Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1925/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а:
Слідчий Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся з клопотанням про обрання підозрюваному по кримінальному провадженню №0000484 від 16.04.2019 року за ст.289 ч.3, 187 ч.2, 357 ч.3 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому вказав, що той підозрюється в тому, що 15.04.2019 року в 20 години 30 хвилин за попередньою змовою з ОСОБА_11 та неповнолітнім ОСОБА_12 , маючи намір вчинення розбійного нападу з метою заволодіння транспортним засобом, знаходячись всередині будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , застосували фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в нанесенні неповнолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_7 по одному удару скляними пляшками по голові потерпілого ОСОБА_13 , в результаті чого останній втратив свідомість. Скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_7 з лівої кишені куртки вийняв та незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi Х5» вартістю 4000 грн., в якому знаходились сім-картки мобільних операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 вартістю 50 гривень та TOB «лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 вартістю 50 гривень, а ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на столі в одній і кімнат вказаного будинку виявили та забрали ключі від автомобілю потерпілого марки «Шевроле Авео» з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , який знаходився біля подвір`я вказаного будинку, та за допомогою викрадених ключів, продовжуючи діяти в межах спільної домовленості з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_13 вартістю 160000 гривень.

Відомості за даним фактом 16.04.2019 року слідчим СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області внесено до ЄРДР за №0000484 за ст. 289 ч.3 КК України, за № 0000485 за ст.187 ч.2 КК України, за №0000486 за ст.357 ч.3 КК України, які об`єднані в одне провадження за№ 0000484.

16 квітня 2019 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.289 ч.3, 187 ч.2, 357 ч.3 КК України.

Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2019 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 червня 2019 року включно та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що становить 153680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, після внесення якої ОСОБА_7 піддягає звільненню з-під варти та на нього покладаються обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суду на їх виклики у визначений час; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду із населеного пункту, в якому він проживає; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, роботи, невиконання яких дає підставу для застосування більш суворого запобіжного заходу. Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 16.06.2019 року.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки під час розгляду клопотання було допущено істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що судом не було встановлено, а стороною обвинувачення не доведено, що менш суворий запобіжний захід є не достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_14 не має на меті переховуватись від суду, оскільки дав вичерпні та правдиві покази по обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, не звернув увагу на відсутність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого саме ст. 187 ч.2 та ст.357 ч.3 КК України. Стверджує, що в матеріалах долучених до клопотання відсутні докази вчинення самого розбійного нападу на потерпілого та наявності умислу на викрадення особистих важливих документів. Вважає, що за обставин події, які з`ясовувалися безпосередньо слідчим суддею, дії підозрюваного необхідно кваліфікувати за ст. 185 КК України, а не ст.187 КК України, а кваліфікація дій підозрюваного за ч. 3 ст. 357 КК України є зайвою. Суд обрав доказом можливого вчинення нового злочину, ту обставину, що підозрюваний піддається впливу сторонніх осіб , проте не врахував, що підозрюваний щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, та у повному обсязі повідомив про обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Незважаючи на те, що підозрюваний є сиротою він має сталі соціальні зв`язки, оскільки зареєстрований та проживає постійно з бабусею, яка до настання повноліття була його опікуном. З огляду на зазначене вважає, що орган досудового розслідування не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а суд застосував надмірно суворий запобіжний захід. Крім того стверджує, що слідчий суддя постановляючи застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 червня 2019 року включно порушив вимоги ст. 197 КПК України, відповідно до якої строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, оскільки взяттю під варту передувало затримання підозрюваного 07-й годині 00 хвилин 16.04.2019 року.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(c) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких за ступенем тяжкості є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, тому під загрозою тяжкості покарання та враховуючи те, що він за місцем реєстрації не проживає, в місці вчинення злочинів постійного і навіть тимчасового місця проживання не мав, відсутні дані про збереження його сімейних та соціальних зв`язків з рідними, а його показання слідчому та в судовому засіданні свідчать про те, що він легко піддається впливу сторонніх осіб, виконує відведену йому іншими особами роль, не замислюючись про наслідки своїх дій, що свідчить про схильність такої особи до вчинення злочинів дає підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому слідчий суддя правильно прийшов до висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу в тому числі домашнього арешту за місцем реєстрації, яке знаходиться у іншому населеному пункті не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України та належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Слідчим суддею перевірено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_7 свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному, а також активно сприяв у розкритті злочину, є сиротою, зареєстрований разом із бабусею, яка до його повноліття була його опікуном та не має на меті переховуватися від органу досудового розслідування, не можуть бути в даному випадку, враховуючи всі обставини провадження, безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, та не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, тому вказаний запобіжний захід є надмірно суворим є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Що стосується доводів захисника про відсутність доказів вчинення ОСОБА_15 злочинів, передбачених ч.2 ст.187 та ч.3 ст.357 КК України та неправильної кваліфікації його дій за ст.187 КК України, слід зазначити, що здійснення оцінки наведених в клопотанні слідчого доказів та правильності кваліфікації дій підозрюваного виходить за межі даного судового розгляду на стадії досудового розслідування кримінального провадження, а може бути предметом дослідження лише щодо доведеності наявності обгрунтованості підозри, що і було здійснено слідчим суддею.

Під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів та наявність ризиків, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

За наведених обставин, підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, враховуючи те, що його місце реєстрації знаходиться в іншому населеному пункті, за наведених в апеляційній скарзі захисника обставин, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_7 було затримано о 7-й годині ранку 16 квітня 2019 року, а строк тримання під вартою, враховуючи положення ст.197 КПК України не може перевищувати шістдесяти діб та повинен обчислюватися з моменту затримання підозрюваного, слід вважати строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 07-ї години 00 хвилин 15 червня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду м.Житомира від 18 квітня 2019 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Вважати строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - до 07 години 00 хвилин 15 червня 2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: