печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

16 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтоване тим, що військовою прокуратурою Київського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000191 від 05.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КПК України.

В засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити посилаючись на викладені у ньому підстави.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення даного клопотання заперечували, мотивуючи його необґрунтованістю та незаконністю.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, дійшов до наступного висновку.

ОСОБА_6 є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 05.09.2016 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

13.04.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 складає сукупність належних даних, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами: матеріалами ГВ КЗЕ УСБУ у Харківській області щодо виконання доручення, показаннями підозрюваного ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , протоколами оглядів від 28 і 29 липня 2016 року предметів вилучених у відділенні ТОВ «Нова Пошта» у м. Харкові, протоколами обшуків від 02.09.2016 за місцями проживання ОСОБА_6 , протоколами оглядів від 08.09.2016 предметів вилучених у ОСОБА_6 , висновками експертів № 279 від 07.09.2016, №1017 від 14.11.2016, протоколами за результатам проведення негласних слідчих розшукових дій.

Водночас, слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, постійне місце проживання, позитивні характеристики підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що стороною обвинувачення в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені п. 3 ч.1 цієї статті, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Тобто, стороною захисту в судовому засіданні доведено, що існує можливість забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 у разі обрання відносно нього іншого запобіжного заходу більш м`якого запобіжного заходу.

Тому, на думку слідчого судді, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності застосування підозрюваному домашнього арешту з огляду на його виключно позитивну характеристику особи підозрюваного та його постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, обрати більш м`який запобіжний захід, який зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Враховуючи наведене та керуючись Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод,ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 202, 205, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 179, 181, 184,193,194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого, та покласти на нього обов`язки, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 14.06.2018 року включно, але не більше строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладеного на нього обов`язку, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

На підставі ст. 535 ч. 4 КПК України слідчому військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_7 повідомити слідчого суддю, який постановив ухвалу, про її виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у № 0000191 від 05.09.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1