу, якою засіяна земельна ділянка, з метою збереження речових доказів не підтверджуються матеріалами провадження.
За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційні вимоги - не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2018 року про відмову у накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4