Провадження № 1-кп/127/1541/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Вінниці ініційоване судом питання щодо продовження запобіжних заходів обвинуваченим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, з обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, відомості про яке внесені 03 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153, суд -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2017 вищевказане кримінальне провадження призначене до судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2018 року обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченим дії раніше обраних запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що запобіжні заходи відносно обвинувачених обрані правильно, підстав для їх змін, скасування немає. Просив врахувати, що останні можуть переховуватись від суду, впливати на потерпілу, іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді, а тому вважає за доцільне продовжити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою ще на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_7 при вирішенні питання, щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою поклалися на думку суду.

Захисник ОСОБА_9 заперечував щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід його підзахисному на домашній арешт за місцем постійного проживання.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_5 поклалися на думку суду.

Потерпіла ОСОБА_10 та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити або скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою чи зміни запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строків тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення,чинити тиск на потерпілу, іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.
Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою, враховує що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, в тому числі і умисного особливо тяжкого злочину, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який, в разі доведення їх винуватості, їм загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Судом також враховано особи обвинувачених, які є раніше судимими, відсутність у останніх міцних соціальних зв`язків, та відсутність постійного місця роботи до моменту затримання. Відтак, на переконання суду існує ризик, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду, чинити тиск на потерпілу, вчиняти нові злочини, іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, суд, враховуючи всі обставини в їх сукупності, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно продовжити строком на шістдесят днів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 60 днів з 12.12.2018 до 09.02.2019 включно.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на 60 днів з 12.12.2018 до 09.02.2019 включно.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів з 12.12.2018 до 09.02.2019 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької області для відома.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: