Справа № 206/3092/18
1-кп/206/286/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000256 від 09.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

06.06.2018 року до канцелярії Самарського районного суду міста Дніпропетровська з місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, надійшли матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України.

20.12.2018 року у судовому засіданні прокурором надано клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, залишаються, а саме останній може переховуватись від органів досудового слідства або суду та вчиняти інші злочини.

Захисник ОСОБА_5 , просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який, що не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт. Крім того, зазначив, що специфічна поведінка ОСОБА_3 у судовому засіданні викликана непогодженням останнього з кваліфікацією кримінальних правопорушень у яких він обвинувачується, а саме тому просить не приймати її до уваги при розгляді зазначеного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначаючи що підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має та підтримав клопотання захисника.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого та дослідивши клопотання прокурора, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк до шести років та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду.

Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який може бути призначено реальне позбавлення волі до 6 років, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 22.12.2018 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 24.10.2018 року.

Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім того, матеріали обвинувального акту вказують на можливу причетність ОСОБА_3 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування обставин у справі, є достатньою для застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

При цьому доводи обвинуваченого та сторони захисту про можливість уникнення наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого та характер вчинення правопорушення, в якому він обвинувачується, вважає сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, заява № 25, який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), у зв`язку з чим, останні є надуманими та не відповідають конкретним обставинам справи, на даному етапі провадження.

Тому, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, як наслідок відмовити захиснику та обвинуваченому в задоволенні клопотання в частині зміни запобіжного заходу. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 314-316, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000256 від 09.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2. ст.125, ч.2 ст.186 КК України задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів починаючи з 20.12.2018 року до 15.02.2019 року.

В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1