Справа № 401/3328/18
Провадження № 1-кп/401/111/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001792 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває вищезазначений обвинувальний акт.

Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 23 лютого 2019 року.

Прокурор клопоче про продовження дії щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ризики, наявність яких встановлено при його обранні , не змінились.

Обвинувачений та його захисник проти клопотання прокурора не заперечували.

Вирішуючи клопотання прокурора по суті, суд виходить з наступного.

Кримінальне правопорушення, вчинення якого ставиться у провину обвинуваченому, є тяжким злочином, за який кримінальним законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Будь-яких даних про їх зменшення чи відсутність для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Згідно п. 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20 серпня 2010 року, яке набуло статусу остаточного, суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що , враховуючи серйозність висунутих обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 314, 315, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 31 березня 2019 року включно.

Копію ухвали направити до Кропивницького СІ для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя ОСОБА_1