Справа №354/369/16-к
Провадження № 1-кп/345/42/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю :секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого - ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинуваченого - ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші кримінальне провадження№ 0000008 з обвинувальним актом про обвинувачення
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , ррозлученого, освіта середня, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, громадянина України, за ч.4 ст.190 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_12 вчинив заволодіння майно ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою ( шахрайство) в особливо великих розмірах.
Злочин вчинено при наступнихобставинах.
У невстановлений слідством час та місці у 2010 році у ОСОБА_12 виник умисел на заволодіння майно, належним його дядьку ОСОБА_9 , шляхом зловживання довірою (шахрайство) в особливо великих розмірах.
Так, ОСОБА_12 в кінці 2010 року, реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, запропонував ОСОБА_9 побудувати комплекс для здійснення спільного готельного бізнесу, приховуючи при цьому свої дійсні злочинні наміри щодо оформлення в подальшому права власності на збудований готельно-ресторанний комплекс виключно на себе.
У свою чергу потерпілий ОСОБА_9 , знаючи ОСОБА_12 тривалий час та перебуваючи з ним у родинних стосунках, будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_12 , довіряючи останньому, погодився на його пропозицію та надав згоду на фінансування власним коштом будівництва готельного комплексу на земельній ділянці, що належала ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер : :22:002:0475.
Для юридичного оформлення участі у здійсненні фінансування готельного комплексу та отримання у майбутньому права власності на частину майнових прав нерухомості, а саме готельно-ресторанного комплексу , ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_12 укласти договір суперфіцію.
ОСОБА_12 , розуміючи, що злочинний намір, направлений на заволодіння майновими правами на нерухомість ОСОБА_9 , він не доведе до кінця без підписання запропонованого ним договору, погодився на його підписання.
На виконання попередньої домовленості 27.12.2011 між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 укладено договір суперфіцію, за умовами якого ОСОБА_12 ( суперфіціар) передав ОСОБА_9 ( суперфіціарію) у строкове безоплатне спільне з суперфіціаром користування земельну ділянку площею 0,0968 га, кадастровий номер : :22:002:0475, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , для розміщення готельно-ресторанного комплексу.
Відповідно до п.1.2 договору земельна ділянка надається ОСОБА_9 в користування з метою здійснення ним будівництва і подальшої експлуатації об`єктів нерухомості згідно з проектом будівництва. Завершене будівництво на час дії вказаного договору ( 30 років) мало бути розділено в частинах1/10 суперфіціару та 9/10 суперфіціарію. Пунктом 9.1 згаданого договору визначено, що право власності на об`єкт нерухомості зберігається за суперфіціарієм.
Згідно з досягнутою домовленістю, для відображення укладення указаного договору суперфіцію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно він за усним дорученням ОСОБА_9 та ОСОБА_12 повинен був бути зареєстрований на початку 2012 року в відділі Держкомзему м.Яремче ОСОБА_13 , який займався розробкою технічної документації для здійснення зазначеного будівництва.
Надалі всупереч договору суперфіцію від 27.12.2011 ОСОБА_12 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння зазначеним готельно-ресторанним комплексом шляхом зловживання довірою ( шахрайство), діючи умисно із корисливих мотивів, у порушення ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свій та ОСОБА_9 примірники договору суперфіцію від 27.12.2011 забрав у ОСОБА_13 , їх в Держкомземі не зареєстрував. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_9 , 01.08.2012 вже після закінчення будівництва готельно-ресторанного комплексу, яке здійснено за власний рахунок ОСОБА_9 , ОСОБА_12 отримав декларацію про готовність цього об`єкта до експлуатації на своє ім`я та звернувся із заявою до виконавчого комітету Поляницької сільської ради Івано-Франківської області про оформлення права власності.
Рішенням виконавчого комітету Поляницької сільської ради від 23.08.2012 № 167-22-2012 р. ОСОБА_12 надано дозвіл на оформлення права власності на зазначений вище готельно-ресторанний комплекс, загальною площею 1 628,8 кв.м., житловою площею 1 278,3 кв.м., збудований в 2012 році.
В подальшому ОСОБА_12 , діючи умисно із корисливих мотивів, доводячи злочин до кінця та приховуючи факт укладення договору суперфіцію від 27.12.2011, не повідомляючи про це ОСОБА_9 , на підставі рішення Поляницької сільської ради від 23.08.2012 № 167/22/2012 р., отримав свідоцтво про право власності від 30.08.2012 НОМЕР_1 на увесь готельно-ресторанний комплекс за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 25 023 955 гривень, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому на зазначену суму, яка у 23 969 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та у такий спосіб заволодів вказаним майном ОСОБА_9 в особливо великих розмірах.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину не визнав та пояснив, що ОСОБА_9 є рідним братом його мами. Він є його племінником. ОСОБА_14 був заможним. Десь в кінці 80 років ОСОБА_14 приїхав із заробітків. Його батьки також їздили по заробітках працювали. В 1992-1993 роках сталося так, що батьку робили операцію і він не міг працювати в Краснодарі. Він почав працювати також в Краснодарі з ОСОБА_14 , займався будівництвом, командував людьми. Він там попрацював десь там до 1994 року і хотів жити з батьками, одружитися, батько на той час непогано заробляв по місцю проживання. Недостатків в сім`ї не було. ОСОБА_14 кожний рік приїжджав до своєї мами , оскільки вона жила з ними, привозив подарки. В кінці 1999 року ОСОБА_14 потрібно було зібрати йому людей для роботи в Краснодарі. Він запропонував йому зібрати людей і що вони будуть працювати разом. В 2000 році вони зібрали людей для роботи в Росії, він був також з ними , а також займався іншим бізнесом. Однак рік був поганим, практично заробітку не було. Між ним з ОСОБА_14 з 90-х років утворився борг за неоплату йому за роботу. Який це був точно борг сказати не може, не пам`ятає. ОСОБА_14 був дав йому 35 000 доларів . Десь в 2006 році він підрахував, що ОСОБА_14 повинен був йому повернути десь 50 000 доларів. Це вони обумовили двоє з ОСОБА_14 . Потім була розмова ОСОБА_14 про будівництво і він поговорював про зайняття нелегальним бізнесом, який був дуже прибутковий, і ОСОБА_14 говорив , щоб його батьки продали будинок і вклали в бізнес гроші. В 2006 році ОСОБА_14 продав той будинок. Вартість цього будинку на той час була десь 45 тисяч доларів. Йому він дав тільки 5 000 доларів. Між ними була з ОСОБА_14 розмова тоді на високих тонах і ОСОБА_14 обіцяв, що все йому поверне з відсотками. Потім багато років він займався бізнесом, працював з багатьма людьми, заробляв гроші. Він планував купити землю в ОСОБА_15 , щось побудувати там, як робили інші люди, як заробляють гроші. Про це була розмова з ОСОБА_14 і дійшли до того, що ОСОБА_14 запропонував побудувати сімейний бізнес. ОСОБА_14 в січні подзвонив йому і сказав, що є земельна ділянка близько до підйомника ближче до ОСОБА_15 . Вони зустрілись в той же день, подивились ту ділянку, спитали ціну. Після цього на зустріч з продавцем ділянки вони поїхали в м. Івано-Франківськ, обговорили всі дістали, домовлялись про ціну, ціна була 145 тисяч. Він з собою таких грошей не мав. ОСОБА_14 сказав, що має біля себе гроші і може заплатити завдаток 15 000 доларів . З власницею договорились, що пізніше зустрінуться і переоформлять земельну ділянку. ОСОБА_14 потім сказав, що вертається в ОСОБА_16 , оскільки таких грошей тут не має. Він сказав ОСОБА_17 , що сам може заплатити гроші. Продавець в середині березня 2010 року погодилась, що оформить земельну ділянку. Вони з ОСОБА_14 поїхали до нотаріуса, однак не просили укладати договір дарування, хотіли просто, щоб було дешевше, нотаріус сам запропонував оформляти договір дарування, заплатили гроші та оформили договір дарування. 100 000 тисяч доларів власних коштів власних він дав за земельну ділянку у нотаріуса, 15 000 доларів ( завдатку) дав ОСОБА_14 в рахунок повернення йому боргу. Після купівлі ділянки вони почали готуватись до будівництва. Їх познайомили з ОСОБА_13 архітектором. Домовились з ним за виготовлення проекту за 8000 грн. В той день він дав йому 1 000 гривень власних коштів. Вони попросили зробити якнайшвидше проект. Потрібно було зробити ще рішення сесії на надання дозволів, і він цим почав займатися, ОСОБА_13 допоміг їм написати заяву в сільську раду, оскільки вони з ОСОБА_14 просили про це ОСОБА_13 . Через деякий час ОСОБА_14 поїхав в Росію. Потім він знайшов бригаду для будівництва комплексу. 12 квітня 2010 року вони починали будівництво в ОСОБА_15 . Крім того, він з продавцем земельної ділянки ОСОБА_18 в нотаріуса уклав договір позики, щодо повернення їй 30 000 доларів за купівлю земельної ділянки. Потім він віддав ці 30000 доларів з власних коштів. Земельну ділянку оплатив він, і вона була його власністю. В подальшому з ОСОБА_14 була розмова, що якщо він не може передати гроші, то він може звернутися до людей, які можуть йому позичити ці гроші. На початку квітня 2010 року він вже позичав гроші в людей десь в сумі 25 000 доларів. Ніхто не знав, що він позичав гроші. Люди знали, що ОСОБА_14 фінансує це будівництво, однак і не знали, що ОСОБА_14 має борг перед ним. З ОСОБА_19 була домовленість , що все буде будуватись, будуть вкладатись кошти, а потім все будуть ділити. Він позичив 495 000 доларів на будівництво, ОСОБА_14 вклав в будівництво 80 000 доларів (боргу перед ним). Він сам платив гроші робочим, він позичав гроші на будівництво , і ОСОБА_14 про це знав, і постійно казав, що потім сядем обговорим. І він не розуміє, чому свідки дають такі покази. В кінці 2011 році, коли приїхав ОСОБА_14 будівля була вже накрита, адміністративна будівля також була збудована. З всіма робітниками він був розрахувався, сума по розписках на 2010 рік була 230 000 доларів, за які готель був збудований та накритий. В 2011 році готель працював як хостел. В основному ремонтними роботами займались місцеві жителя. ОСОБА_14 в 2011 році літом заплатив за вікна десь 10 000 доларів та за металочерепицю заплатив осінню. Віддав йому 20000 доларів в рахунок боргу 80 000 доларів. З ОСОБА_14 була постійна розмова про те, що він позичив гроші і йому потрібно людям їх повертати. Тоді вони почались радитись з ОСОБА_13 як це все узаконити, і він їм порадив укласти договір суперфіції. Це була більше його ініціатива, ніж ОСОБА_20 .. Цей договір був укладений 27.11.2011 року. Їхні дружини були присутні. Договір було укладено з того розрахунку, що ОСОБА_14 до нового року поверне йому частину грошей, а після нового року ще частину грошей, укладених в будівництво. Договір був укладений на земельну ділянку. По суті розподілу часток, то вони обговорили, що ОСОБА_14 повертає борг і включається в будівництво як співвласник, 1/10 частина це кошти , які ОСОБА_14 був йому винен ( борг, який виник до 2010 року), а потім вже мало йти питання про реєстрацію права власності. В грудні перед самим новим роком ОСОБА_14 проїхав з так званою другою дружиною, коли він з першою дружиною був на закупах. Коли вони повернулися, відбувся величезний скандал, і його вигнали з готельного комплексу. На другий день він приїхав до комплексу, однак його туди не пускали. 01 січня 2012 року він зайшов до ОСОБА_21 і попросив в нього документи. Він не крав ці документи , попросив просто почитати і ОСОБА_22 їх спокійно їх віддав. Він питав ОСОБА_21 скільки він ще винен йому грошей за роботу і він сказав , що 300 доларів. Через 5 днів він приїхав до ОСОБА_14 , то він вже побачив вивіску на комплексі « ОСОБА_23 ». Йому після скандалу погрожували розправою і він через деякий час поїхав в Крим і в Закарпатську та Івано-Франківську область не показувався. Він говорив ОСОБА_14 , що якщо між ними виникли такі непорозуміння і що йому погрожують , то він оформить на себе право власності на комплекс. Пізніше він дізнався, що договір суперфіції не зареєстрований у встановленому порядку, порадився з людьми, які розумілись на реєстрації, знайшов людину ОСОБА_24 , який мав цим узаконенням права власності. Про те, що він буде оформляти право власності на себе ОСОБА_14 знав, як і знав ОСОБА_25 .. Після оформлення права власності ним був укладений договір іпотеки, ОСОБА_14 знав про цей договір. Він показував документи ОСОБА_14 , їх бачили і його дочка і його дружина. 21.10.2012 року він заїхав на ОСОБА_15 як власник, попросили всіх вийти, закрили двері і чекали розмови ОСОБА_26 .. Тоді в його сторону пішли погрози. Він був змушений тоді здати цей комплекс в оренду. Він хотів з ОСОБА_14 поговорити , мирно розійтись, однак ОСОБА_14 вибрав інший шлях, який привів до суду. ОСОБА_14 йому жодних розписок на боргові зобов`язання не писав, борг ОСОБА_27 до 2010 року був 50 000 доларів, а потім виросли ще відсотки, розмір відсотків вони не уточняли. З дружиною він проживав до 2012 року, у них з дружиною були фактично два бюджета: один про який знала дружина, а другий його особистий. У нього були відкладені 130 доларів США, за які він придбав земельну ділянку. Гроші в сумі, яка вище ним зазначена, на будівництво йому позичили знайомі. Розписки на всі позичені кошти в були на дружину ОСОБА_28 , однак всі кошти були ОСОБА_29 . З ним вони були в дружніх стосунках. 495 тисяч доларів одразу ж не позичались, все було поступово, ніхто не думав спочатку, що сума така була велика. Потім він працював у ОСОБА_29 . 1/10 частина готельно-ресторанного комплексу , згідно договору суперфіції, - це та частина, на яку він за собою залишив право власності, тобто на суму, яку ОСОБА_14 був винен йому як борг. ТзОВ «ЛУК 2013» він сам створив, була людина яка цим всім займалась, оскільки побачив ситуацію, яка створилась з готельно-ресторанним комплексом, тому створилась така фірма. Особисто він вносив в майно фірми готельний комплекс, а чи інші особи вносили, не може сказати, не пам`ятає. Чи подавав він разом з документами на реєстрацію права власності договір суперфіції також не пам`ятає. Просить його виправдати, оскільки в його діях немає шахрайства. Цивільний позов не визнає.
Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_12 , винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами , дослідженими під час судового розгляду справи, які суд вважає належними та допустимими доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_12 є його племінником, він його любив, які рідного сина, завжди його любив та допомагав йому, з яким на даний час перебуває у неприязних стосунках. У 2010 році вирішив збудувати готельно-ресторанний комплекс, з цією метою в лютому 2010 року підшукав земельну ділянку та розказав про це ОСОБА_12 . За вказану земельну ділянку заплатив власні кошти. Земельна ділянка коштувала 145 000 доларів. 15 000 доларів передав друг, потім прямо в нотаріуса він передав особисто 130 000 доларів за земельну ділянку. ОСОБА_30 був присутнім , коли він передавав гроші за землю. Оскільки постійно перебував в Російській Федерації, де у нього бізнес, вже понад 27 років, де заробив достатньо коштів, доручив займатись будівництвом готелю своєму племіннику ОСОБА_12 , якому тоді довіряв як рідному сину, навіть оформив вказану земельну ділянку на нього. Це вони вирішили разом з ОСОБА_31 .. За те, що ОСОБА_12 займався організацією будівництва готелю, фактично виконуючи функцію виконроба, слідкувати за робочими, він оплачував гроші. Будівництво готелю розпочалося у квітні 2010 року. Розрахунок за будівельні матеріали, а також з робітниками здійснював як особисто, так і через дочку . Інколи сам, або через дочку передавав гроші Калиничу, щоб він розрахувався. Зокрема, пригадує, що особисто передавав Калиничу гроші на купівлю бетонних блоків, передавав Калиничу кошти на купівлю плитки та сантехніки, також через дочку передавав ОСОБА_32 гроші на зарплату робітникам та на будматеріали. Потерпілий також вказав, що особисто за власний кошт придбавав зокрема цемент, арматуру, вікна, меблі та металочерепицю, неодноразово сам розраховувався з робітниками за виконану роботу, за підведення та підключення комунікацій тощо. Всі роботи з ним узгоджувались, він приїжджав по 2 -3 рази на рік. В цілому витратив на будівництво ГК «Марина» близько 1 млн. 600 тис. дол.. Про ніяких людей, які давали ОСОБА_33 кошти на будівництво готелю, таких як ОСОБА_34 та ОСОБА_29 , він не чув, ОСОБА_30 про це йому тоді не говорив, як і не давав жодних коштів на будівництво готелю. З часом він зрозумів, що ОСОБА_12 його обманює та став підозрювати його в недобросовісності. У зв`язку з цим звернувся до ОСОБА_13 з проханням допомогти оформити договір суперфіції. В кінці грудня 2011 року вказаний договір був оформлений, згідно даного договору майно розприділялось з розрахунку 1/10 ОСОБА_33 та 9/10 йому. Примірники вказаного договору його та ОСОБА_35 залишили ОСОБА_36 , щоб той зареєстрував їх у відділ Держкомзему. Однак, на початку січня 2012 року ОСОБА_30 під приводом того, що йому необхідно подивитись вказані договори, фактично викрав їх у ОСОБА_21 і почав оформляти майно на себе. Крім цього, вказав, що до будівництва готелю, ОСОБА_30 працював на роботах по найму, здійснював ремонтні роботи. До 2010 року будь-якого спільного бізнесу з ОСОБА_37 не мав, жодні боргові зобов`язанні перед сім`єю ОСОБА_38 у нього відсутні. Також зазначив, що ОСОБА_30 на його прохання повернути викрадені в ОСОБА_21 примірники договору суперфіції, відповів що поверне їх за винагороду в 25 тис.дол. Що стосується цивільного позову , то даний позов він підтримує, просить стягнути з ОСОБА_39 моральну шкоду в розмірі 700 000 грн..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 пояснив, що виконував будівельні роботи в готельному комплексі «Марина» в Буковелі, а саме: заливав бетон, заливав балкони. Роботу йому запропонував ОСОБА_41 , який також доставляв матеріали. За роботу кошти оплачував ОСОБА_14 , а також гроші йому платила дочка ОСОБА_27 - ОСОБА_42 . ОСОБА_30 платив гроші один раз у вересні 2011, після того, як він зателефонував до ОСОБА_27 в Росію. На його думку, кошти, які заплатив йому обвинувачений були ОСОБА_26 .. В даному комплексі він працював до 2012 р., потім його вигнали. В 2010 р. ОСОБА_35 на будівництві він не бачив. Власником вищезгаданого комплексу був ОСОБА_14 , це було йому відомо зі слів самого ОСОБА_26 ... На кого це все було оформлено документально йому не відомо.

Свідок ОСОБА_43 суду пояснив, що у 2011 -2012 р. працював у ОСОБА_27 в ОСОБА_15 в готельному комплексі, виконував роботи по будівництву, а саме робив сходи, побілку, штук. ОСОБА_30 був прорабом, це він знав зі слів ОСОБА_44 , гроші він не платив. З ним розрахувався ОСОБА_45 особисто в 2012, також кошти йому платила дружина ОСОБА_9 2012 р. ОСОБА_35 там уже не бачив. Працював до жовтня 2012 р., потім поїхав додому, а через тиждень до нього дзвонив колега, та повідомив, що їх вигнав ОСОБА_30 з комплексу, і що вони навіть не мали часу забрати свої інструменти.

Допитаний судом свідок ОСОБА_46 пояснив, що працював в с. Поляниця, робили каналізацію, опалення, водовідведення водопостачання по сусідству із готелем «Марина». Згодом ОСОБА_47 запропонував зробити їм опалення та водопостачання. Після огляду приміщення та проекту, він запропонував ОСОБА_33 замінити пластикові труби на нержавіючі, які в ціні були дорожчі, на що ОСОБА_30 відповів, що йому потрібно порадитись із старшим, чи дадуть добро. За два тижні вони зустрілися і домовились про роботу, це було літом. До роботи вони приступили на початку осені 2010 року. Згідно проекту вони робили каналізацію, водопостачання та опалення. Даний об`єкт він зі своєю бригадою робили повністю і закінчили його під новий рік. Перші пів року гроші їм видавав ОСОБА_30 , зі слів будівельників йому стало відомо що гроші на будівництво передавав ОСОБА_48 , з яким він познайомився під новий 2011 рік . Їх познайомив ОСОБА_30 і сказав, що це є замовник. Потім кошти за роботу їм давав як ОСОБА_30 , так і ОСОБА_20 . На завершення роботи була заборгованість в районі 48 000 60 000 грн. Протягом трьох місяців даний борг був повернутий ОСОБА_49 .. Також зазначив, що під час роботи на даному об`єкті він мав ще об`єкти інші. Матеріали для роботи в готелі «Марина» інколи він закупляв сам і тому в чеках вказано його прізвище.

Свідок ОСОБА_50 суду пояснив, що йому відомо що за кошти ОСОБА_27 будувався готель, а племінник ОСОБА_30 йому допомагав, був на будівництві прорабом. Також пояснив, що разом з ОСОБА_19 шукали на ОСОБА_15 земельну ділянку під будівництво готелю, розглядали декілька варіантів. При покупці даної земельної ділянки він не був. ОСОБА_30 на даному будівництві був 2010 2011 р.р., а далі прорабом був він, а саме до жовтня 2012 р. Потім його з будівництва вигнав ОСОБА_30 і ще з якимись людьми. За роботу йому оплачував кошти ОСОБА_14 , також ОСОБА_14 оплачував роботу ОСОБА_35 , як той працював на будівництві.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що знає ОСОБА_35 та ОСОБА_51 з 2010 року, вони звернулися до нього у зв`язку з виготовленням проектно-технічної документації, так як він та той час, як і на даний час, займався виготовленням проектної документації на будівництво. Сказали, що його їм порекомендували знайомі, яким він також робив проектну документацію. ОСОБА_30 та ОСОБА_14 показали документи на земельну ділянку, потім всі разом поїхали подивитись на цю земельну ділянку. При огляді даної земельної ділянки ОСОБА_14 йому пояснив, що договір дарування оформлено на ОСОБА_35 , оскільки це його племінник, але фактичним власником є ОСОБА_20 .. Це не заперечував і ОСОБА_12 .. ОСОБА_14 також сказав, що оскільки він їздить за кордон, а саме в Росію , то всім будівництвом буде займатися ОСОБА_30 , а він буде все це фінансувати.. Ще тоді говорив ОСОБА_17 , як так можна робити, що купляє на іншого,а сам все фінансує, та пропонував укласти договір суперфіції, на що ОСОБА_14 сказав, що все буде добре. Після чого він займався проектною документацією, супроводжував дозвільну документацію. В документації мав бути записаний виконроб, то він знайшов їм виконроба, який був його знайомим, а саме ОСОБА_52 .. Оплачували за роботу по частинах, аванс спочатку давав ОСОБА_14 , потім ОСОБА_30 привозив гроші, та казав, що коли дядько передасть решту, то він і розрахується з ним. Літом в одинадцятому році він доробляв проектну документацію, а саме на адміністративне приміщення (малу будівлю) біля приміщення готелю. Осінню 2011 р. до нього підійшов ОСОБА_14 і запитав, як можна переробити документи на нього, оскільки в нього є великі проблеми. За його порадою ОСОБА_30 і ОСОБА_14 27 грудня 2011 р. уклали договір суперфіції у нотаріуса. Даний договір на той час потрібно було зареєструвати у відділі держкомзему. Він разом з ОСОБА_19 підійшли туди, однак там сказали, що до нового року вже нічого не буде реєструватись, щоб приходити вже після нового року, а саме після 20 числа. Оскільки ОСОБА_14 виїжджав на роботу, то попросив його це зробити, на що він погодився. В січні місяці, ще до 20 числа до нього прийшов ОСОБА_30 і спитав, чи у нього є всі документи на комплекс, тому що він під час підписання договору суперфікції не все правильно зрозумів, тому хоче подивитись на всі документи. Він дав ОСОБА_33 всю папку з документами. ОСОБА_30 почав читати документи, а тоді сказав, що треба ще порадитись відносно даних документів і забрав всю папку , при цьому сказавши , що ОСОБА_14 все про це знає. Десь через три тижні ОСОБА_30 приніс йому копії і сказав, щоб він сказав ОСОБА_17 , що він віддав йому оригінали, та запропонував йому 400 доларів і це його насторожило. В 2012 р. до нього підійшло два кремезні чоловіки, один з яких ОСОБА_53 , який мав доручення від ОСОБА_35 і сказали, що потрібно внести зміни до проекту, так як вони займаються оформленням документів на право власності на ОСОБА_54 .. Коли він запитав їх про договір суперфіції, то чоловіки відповіли, що ОСОБА_14 та ОСОБА_30 між собою все узгодили, тому буде реєструватись все на ОСОБА_35 , а потім той все перепише на ОСОБА_55 .. Після чого він телефонував до ОСОБА_27 і розказав ситуацію, на що останній відповів, що він розбереться. Один з тих чоловіків, які приходи показував посвідчення працівника «шостого відділу». Вважає, що договір суперфіції, що не був зареєстрований в Держкомземі, мав юридичну силу.

Допитаний свідок ОСОБА_56 пояснив, що 2011 році робив столярку, а саме двері на 4 та 5 поверх готелю «Марина» в Буковелі. Столярку просив робити ОСОБА_30 , перший раз літом 2011 року. Дані двері він встановлював осінню. Другий раз його просили ОСОБА_30 і ОСОБА_14 , які він встановив зимою. В загальному на готель він зробив близько 50 дверей, за які розраховувались по одному разу ОСОБА_30 , ОСОБА_14 і його дочка декілька разів. Також вказав, що робив двері і на адмінкорпус (на маленьку будівлю), це був приблизно 2012 чи 2013 рік, точно не пам`ятає. Тоді там був тільки ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_57 суду пояснила, що є дочкою потерпілого ОСОБА_27 та двоюрідною сестрою обвинуваченого. У березні 2010 р. тато їй передзвонив і сказав щоб вона дала 30 000 доларів ОСОБА_33 , бо він починає будову на ОСОБА_15 . До 2010 р. ОСОБА_30 дивився за будівництвом в них та був прорабом, а потім і на ОСОБА_15 . В 2010 р. вона давала ОСОБА_33 ще 15 000 доларів, коли точно не пригадує. Ці гроші вона передавала на прохання батька. В листопаді 2011 р. їй передзвонив тато і сказав, що потрібно поїхати на ОСОБА_15 , бо ОСОБА_30 не добудував готель, не всюди були меблі. В той час на ОСОБА_35 була оформлена підприємницька діяльність і на нього перераховувались кошти туристів за проживання в готелі. 18.11.2011 р. у готелі був перший відвідувач. Земельну ділянку під готель придбав її тато, і оформив все на обвинуваченого ОСОБА_35 , бо тато дуже його любив і жалів. На ОСОБА_58 був прорабом, слідкував за будівництвом, доставляв матеріали і розраховувався за роботу, кошти на що давала її сім`я. На даному будівництві ОСОБА_30 був до вересня чи жовтня 2011 р., до того часу як почали жалітися робочі, що він з ними не розраховується. ОСОБА_30 почав обманювати тата на цінах на роботу, завищував їх, а різницю забирав собі. В жовтні 2011 р. мама передзвонила, щоб забрати її з ОСОБА_15 , це була неділя. Коли вона приїхала до готелю, центральний вхід був закритий. Біля готелю є ще одна земельна ділянка, яку батько оформив на неї, однак ОСОБА_30 думав, що дана земля також оформлена на нього. Їх почали не пускати на земельну ділянку, адвокат ОСОБА_35 говорив, що це все майно останнього, їм почали крути руки. Після чого вона поїхала додому, а мама залишилася в готелі в 27 номері. В понеділок зранку зателефонувала мама і сказала, щоб вона привезла паспорт і коли вона разом з ОСОБА_30 поїхали в ОСОБА_59 до нотаріуса, то дізнались, що все було вже оформлено на обвинуваченого. Також вказала, що на прохання батька неодноразово давала обвинуваченому гроші, також пару разів вона розраховувалась з робочими та оплачувала вартість вікон та черепиці. Окрім того, ОСОБА_30 за свою роботу на будівництві отримував кошти від тата, також за його роботу на нього переписали земельну ділянку, яку успадкувала її мама. Їй також відомо, що між її батьком та обвинуваченим було укладено договір суперфіції, напевне в 2011р. точно не пам`ятає, однак до прийому туристів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_60 пояснила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_9 .. У 2010 р. вони вирішили побудувати готель в ОСОБА_15 . Оскільки її чоловік був на роботі за межами України, вони вирішили, що будівництвом буде займатися племінник ОСОБА_31 .. Все було добре, ОСОБА_30 виконував свої обов`язки добросовісно, за що отримував заробітну плату, однак в 2011 р. він почав «хімічити», вказував завищену ціну за роботу, люди почали жалітися, що він не платить їм зарплату, бере гроші за їду, однак ОСОБА_30 все це заперечував. Згодом до неї підійшла дружина одного працівника і сказала, що з її чоловіком не розрахувалися за виконану роботу. Також вказала, що земельну ділянку під готель ОСОБА_30 купляв за гроші її чоловіка і оформив на себе. Договір ОСОБА_61 та її чоловік оформили в грудні 2011 р., ініціатором якого був її чоловік. Причини укладення даного договору їй не відомі. Згідно даного договору її чоловіку належало 90%, а ОСОБА_33 10% готелю . Після цього вони всі разом мали зустрічати новий рік, однак ОСОБА_30 відмовився. Жінку на ім`я ОСОБА_62 вона не знає, і скандалу в цей період у неї ні з ким не було. За будівельні матеріали платив її чоловік і вона, ОСОБА_30 свої особисті кошти не платив. Назви фірм, де її чоловік купляв будівельні матеріали вона точно не може вказати, вона особисто платили за цемент. Гроші на будівництво готелю були її і чоловіка, оскільки чоловік з 1989 р. працював в Росії,, а вона вела бізнес в Білорусії. Перший раз на будівництві вона була ранньою весною 2010 р.

Свідок ОСОБА_63 суду пояснив, що робив вагонку, більше 1000 квадратів, на замовлення ОСОБА_27 , який це оплачував, якого він знає з дитинства. Дерево для вагонки привозив водій від ОСОБА_26 .. Також він давно знайомий із ОСОБА_64 . На той момент, коли він робив вагонку стосунки ОСОБА_35 і ОСОБА_27 були нормальні, так як ОСОБА_30 є племінником ОСОБА_26 .. Вагонку від нього забирали декілька раз водії, з якими домовлявся ОСОБА_14 і оплачував це. На будівництві готелю в ОСОБА_15 він був пізньою осінню 2010 р., на той момент там було зроблено 2 поверхи, приміщення було збудовано повністю і накрито. Крім того, ствердив, що цей готель є ОСОБА_27 , оскільки останній все оплачував, а ОСОБА_30 працював на нього, це йому відомо зі слів потерпілого. Також ОСОБА_30 просив його підняти десь на 2 грн. ціну за роботу, на що він не погодився, оскільки за роботу він не брав коштів у ОСОБА_27 , брав тільки за світло.

Допитаний свідок ОСОБА_65 пояснив, що працював виконробом ПрАТ «Сільгостехніка» і до нього звернувся архітектор ОСОБА_22 , щоб виготовити підписку, яка була потрібна для отримання дозволу на будівництво, яку він видав. Також зазначив, що на самому будівництві готельно-ресторанного комплексу він не був, замовника не бачив, і за чиї кошти здійснювалось будівництво йому не відомо.

Свідок ОСОБА_66 пояснив, що був реєстратором ОКП «Коломийського МБТІ» і йому попала заява на реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до діючого на той час положення, реєстратор мав прийняти всі документи від нотаріуса або власника і провести реєстрацію, що він і зробив. Йому було подано перелік документів і до нього звернулася особа від власника по дорученню із заявою. Не прийняти дані документи і не оформити право власності він не мав законних підстав. За чиї кошти здійснювалось будівництво йому не відомо.

Допитана свідок ОСОБА_67 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_30 є її колишнім чоловіком, разом не проживають шість років, рішення суду про розірвання шлюбу вона отримала в 2016р. ОСОБА_14 є дядьком ОСОБА_68 і він дав йому роботу на будівництві і обіцяв платити заробітну плату 1000 доларів на місяць. Їй також було відомо що ОСОБА_30 мав мати 10% готелю. Однак обіцяних коштів в повній сумі її чоловік не отримав, у зв`язку з чим між ними виник конфлікт. До того стосунки у її чоловіка з ОСОБА_19 були хороші, дядько йому довіряв, так як він був єдиний племінник. Також зазначила, що коштів для будівництва готелю в них не було, а у ОСОБА_27 були. ЇЇ чоловік розраховувався із робочими, коштами, які передавав ОСОБА_14 , а інколи і сам ОСОБА_14 , коли приїжджав. На її думку власником готелю є ОСОБА_14 , оскільки він здійснював фінансування будівництва. Вона не раз була присутня, коли її колишній чоловік перераховував кошти, які давав потерпілий. На даному будівництві її чоловік працював до кінця 2011 р. ЇЇ чоловік також працював у дядька в ОСОБА_16 десь близько 20 років назад, про їх фінансові домовленості тоді їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_69 пояснив, що в кінці 2010 р. до нього звернувся ОСОБА_9 , так як він займався виробництвом металочерепиці, і сказав, що йому буде потрібна металочерепиця і до нього підійде його племінник ОСОБА_30 і дасть всі розміри. За дану металочерепицю з ним розраховувався ОСОБА_9 , однак на даний час точної суми і квадратури металочерепиці не пам`ятає. Також зазначив, що знає і потерпілого, і обвинуваченого, стосунки ОСОБА_35 і ОСОБА_27 були хороші. ОСОБА_30 займався будівництвом, був «управляючим», а ОСОБА_14 фінансував. Зі слів людей йому відомо, що у ОСОБА_35 не було матеріальної можливості фінансувати даний готель.

Допитаний свідок ОСОБА_70 суду пояснив, що зичив гроші в сумі 505 000 доларів США (загальна сума) ОСОБА_33 , на підставі чого між ними було укладено договір позики у вересні 2012 р., згодом також було укладено договір застави. Дані кошти він зичив ОСОБА_33 частинами, однак яку суму і коли точно сказати не може, так як не пам`ятає. Вказані кошти він передавав особисто, було раз чи два що давала його дружина. Кошти отримувалися під розписку, яка підписувалась свідком і ОСОБА_71 , нотаріально не завірялися. При передачі коштів інших людей не було. Вказані кошти йшли на будівництво готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З потерпілим ОСОБА_19 він не має ніяких відносин, знає зі слів ОСОБА_72 , що потерпілий мав вкладати свої кошти в будівництво., однак цього не робив, тому ОСОБА_30 зичив у нього гроші і обіцяв до Нового року повернути, так як мав приїхати з роботи ОСОБА_14 і розрахуватися. Однак цього зроблено не було. Вважає, що готель належить ОСОБА_33 і ОСОБА_17 , і він їх просив повернути його кошти. До суду поки що в цивільному порядку не звертався щодо повернення коштів. Кошти, які він позичав, заробив займаючись підприємницькою діяльністю, і вони зазначені в податкових деклараціях. Також зазначив, що є засновником товариства «Лук», хто ще є його співзасновником сказати не може, оскільки документацією займається його бухгалтер. Про силове захоплення комплексу «Марина» у 2014 р. в інтересах товариства «Лук» йому не відомо, відомо тільки про підроблення документів зі сторони потерпілого.
Крім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також письмовими доказами, що надані суду, а саме:
-Фотокопією договору суперфіції від 27.12.2011 року, укладеного між ОСОБА_12 ( суперфіціар) та ОСОБА_9 ( суперфіціарій) , посвідченого приватним нотаріусом, зареєстрованим в реєстрі за № 2777, з якого вбачається , що суперфіціар надає, в суперфіціарій приймає в строкове безоплатне спільне користування з суперфіціаром користування земельну ділянку, що розташована на території Яремчанської міської ради за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада, село Поляниця уч. Вишня для розміщення готельно-ресторанного комплексу. Земельна ділянка надається в користування з метою здійснення суперфіціарієм будівництва та подальшої експлуатації об`єктів нерухомості, згідно проекту будівництва, на праві спільної сумісної власності в частинах 1/10 суперфіціара та 9/10 суперфіціарія, згідно проекту будівництва зі збереженням цільового призначення наданої земельної ділянки. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування ресторанно-готельного закладу. Договір укладено на 30 років. Право на використання земельної ділянки відповідно до даного договору виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі. Суперфіціарійзобов`язаний розпочати будівництво об`єктів нерухомості протягом трьох років з дати набрання чинності даним Договором, погодити із суперфіціаром проект будівництва на земельній ділянці. Право власності на зведені суперфіціаріємоб`єкти нерухомості на земельній ділянці, відповідно до цього договору, належать суперфіціарію. Суперфіціарій має право володіти, користуватися і розпоряджатися зведеними ним будівлями та спорудами. Суперфіціар може викупити об`єкти нерухомості або визначити у мови користування земельною ділянкою суперфіціарієм на новий строк. Суперфіціарій має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання суперфіціаромзобов`язань, передбачених цим договором. Невід`ємною частиною договору є Акт приймання передачі об`єкта договору суперфіція. ( т. 3 ст. 6-11);
- Фотокопією Акту приймання передачі об`єкта Договору суперфіція, з якого вбачається, що ОСОБА_12 (Суперфіціар) та гр. ОСОБА_9 (Суперфіціарій) підписали даний акт, згідно якого Суперфіціар передає земельну ділянку площею 0,0968 га, кадастровий номер :22:002:0475, що розташована на території Яремчанської міської ради за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада , с.Поляниця уч. Вишня для розміщення готельно-ресторанного комплексу по Договору суперфіція, а суперфіціарій приймає зазначену земельну ділянку ( т. 4 а.с.157);
-Фотокопією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35556182,з якого вбачається, що об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_12 ( свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 30.08.2018) ( т.3 а.с.12);
-Фотокопією свідоцтва право власності на нерухоме майно від 30.08.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Поляницької сільської ради, з якого вбачається, що нежитлові будівлі , а саме: готельно-ресторанний комплекс, адміністративно-господарський корпус, навіси, альтанки, огорожа, ворота, септики, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_12 ( т.3 а.с.13);
-Протоколом огляду місця події від 30.11.2012 року з фото таблицями ( т. 3 а.с.15-16,17,18,19);
-Витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на запит органу державної влади та Витягом з Державного реєстру іпотек на запит органу державної влади, з яких вбачається, що: 21.02.2012 року за № 13028389 реєстратором : приватний нотаріусом ОСОБА_73 на підставі договору іпотеки ,1877, 21.09.2012, зареєстровано заборону на нерухоме майно - нежитлові будівлі, номер за РПВН АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_12 , заявник ОСОБА_74 ; 21.09.2012 року за № 13028426 реєстратором: приватним нотаріусом ОСОБА_75 на підставі договору іпотеки , 1877,21.09.2012, зареєстровано заборону на нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,0968 га для будівництва та обслуговування ресторанно-готельного закладу, розташовану в с.Поляницяур.Вишня, Яремчанської міської ради. Кадастровий номер: 220020475, власник ОСОБА_12 ; 26.11.2012 року за № 13295477 реєстратором Тячівською державною нотаріальною контору на підставі ухвали Тячівського районного суду від 26.12.2012, накладено арешт на нерухоме майно- нежитлові будівлі АДРЕСА_2 ( т. 3 а.с.20-22,23-25,26);
-Витягом з Державного реєстру правочинів на запит органу державної влади № 12281800, з якого вбачається що за номером правочину № 4830642 зареєстрованому договір суперфіції (т.3 а.с.27);
-Витягом з державного реєстру правочинів, з якого вбачається, що 15.03.2010 року було зареєстровано договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :22:002:0475, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0968 га, цільове призначення_ для будівництва та обслуговування ресторанно-готельного закладу, дарувальник ОСОБА_76 , обдаровуваний ОСОБА_12 ; 27.12.2011 року зареєстровано договір суперфіції між сторонами ОСОБА_9 та ОСОБА_77 (т.3 а.с.29);
-Фотокопією Дозволу на виконання будівельних робіт від 23.11.2010 року № 872, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, з якого вбачається, що ОСОБА_12 надано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва готельно-ресторанного комплексу уч.Вишніс.ПоляницяЯремчанської міської ради, відповідно до проектної документації. Строк дії дозволу 23.11.2011 року (т.3 а.с.69);
-Фотокопією декларації про готовність об`єкта до експлуатації готельно-ресторанного комплексу на уч.Вишні,255 в с.ПоляницяЯремчанської міської ради, загальною площею 1628,8 м.кв., яка зареєстрована в Інспекції держархбудконтролю в Івано-Франківській області 27.07.2012 року, з якої вбачається, що замовником являється ОСОБА_12 . Дата початку будівництва 23.11.2010 року, дата закінчення будівництва 12.07.2012 року, строк введення об`єкта в експлуатацію -01.07.2012 року. В графі « інформація про відповідальну особу інженера з технічного нагляду» зазначено ОСОБА_78 . В графі « інформація про генерального підрядника ( підрядника у разі , коли будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників « зазначено ВАТ «Сільгосптехніка» смт. Верховина вул..І.Франка, 109. В графі «Інформація про осіб, відповідальних за виконання робіт» зазначено інженера будівельника ОСОБА_79 . В графі «Інформація про відповідальних осіб генерального проектувальника( проектувальника): головного архітектора (інженера) проекту, особи , що здійснює авторський нагляд» зазначено головного архітектора проекту ОСОБА_80 . (т.3 а.с.71-75,76-78);
-Фотокопією договору про надання послуг на договірній ціні, з якого вбачається, що ОСОБА_12 і Коломийське міжрайонне бюро технічної експлуатації уклали договір , згідно якого КМБТІ бере на себе зобов`язання виконувати роботи відповідності замовлення № 3-79/75657 від 30.08.2012 (т.3 а.с.79);
-Фотокопією заяви довіреної особи ОСОБА_12 - ОСОБА_81 , з якої вбачається, що просить виготовити свідоцтво про право власності на нерухоме майно за АДРЕСА_2 , терміново за один день в зв`язку з виїздом за кордон по справах ( т.3 а.с.80);
-Фотокопія виписки з рішення Виконавчого комітету Поляницької сільської ради від 23.08.2012 року « Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна». Згідно якого вирішено: « Оформити право власності ОСОБА_12 на готельно-ресторанний комплекс, загальною площею 1243,2 кв.м, адміністративно-господарський 385,6 кв.м., який збудований в 2012 році в с.Поляницяур. Вишні № 255. Обласному КП «Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації» виготовити та зареєструвати свідоцтво про право власності згідно даного рішення (т.3 а.с.81);
-Фотокопією заяви № 1-76/75822 про державну реєстрацію прав , з якої вбачається, що ОСОБА_12 просить провести первинну реєстрацію прав власності на майно, що знаходиться в АДРЕСА_2 (т.3 а.с.82);
-Фотокопією заяви ОСОБА_81 , в якій він просить терміново протягом одного дня зареєструвати свідоцтво про право власності на житлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з виїздом за кордон ( т.3 а.с.83);
-Фотокопією Витягу про державну реєстрацію прав № 35382557 від 04.09.2012, згідно якого за реєстраційним номером 37502320 зареєстровано нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності за ОСОБА_12 . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 04.09.2012 ( т.3 а.с.86);
-Фотокопією заяви ОСОБА_81 ( за довіреністю ОСОБА_12 ) , згідно якої просить виготовити витяг з реєстру про право власності на нерухоме майно для оформлення іпотеки, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в одноденний термін в зв`язку з виїздом за кордон (т.3 ст.88);
-Фотокопією довіреності ОСОБА_12 виданої на ОСОБА_82 19.09.2012 року, на підставі якої ОСОБА_12 уповноважує ОСОБА_81 представляти його інтереси в Обласному комунальному підприємстві «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» по будь-яким питанням, які його стосуються (т.3 а.с.89);
-Фотокопією акту приймання передачі від 21.10.2012 року , з якого вбачається, що Орендодавець власник, суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_12 , що діє на підставі паспорта та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, з однієї сторони, та Орендар ОСОБА_83 , що діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, від імені якого діє по довіреності гр. ОСОБА_70 , з другої сторони, відповідно до виконання умов договору оренди майна, укладеного 21.10.2012 року склали акт про наступне: Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування майно - приміщення готельно-ресторанного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1628,8 кв.м..Інші особливості об`єкта: об`єкт оренди не перебуває у заставі, під арештом, на нього не поширені права третіх осіб (т.3 а.с.92);
-Фотокопією договору оренди майно від 21.10.2012 року, який укладений між ОСОБА_12 та представником ОСОБА_84 ОСОБА_70 про передачу в строкове платне користування : приміщення готельно-ресторанного та адміністративно-господарського комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1628,8 кв.м.. Строк оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкта, що орендується після закінчення строку дії цього Договору орендар має переважне право його поновлення на новий строк. Розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується , складає 50 000 грн. за один місяць ( т.3 а.с.93-94);
-Фотокопією проекту готельно-ресторанного комплексу на уч.Вишні в с.ПоляницяЯремчанської міської ради адміністративно-господарський корпус ( коректура), з якого вбачається, що він був замовлений в Архітектурній майстерні підприємця ОСОБА_13 , замовлення № 45/20111 замовниками ОСОБА_9 (9/10) , ОСОБА_12 (1/10). Дані про замовлення : коректура проекту адміністративно-господарського корпусу готельно-ресторанного комплексу на уч.Вишні в с.ПоляницяЯремчанської міської ради. Розроблений на підставі угоди від 16.03.2010 року № 45/2011,договору суперфіцію від 27.12.2011, завдання на проектування та містобудівних умов і обстежень забудови земельної ділянки ( т.3 а.с. 96-117);
-Фотокопіями накладних та чеків, виданих на ім`я ОСОБА_9 та на інших осіб, які від його імені здійснювали купівлю будівельних матеріалів, сантехніки, системи опалення тощо (т.3 а.с.124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132,133,134,135,136,137,138,139,140,141,142,143,144,145,146,147,148,149,150,151,152,153,154,155156,157,158,159,160,161,162,163,164,165,166,167,168,169,170,171,172,173,174, 175,176,177,178,179,180,181,182183,184);
-Фотокопією угоди № 45/2011 на розробку проектно-технічної продукції від 27.12.2011 року, з якого вбачається, що Архітектурна майстерня СПД ОСОБА_13 надалі « Виконавець» в особі підприємця ОСОБА_85 та гр.. ОСОБА_9 надалі «Замовник» уклали угоду про те, щ замовник доручає, а Виконавець приймає на себе коректуру проекту «Готельно-ресторанний комплекс» в с.ПоляницяЯремчанської міської ради Івано-Франківської області. Для виконання коректури замовником має бути представлений робочий проект Виконавцю: а) Державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування готельно-ресторанного комплексу б) містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки, видані відділом архітектури і містобудування Яремчанського міськвиконкому г) завдання на проектування, підписане замовником і проектантом. За виконану проектно-технічну документацію згідно даної угоди Замовник оплачує Виконавцю відповідно до кошторису, який додається до даного договору ( т.3 а.с.186,187,188);
- Угодою № 17/2010 про проведення авторського нагляду від 30.08.2010 року, з якої вбачається, що Архітектурне ательє СПД ОСОБА_13 надалі Виконавець, в особі архітектора ОСОБА_13 та гр.. ОСОБА_12 , надалі Замовник, уклали угоду, згідно якої Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе ведення авторського нагляду за проведенням будівельних робіт на об`єкті « будівництво готельно-ресторанного комплексу на уч.Вишні в с.ПоляницяЯремчанської міської ради Івано-Франківської області (т.3 а.с.189);
-Фотокопією наказу № 17/2010 від 30.08.2010 року « Про призначення відповідального за авторський нагляд за проведенням будівництва готельно-ресторанного комплексу на уч.Вишня в с.ПоляницяЯремчанської міської ради Івано-Франківської області» , з якого вбачається, що відповідальним за авторський нагляд за проведенням будівництва готельно-ресторанного комплексу призначено головного архітектора проекту ОСОБА_13 ( т.3 а.с.190);
-Фотокопією угоди від 11.11.2010 року, з якої вбачається, що гр.. ОСОБА_86 та ВАТ «Сільгосптехніка» смт.Верховина , надалі Підрядник, уклали угоду, згідно якої Замовник доручає та сплачує , а Підрядник бере на себе зобов`язання про виконанню робіт будівництва готельно-ресторанного комплексу уч.Вишніс.ПоляницяЯремчанської міської ради. Роботи проводяться з матеріалів Замовника . Роботи проводяться господарським способом під контролем інженера-будівельника ВАТ «Сільгосптехніка». Термін початку робіт - 11.12.2010 року , термін закінчення робіт - 01.12.2012 року . Підрядник виконує роботи відповідно до кошторисної документації, будівельних норм та правил (т.3 ст.192);
-Фотокопією наказу № 10/10 від 11.11.2010 року про здійснення технічного нагляду по будівництву готельно-ресторанного комплексу в с.Поляниця уч. Вишні, згідно якого підприємець ОСОБА_87 наказує відповідальним робіт призначити інженера-будівельника ОСОБА_88 ( т.3 а.с.193, т.4 а.с. 38);
-Фотокопією договору на проведення технічного нагляду за виконанням будівельно-монтажних робіт від 11.11.2010 року , укладеного в м.Івано-Франківськ, згідно з яким ОСОБА_12 та приватний підприємець ОСОБА_89 уклали договір, предметом якого є здійснення технічного нагляду за ціноутворенням при проведенні робіт по будівництву готельно-ресторанного комплексу с.Поляницяуч.Вишні. Виконавець зобов`язувався забезпечити технічний контроль за ходом виконання будівельно-монтажних робіт та за відповідністю проектно-кошторисній документації, будівельним нормам і правилам, технічним умовам на виконання та приймання робіт, додержанням технології будівництва тощо.(т.4 а.с.36-37);
-Висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 28.03.2016 року № 14036/15-42, з якого вбачається, що ринкова вартість готельно-ресторанного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 станом на 23.08.2012 та 30.08.2012 становила 25 023 955 ( двадцять П`ять мільйонів двадцять три тисячі дев`ятсотп`ятдесятп`ять ) гривень з урахуванням ПДВ. Із урахуванням ринкової вартості готельно-ресторанного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 станом на 23.08.2012 та 30.08.2012, ринкова вартість його 9/10 частини буде становити 22 521 560 ( двадцять два мільйони п`ятсот двадцять одну тисячу шістдесят ) гривень з урахуванням ПДВ (т.3 а.с.232-252);
-Фотокопією рішення Виконавчого комітету Поляницької сільської ради від 16.03.2010 року № 19-2010 р. «Про надання дозволу на будівництво житлового будинку господарських будівель і споруд реконструкцію житлового будинку, будівництво готельно-ресторанного комплексу», з якого вбачається, що « Дозволити гр. ОСОБА_12 , жит. АДРЕСА_4 , будівництво готельно-ресторанного комплексу на власній земельній ділянці, що знаходиться в с.Поляницяуч.Вишня. Зобов`язати гр.. Калинича виготовити кошторисну документацію на будівництво та одержати дозвіл на виготовлення будівельно-монтажних робіт в інспекції держбудконтролю. Попередити гр.. Калинича здійснення будівельних робі на об`єкті без дозволу інспекції держбудконтролю або здійснення незазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно чинного законодавства. Забудову земельної ділянки необхідно розпочати протягом двох років, а закінчений будівництвом об`єктпред`явити державній комісії для прийняття в експлуатацію» (т.4 а.с.15);

Суд вважає, що не заслуговують на увагу пояснення ОСОБА_12 про те, що з ОСОБА_76 ним був укладений договір позики на суму 30 000 доларів США, які він повинен був ще доплатити за земельну ділянку, згідно договору дарування земельної ділянки від 15.03.2010 року, оскільки на той час не мав всієї суми для оплати земельної ділянки, так як дані факти не підтверджуються матеріалами справи і таких доказів не здобуто в судовому засіданні.
Також в судовому засідання не здобуто доказів факту передачі грошей гр. ОСОБА_34 ОСОБА_12 в період 2010-2012 років, згідно фотокопій розписок, які були долучені до матеріалів кримінального провадження ( т.5 а.с. 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37,38), а також того , що вказані в розписках кошти використовувались саме для будівництва готельно-ресторанного комплексу. Оригіналів розписок суду представлено не було. Даного факту не підтвердила в судовому засіданні і гр. ОСОБА_34 , оскільки не була допитана в якості свідка, сторона захисту не наполягала на її виклику.
Крім того, як вбачається з договору позики грошей від 21.11.2012 року гр. ОСОБА_34 ( Позичкодавець) та ОСОБА_12 ( Позичальник) уклали даний договір про те, що ОСОБА_12 позичив без нарахування відсотків у ОСОБА_34 гроші в сумі 39997524,00 гривень , що згідно курсу валют НБУ на дату посвідчення цього договору еквівалентно 500 128, 00 доларів США. Грошові кошти , які є предметом цього договору передані Позичкодавцем та одержані Позичальником в момент підписання цього Договору (двадцять першого травня дві тисячі тринадцятого року- так зазначено в Договорі). Зазначену суму грошей Позичальник зобов`язується повернути Позичкодавцю готівкою в термін до двадцять першого травня дві тисячі тринадцятого року ( т. 5 а.с.104 -105). Тобто кошти, на які посилається в своїх поясненнях ОСОБА_12 , та їх фактична передача ОСОБА_12 від ОСОБА_34 в сумі 500 128 доларів США відбулася в момент підписання договору, а саме 21.09.2012 року, вже після реєстрації за ОСОБА_12 права власності , що в свою чергу спростовує пояснення ОСОБА_12 про будівництво готельно-ресторанного комплексу в період 2010-2012 років за позичені в ОСОБА_34 гроші.
Твердження обвинуваченого, що готельно-ресторанний комплекс будувався за його особисті кошти та кошти, які потерпілий ОСОБА_9 зобов`язаний був йому повернути як борг, який виник до 2010 року, спростовуються і поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, які вказали , що всі знали, що будівництво фінансує ОСОБА_9 , а ОСОБА_12 виконує функції прораба, в тому числі і поясненням колишньої дружини ОСОБА_35 , яка також підтвердила, що коштів на будівництво готелю в них не було, все фінансування будівництва здійснював дядько її чоловіка ОСОБА_9 , а ОСОБА_30 за роботу на будівництві отримував від ОСОБА_14 гроші , оскільки в її чоловіка та ОСОБА_9 на той час були дружелюбні та довірливі відносини, а також показами самого потерпілого, який ствердив, що жодних боргових зобов`язань перед племінником ОСОБА_12 у нього не було та що саме він в повному обсязі здійснював оплату за будівництво готельно-ресторанного комплексу та за власні кошти придбав земельну ділянку для будівництва комплексу, яку договором дарування оформив на племінника ОСОБА_12 ...
Підтверджень пояснення обвинуваченого щодо боргових зобов`язань перед ним потерпілого в судовому засіданні також не здобуто.
Не заслуговують на увагу і пояснення свідка ОСОБА_70 , оскільки його показання про позику ОСОБА_12 грошей на будівництво є голослівними та нічим не підтвердженими.
Також ставляться під сумнів показання самого обвинуваченого щодо того, що він придбав земельну ділянку за свої власні кошти та будував готельно-ресторанний комплекс за свої та за позичені ним кошти, і в той же час враховуючи вище вказані пояснення, він пояснює в судовому засіданні, що погоджується на укладення договору суперфіції та реєстрацію за собою права власності тільки на 1/10 частину готельно-ресторанного комплексу, тобто на ту частину, яка співрозмірна сумі, яку ОСОБА_14 був винен йому як борг.
Таким чином, суд приходить до переконання про наявність у діях ОСОБА_12 ознак злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, так як він скориставшись довірливими відносинами свого дядька ОСОБА_9 , який в свою чергу, люблячи племінника, як рідного сина, добровільно придбав за свої кошти на останнього земельну ділянку в с.Поляниця уч. Вишні, , на якій розпочав будівництво готельно-ресторанного комплексу за власні кошти, документально оформивши це на ОСОБА_12 , доручив останньому контроль за будівництвом, оскільки часто знаходився в Російській Федерації, не передбачаючи того, що ОСОБА_12 зловживаючи його довірою та маючи оформлені на себе документи на земельну ділянку та на будівництво готельно-ресторанного комплексу, а також маючи умисел на заволодіння його майном , обманним шляхом забравши у архітектора ОСОБА_13 договір суперфіції, який мав бути зареєстрований ОСОБА_13 в Держкомземі , та в подальшому на підставі даного договору повинно було бути оформлено право власності відповідно до часток , обумовлених в ньому, як на ОСОБА_9 , так і на ОСОБА_12 , приховавши його існування, оформив на себе в цілому право власності на готельно-ресторанний комплекс , що на уч. АДРЕСА_2 , який в подальшому передав в іпотеку, а також в статутний капітал ТзОВ`ЛУК 2013».
Суд, оцінивши докази у відповідності ст.94 КПК України, та провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст.337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог положень процесуального закону, приходить до висновку, що вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочині знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 190 КК України, як шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах.
Невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_12 суд оцінює критично та вважає спробою обвинуваченого ухилитись від суворої відповідальності, передбаченої діючим кримінальним законодавством за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину) та суспільного осуду.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину , який відповіднодо ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу винного і обставини справи. Крім того, суд враховує і ставлення обвинуваченого до вчиненого та завдання потерпілому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на «Д» обліку і лікаря-психіатра та лікаря нарколога не числиться, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, розмір завданих збитків, особу обвинуваченого ОСОБА_12 , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити ОСОБА_12 за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України , покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, думку потерпілого щодо міри покарання, думку захисника обвинуваченого й самого обвинуваченого ОСОБА_12 , які просили виправдати, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_12 за ч. 4 ст.190 КК України покарання у межах санкції вказаної статті .
Обвинувачений ОСОБА_12 був затриманий 10.04.2016 року та 11.04.2016 року щодо нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва, 15.04.2016 року обвинуваченого звільнено з під варти в зв`язку з внесенням застави, тому ОСОБА_12 слід зарахувати в строк відбуття покарання обвинуваченому строк попереднього увязнення з 10.04.2016 року до15.04.2016 року (включно) , на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (з врахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року).
Однак з врахуванням особи винного, а саме того, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та з врахуванням конкретних обставин справи та того, що потерпілий ОСОБА_9 на даний час фактично володіє готельно-ресторанним комплексом в АДРЕСА_2 , та отримує прибуток, відсутність тяжких наслідків внаслідок злочину, суд приходить до переконання, що виправлення і перевихованні обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
У відповідності до ст.77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувати.
Таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи стягнути з ОСОБА_12 .
Вирішуючи цивільний позов потерпілого цивільного позивача ОСОБА_9 у данному кримінальному провадженні суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.129 КПК України , ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди , заподіяної злочином, в розмірі 700 000 гривень. Позов обгрунтовує тим, що через неправомірні дії обвинуваченого йому були спричинені моральні страждання, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки вчиненого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, негативні переживання, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, переживання, психологічний дискомфорт, тимчасова відірваність від активного соціального життя, порушення сну, почуття образи тощо. Наслідки події, що сталася, потягли за собою порушення його актуальних життєвих планів, погіршення можливості реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації.

Відповідно до ст.23 ЦК України , особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_9 внаслідок вчинення злочину, переніс моральні страждання, виходячи з вимог розумності і справедливості, враховуючи характер вчиненого злочину, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, а також майновий стан обвинуваченого, суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягнути з ОСОБА_12 в користь ОСОБА_9 70 000 гривень моральної шкоди.
Також з обвинуваченого ОСОБА_12 слід стягнути в користь Державної судової адміністрації судовий збір .
На підставінаведеного, керуючисьст.ст. 75,76,77, 100, 129, 182 , 370, 373-375 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України та призначити покарання - 5 (п`ять ) років позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_12 в строк відбуття покарання строк попереднього увязнення з 10.04.2016 року до 15.04.2016 року (включно) на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 3 (три) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_12 такі обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_12 заставу, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Після вступу вироку в законну силу заставу в розмірі 206 700 грн, яка внесена за ОСОБА_12 по кримінальному провадженню № 0000008, згідно квитанції від 14.04.2016 року №782/з15та знаходиться на депозитному рахунку Печерського районного суду м.Києва, повернути ОСОБА_90 .
Долю речових доказів вирішити наступним чином:
- речові докази, згідно постанови про визнання речовими доказами від 12.04.2016 року (т.4 а.с.91-94) , які зберігаються при матеріалах справи залишити при матеріалах кримінального провадження ;
- речові докази, згідно постанови про визнання речовими доказами від 12.04.2016 року ( т. 4 а.с. 160-162) , які зберігаються при матеріалах справи залишити при матеріалах кримінального провадження ;
- оригінал Проекту готельно-ресторанного комплексу на уч. Вишні в с.ПоляницяЯремчанської міської ради Івано-Франківської області (адміністративно-господарський корпус), який зберігається при матеріалах кримінального провадження ( т. 3 а.с. 220) - повернути потерпілому ОСОБА_9 ;
- оригінал реєстраційної справи № 37502320 ( справа на приватний об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 ), вилученої 16.03.2013 року з Коломийського МБТІ, яка зберігається в опечатаних паперових конвертах в закріпленому за старшим слідчим ОСОБА_91 металевому сейфі службового кабінету Яремчанського МВ УМВС ( т.3 а.с.220) повернути Коломийському МБТІ;
- оригінал Іпотечного договору від 21.09.2012 року вилученого 04.03.2013 року у приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_92 , який зберігається в опечатаних паперових конвертах в закріпленому за старшим слідчим ОСОБА_91 металевому сейфі службового кабінету Яремчанського МВ УМВС ( т.3 а.с.220)- повернути приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_93 .
Цивільний позов ОСОБА_94 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Діброва Тячівського району, Закарпатської області, ІПН НОМЕР_2 , в користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , 70 000 гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_12 768,40 грн. судового збору в користь Державної судової адміністрації.
Стягнути з ОСОБА_12 8 808,00 грн. за проведення оціночно-будівельної експертизи (будівельно-технічної та товарознавчої експертизи) ( висновок експерта № 14036/15-42 від 28.03.2016 року).
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 15.04.2016 року на земельну ділянку за кадастровим номером :22:002:0475 площею 0,0968 га розташовану за адресою : Івано-Франківська область, м.Яремче, с.Поляниця, участок Вишні , земельна ділянка б/н, власником якої на підставі свідоцтва про право власності , серія та номер : НОМЕР_4 від 31.10.2013 , виданого державним реєстратором ОСОБА_95 , є ТОВ`ЛУК 2013» (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) ( т.4 а.с. 174-177) - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 13.05.2016 року на: мобільний телефон марки «GSMART» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_7 , S/NR НОМЕР_8 , у якому знаходиться акумулятор ROMAR 2, карта НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки SAMSUNG чорно-червоного кольору ІМЕІ НОМЕР_10 s/nRGQB863245Z, у якомузнаходиться акумулятор АВ463446BUs/nBD2D916SS/1-B; грошову купюру номіналом 100 доларів США LX70707929C; грошову купюру номіналом 100 доларів США LX70707930C; грошову купюру номіналом 10 злотих АІ2617581; грошову купюру номіналом 100 злотих IN6795328; грошову купюру номіналом 100 злотих GR1651610 ( т.4 а. с. 178-181) - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 13.05.2016 року на транспортний засіб ПР WILKПП 2.8 (причіп), 2010 р.в., синього кольору, номер шасі НОМЕР_11 з державним номерним знаками НОМЕР_12 , згідно акту приймання передачі НДЦ 788939 від 14.08.2010, що належить ОСОБА_12 (т. 4 а.с.194) - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3