Справа №636/4950/18
Провадження №1-кс/636/1358/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2018 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0001561 від 26.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого навідника 2 гаубичного самохідно артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Чугуївським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0001561 від 26.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.06.2017 ОСОБА_5 уклав контракт про проходження військової служби у ЗСУ з Міністерством Оборони України строком на три роки в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_6 . На підставі наказу командира військової частини за №226-РС від 25.10.2017 ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого навідника 2 гаубичного самохідно артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу за №193 від 14.09.2018 старший солдат ОСОБА_5 вибув в основну відпустку до м. Харків на 15 календарних днів (перша частина основної відпустки за 2018 рік) з 15 по 29 вересня 2018 року.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014, на території України почав діяти особливий період та тривав на момент вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу з основної відпустки до військової частини без поважних причин, останній не завжди дотримувався встановленого порядку несення служби та виконання покладених на нього завдань.

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків, а також порядку звільнення з розташування військової частини. Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_5 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, у порушення вищевказаних вимог законодавства старший солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи службу на старшого навідника 2 гаубичного самохідно артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків 30.09.2018 не з`явився вчасно на службу з основної відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та перебував за місцем своєї реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де власні службові обов`язки не виконував, а час що з`явився, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби. 01.11.2018 старший солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та висловив бажання у подальшому проходженні військової служби.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України тобто нез`явлення вчасно на службу до військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
21.11.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: рапортом командира 3 гаубичної самохідно артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно артилерійського дивізіону військової частини А0501Збройних Сил України лейтенанта ОСОБА_7 від 01.10.2018 року; актом службового розслідування; допитом свідка ОСОБА_8 ; допитом свідка ОСОБА_9 .

З урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, а також те, що останній уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від проходження військової служби переховувався від органу досудового розслідування та суду, маючи реальну можливість як найшвидше припинити вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 Кримінального Кодексу України, слід прийти до висновку про неможливість запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1. ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, вважали, що підозра є обґрунтованою, наявний ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, який дає підставу для застосування саме зазначеного запобіжного заходу.
Підозрюваний проти задоволення клопотання не заперечував, повністю погодився з обставинами, викладеними в ньому.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного:
Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладанні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього кодексу.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження встановлено, що 26.10.2018 року до ЄРДР за №0001561 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 407 КК України.

21.11.2018 року слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0001561 від 26.10.2018 року, солдату ОСОБА_5 , на підставі ст. 279 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Про обґрунтованість підозри свідчать вище зазначені документи: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2018 року, контракт про проходження військової служби, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2018 року, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2018 року, доповідь про не повернення з відпустки командира військової частини НОМЕР_3 , акт службового розслідування від 03.10.2018 року, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2018 року, довідка військово-лікарської комісії, протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , доповідь про повернення на службу командира військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст. 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому, з урахуванням досліджених доказів слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.
Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років та яке згідно статті 12 цього кодексу, класифікується як тяжкий злочин.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, в ході розгляду клопотання доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Також, слідчим суддею, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховані наступні обставини, а саме той факт, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, зареєстрований та мешкає за однією адресою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи наведене, наявність ризика, обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити та з урахуванням даних про особу підозрюваного обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.177,178,179,193,194,196 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Обов`язки, передбачені п.п.1,3 ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк не більше двох місяців, тобто по 22.01.2019 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального правопорушення, а на час перебування справи у провадженні суду - на прокурора.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1