Справа № 173/175/18
Номер провадження1-кп/173/20/2019
13 березня 2019 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Лосятин, Кременецького району Тернопільської області, українця,
громадянина України, одруженого, дітей на утриманні не маючого, офіційно
не працюючого, з середньою освітою, офіційно не зареєстрованого
та фактично проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.02.2010 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік;
- 19.08.2013 року вироком Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області за ч.1 ст. 164 КК України до 1 року
обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням терміном 2 роки;
- 11.12.2014 року вироком Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області за ч.2 ст. 164 КК України до 2 років
обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано
не відбутий строк за вироком Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 19.08.2013 року і остаточно призначено до
відбуття 2 роки та 1 місяць обмеження волі; 11.04.2017 року звільнений з
Ігренського ВІД УДПсСУ у Дніпропетровській області (№133), не
відбута частина покарання 1 рік 3 місяці 11 днів з відрахуванням 10 %
заробітку щомісяця в дохід держави на підставі ухвали Самарського
районного суду м. Дніпро від 03.04.2017року замінена на виправні роботи;
21.02.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду
застосовано ЗУ «Про амністію у 2016 році» та скорочено
наполовину невідбуту частину покарання за вироком
Верхньодніпровського районного суду від 11.12.2014 року та ухвалою
Самарського районного суду м. Дніпро від 03.04.2017 року, невідбута
частина покарання складає 6 місяців 12 годин виправних робіт з
відрахуванням 10 % заробітку щомісяця в дохід держави, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області та виконавчого листа № 2-1662, виданого 06.12.2005 року, зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.10.2005 року до досягнення дитиною повноліття.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковано за ч.2 ст. 164 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно в указаний період часу офіційно не працював в наслідок чого не платив призначені йому аліменти на дитину та не в повному обсязі виконував покарання у виді виправних робіт. У скоєному щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснила, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах обвинувачений не виплачував їй аліменти на утримання їх доньки та ніякої іншої допомоги не надавав. Причина їй не відома. Просила суворо покарати обвинуваченого.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки всі досліджені судові докази логічно взаємопов`язані і послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчиненим особою, раніше судимою за злочин передбачений ст.164 КК України.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого та обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується негативно, раніше судимий, скоєний ним злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді обмеження волі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв даний злочини в період невідбутої частини покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду від 11.12.2014 року у вигляді 2 років 1 місяця обмеження волі, покарання по якому ухвалою Самарського районного суду м. Дніпро від 03.04.2017 року було змінено на 1 рік 3 місяці 11 днів виправних робіт з відрахуванням 10 % заробітку щомісячно в дохід держави та ухвалою Верхньодніпровського районного суду від 21.02.2018 року застосовано ЗУ «Про амністію у 2016 році» та скорочено наполовину невідбуту частину покарання, яка складає 6 місяців 12 годин виправних робіт з відрахуванням 10 % заробітку щомісячно в дохід держави, та зазначена частина покарання невідбута у повному обсязі остаточне покарання необхідно призначити за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання.
Обговорюючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили суд, враховуючи в сукупності всі обставини справи, тяжкість скоєного злочину та призначеного покарання, особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв даний злочини в період невідбутої части покарання за попереднім вироком, суд вважає, що до набрання вироком законної сили з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень суду необхідно обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Питання про відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, судом не обговорювалось, оскільки згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області та виконавчого листа № 2-1662, виданого 06.12.2005 року обвинувачений вже зобов`язаний до сплати аліментів та даний виконавчий лист по примусовому стягненню аліментів на утримання дитини вже знаходиться на виконанні у виконавчій службі.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2014 року, що змінено ухвалою Самарського районного суду м. Дніпро від 03.04.2017 року та наполовину скорочено ухвалою Верхньодніпровського районного суду від 21.02.2018 року у вигляді 6 місяців 12 годин виправних робіт з відрахуванням 10 % заробітку щомісячно в дохід держави з урахуванням п.3 ч.1 ст. 72 КК України, що відповідає шістдесяти дням обмеження волі та остаточно призначити покарання до відбуття у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 з забороною залишати своє місце проживання у період часу з 19.00 години вечора до 06.00 години ранку. Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним викликом.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.