Справа № 171/2536/18
Ухвала

Іменем України

07 грудня 2018 року м. Апостолове
Слідчий суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Апостолове винесене в кримінальному провадженні № 0001189 від 27.11.2018 року слідчим слідчого відділення Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , клопотання про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
07.12.2018 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звернулася слідчий СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 , будучи зареєстрований, як фізична особа-підприємець за видами діяльності, що стосуються роздрібної торгівлі, здійснював купівлю та прийом на зберігання насіння соняшника у громадян за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом жовтня-листопада 2018 року ОСОБА_6 здійснив прийом насіння соняшника у ОСОБА_7 в кількості 47,550 тон, у ОСОБА_8 в кількості 43,920 тон, у ОСОБА_9 в кількості 4,380 тон, у ОСОБА_10 в кількості 2,580 тон, у ОСОБА_11 в кількості 30,580 тон, у ОСОБА_12 в кількості 16,500 тон, у ОСОБА_13 в кількості 12,240 тон, в загальній кількості 157,750 тон на суму понад 1,2 мільйони гривень. В ході допиту заявників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 встановлено, що останні в період жовтня листопада 2018 року звернулись до ОСОБА_6 з пропозицією продати належне їм насіння соняшника. Після чого, за усною домовленістю з ОСОБА_6 , відвантажили в присутності працівників ФОП « ОСОБА_6 » ОСОБА_15 або ОСОБА_16 на склад, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належне їм насіння соняшника, про що отримали квитанції із зазначенням ваги відвантаженого насіння, погодженої суми продажу та печаткою ФОП « ОСОБА_6 ». За умовами усного договору з ОСОБА_6 кошти з продажу насіння, власники насіння соняшника мали отримати протягом двох тижнів з моменту продажу. Однак, ОСОБА_6 по сьогоднішній день з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розрахунок не провів на телефонні дзвінки не відповідає. В ході допиту в якості свідка ОСОБА_15 встановлено, що за усною домовленістю з ОСОБА_6 , ОСОБА_15 без оформлення трудових відносин допомагав ОСОБА_6 під час здійснення його підприємницької діяльності, а саме на час відсутності ОСОБА_6 в м. Апостолове, брав участь в прийомі, зважуванні, та вигрузці на склад насіння соняшника. Номер телефону ОСОБА_15 (за проханням ОСОБА_6 ) вказаний на білборді, що розташований при в`їзді в м. Апостолове та на куту території зі складським приміщеннями по вул. Елеваторній, які належать Сипко, з оголошенням «Закупка та приймання на зберігання зернових культур». У випадку, коли на номер дзвонили люди з пропозицією продати або здати на зберігання зерно, він повідомляв особам погоджену з ОСОБА_6 вартість, та умови зберігання, і домовлявся про час і місце проведення зважування. Після зважування, зерно відвантажувалось на склад. У відсутності ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , який працював на складі, проводив зважування, відвантажування та виписував квитанції самостійно. Прийом зернових на склад закінчився в кінці жовтня 2018 року, будь яких вказівок від ОСОБА_6 про припинення прийому зернових він не отримував. Грошові кошти за зерно, особам за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 мали були бути виплачені протягом двох тижнів після здачі зерна, але розрахунок не проведено. На теперішній час склади де зберігалось зерно порожні.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 просила клопотання задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити з підстав вказаних у клопотанні.
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.3 і п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає, що особа яка подала клопотання, не довела необхідність арешту майна, а саме житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203, та земельної ділянки кадастровий номер :03:088:0014, площею 0.1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , і що є достатні підстави вважати, що все це майно є предметом, доказом по кримінальному провадженню, внесеному у ЄДРДР за № 0001189 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до вимог ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Жодних достовірних даних, що вищевказане майно є предметом або доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, або були набуті в результаті вказаного кримінального правопорушення, або на них було спрямоване кримінальне правопорушення, слідчий, як особа, що звернулась з клопотанням про арешт майна, слідчому судді не надав.
Таким чином, будь - яких підстав вважати, що вищевказане майно є предметом кримінального правопорушення, тобто доказом злочину, не має.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що в задоволені клопотання про арешт майна слід відмовити в повному обсязі, оскільки особа, що його подала, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи наведене та керуючись п.18 ч.1 ст.3, ст.ст. 98, 170-173, 175, 369-372, 376, 309 КПК України, слідчий суддя
ухвалила:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Апостолівського районного суду ОСОБА_1