Справа № 159/85/19
Провадження № 1-м/159/1/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Голоби Ковельського району Волинської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, -
в с т а н о в и в :
У січні 2019 року Міністерство юстиції України звернулось до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про приведення вироку Первомайського районного суду м.Ростова-на-Дону від 20.09.2017 року щодо громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України для подальшого відбування останнім покарання на території України.
Клопотання мотивовано наявністю усіх передбачених статтею 606 Кримінального процесуального кодексу України та статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року умов прийняття для відбування покарання в Україні засудженого іноземним судом громадянина України, зокрема:
- ОСОБА_4 згідно повідомлення Державної міграційної служби України є громадянином України,
-останнім відомими місцем проживання ОСОБА_4 згідно паспорту громадянина України є АДРЕСА_1 ,
- ОСОБА_4 засуджено вироком Первомайського районного суду м.Ростова-на-Дону від 20.09.2017 року до покарання у виді 7 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною першою статті 161 (грабіж), п.п. «а», «г» частиною другою статті 161 (грабіж, вчинений групою осіб за попередньою змовою, із застосуванням насильства, безпечного для здоров`я), п. «г» частиною другою статті 161 (грабіж, із застосуванням насильства, безпечного для здоров`я), частиною четвертою статті 111 ( умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечного для життя людини, що спричинило з необережності смерть потерпілого) Кримінального кодексу Російської Федерації, що є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність,
-відповідно до вироку Первомайського районного суду м.Ростова-на-Дону від 20.09.2017 року ОСОБА_4 повинен відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 1000000 рублів моральної шкоди та 45200 рублів матеріально шкоди. Виконавчі листи про стягнення зазначених коштів перебувають на виконанні, стягнення не проведено, засуджений зобов`язався сплатити заборгованість за допомогою рідних,
-вирок суду Російської Федерації набрав законної сили 03 жовтня 2017 року,
- ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №15 ГУФСВП Росії по Ростовській області», кінець строку відбуття покарання 06.08.2023 року,
-ОСОБА_4 23 липня 2018 року подано особисту заяву про подальше відбування покарання в Україні.

19 грудня 2018 року Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України, тому просить визначити статтю Кримінального кодексу України за якою ОСОБА_4 буде вважатись засудженим та покарання, яке належить відбувати в Україні, а також вирішити питання щодо виконання вироку російського суду в частині стягнення коштів за цивільним позовом в рамках цього кримінального провадження.
Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що клопотання Міністерства юстиції України підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Україна приєдналась до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, яка в силу ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
За змістом ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб та ст.603 КПК України при розгляді питання щодо виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Основною вимогою Конвенції про передачу засуджених осіб у даному випадку згідно ст.11 є відсутність можливості посилення кримінального покарання засудженої особи в країні продовження виконання вироку.
Виконуючи вимоги законодавства, суд констатує, що ОСОБА_4 засуджено в Російській Федерації :
-по епізоду №1 за грабіж, вчинений групою осіб за попередньою змовою, із застосуванням насильства, безпечного для здоров`я ( пункти «а», «г» частини 2 статті 161 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України із санкцією від чотирьох до шести років позбавлення волі.
-по епізоду №2 за грабіж, вчинений групою осіб за попередньою змовою, із застосуванням насильства, безпечного для здоров`я ( пункти «а», «г» частини 2 статті 161 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України із санкцією від чотирьох до шести років позбавлення волі.
-по епізоду №3 за умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечного для життя людини, що спричинило з необережності смерть потерпілого ( частина 4 статті 111 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України із санкцією, чинною на час вчинення злочину, від п`яти до восьми років позбавлення волі.
-по епізоду №4 за грабіж, як відкрите викрадення чужого майна ( частина 1 статті 161 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України із санкцією до чотирьох років позбавлення волі.
-по епізоду №5 за грабіж, із застосуванням насильства, безпечного для здоров`я ( пункт «г» частини 2 статті 161 Кримінального кодексу Російської Федерації). За вказані дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України із санкцією від чотирьох до шести років позбавлення волі.
Вироком Первомайського районного суду м.Ростова-на-Дону від 20.09.2017 року по епізодах №1,№2,№5 призначене російським судом покарання є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення:
-по епізоду №1, №2, № 5 ( пункти «а», «г» частини 2 статті 161 Кримінального кодексу Російської Федерації та пункт «г» частини 2 статті 161 Кримінального кодексу Російської Федерації відповідно) два роки позбавлення волі, в той час як санкція частини 2 статті 186 Кримінального кодексу України передбачає відповідальність від чотирьох до шести років позбавлення волі.
Враховуючи положення п.2 ч.4 ст.610 КПК України та ст..11 Конвенції про передачу засуджених осіб, суд вважає необхідним дотриматися строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Покарання по епізоду №3 (частина 4 статті 111 Кримінального кодексу Російської Федерації) шість років шість місяців позбавлення волі призначено в межах санкції частини 2 статті 121 Кримінального кодексу України, в редакції чинній на час вчинення злочину.
Покарання по епізоду №4 призначено в межах санкції ч.1 ст.186 КК України, тому відсутні підстави для його зміни.
Вироком російського суду остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі призначено за сукупністю злочині шляхом частково складання призначених покарань, що відповідає вимогам частини першої статті 70 Кримінального кодексу України.
Згідно вироку Первомайського районного суду м.Ростова-на-Дону від 20.09.2017 року строк відбування покарання обраховується з 20 вересня 2017 року, в строк покарання враховано час перебування ОСОБА_4 під вартою з 07 серпня 2016 по 19 вересня 2017 року включно.
Як вбачається з наданих Міністерством юстиції України документів ОСОБА_4 утримувався під вартою з 07.08.2016 року і до набрання вироком законної сили, тобто до 03.10.2017 року, після чого був скерований для відбування покарання.
Суд вважає необхідним зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення за правилами частини п`ятої ст.72 Кримінального кодексу України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Свою позицію суд мотивує наступним.
24 грудня 2015 року набрав чинності та діяв до 20 червня 2017 року Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», згідно якого у ч.5 ст. 72 КК України були внесені зміни, щодо порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, зокрема цим законом було визначено, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст.5 КК України, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові №13-31кс18 від 29.08.2018 року, вищевказаний Закон підлягає застосуванню в тому числі до осіб, які вчинили злочини до 20 червня 2017 року включно.
Вироком іноземного суду ОСОБА_4 засуджений за злочини, вчинені 19 червня 2016 року, 09 липня 2016 року, 29 липня 2016 року та 31 липня 2016 року.
З матеріалів провадження вбачається, що з часу затримання і до вступу в законну силу ухваленого відносно нього вироку ОСОБА_4 утримувався під вартою.
Оскільки засуджений ОСОБА_4 був попередньо ув`язнений у кримінальній справі по якій він засуджений до позбавлення волі і даний вирок приведено у відповідність до законодавства України, то строк попереднього ув`язнення з 07.08.2016 року по 03.10.2017 року підлягає зарахуванню в строк покарання за правилами ч.5 ст. 72 КК України, в редакції від 24 грудня 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
У заявленому клопотанні Міністерство юстиції України просить вирішити питання щодо виконання вироку Первомайського районного суду м.Ростова-на-Дону від 20.09.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_4 коштів на користь потерпілого ОСОБА_5 1000000 рублів моральної шкоди та 45200 рублів матеріально шкоди.
Відповідно до частини восьмої статті 601 КПК України вирішення питання про визнання і виконання вироку суду іноземної держави у частині цивільного позову вирішується у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно частини восьмої статті 395 КПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.
Таким чином, сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за курсом НБУ станом на 07.02.2019 року становить 410600 гривень моральної шкоди (1000000 рублів х 0,4106=) та 18560 гривень матеріальної шкоди (45200 рублів х 0,4106 =).
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України судом Російської Федерації, керуючись статтею 9 Конституції України, ст. ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 603-610 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.
Вирок Первомайського районного суду м.Ростова-на-Дону від 20.09.2017 року про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, передбачених пунктами «а», «г» ч. 2 ст. 161, пунктами «а», «г» ч. 2 ст. 161, ч. 4 ст. 111, ч. 1 ст.161, п. «г» ч.2 ст.161 Кримінального кодексу Російської Федерації, у відповідності з ч.3 ст.69 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років привести у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим:
-за ч.2 ст.186 КК України ( по епізоду №1) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки,
-за ч.2 ст.186 КК України ( по епізоду №2) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки,
-за ч.2 ст.121 КК України ( по епізоду №3) до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців,
-за ч.1 ст.186 КК України ( по епізоду №4) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік,
-за ч.2 ст.186 КК України ( по епізоду №5) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 20 вересня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07.08.2016 року по 03.10.2017 року включно, який провести з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 в якості компенсації моральної шкоди 410600 грн. ( що відповідає 1000000 рублям Російської федерації) та 18560 грн. матеріальної шкоди ( що відповідає 45200 рублям Російської Федерації)

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення (засудженим - впродовж семи днів з дня отримання копії цієї ухвали).
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після постановлення рішення судом апеляційної інстанції.

ГоловуючаОСОБА_1