ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/271/17
провадження № 1-кп/753/360/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" вересня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 ,

з участю присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ст. 348, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15 п.п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 304, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 345КК України,-

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ст. 257, ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ст. 348, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15 п.п.6, 12,13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 345КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ст. 348, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ст. 348, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15 п.п.6,12,13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ст. 348, ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.
Судом відповідно до ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_16 під вартою.
Прокурори ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили продовжити обвинуваченим запобіжний захід, вказавши, на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, те, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, перебуваючи на волі, вони можуть уникати судового слідства.
Захисник ОСОБА_12 заперечувала проти продовження обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила змінити його на більш м`який.
Обвинувачений ОСОБА_15 з приводу даного питання нічого не висловив.
Захисник ОСОБА_11 просив також змінити обвинуваченому ОСОБА_19 запобіжного заходу на більш м`який . Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав захисника.
Захисники ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 поклалися на розсуд суду.
Представник служби у справа дітей поклалася на розгляд даного питання на розсуд суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитані; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ст. 257, ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ст. 348, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15 п.п.6, 12,13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 345 КК України, ОСОБА_16 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ст. 348, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, тяжкими та особливо тяжкими. У даному кримінальному провадженні не допитано потерпілих та свідків, що не виключає незаконного впливу на них зі сторони обвинувачених, не досліджені речі та документи, що дає можливість перешкоджати обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).
На думку суду, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, що інкриміновані обвинуваченим злочини вчинені у формі складної співучасті, у випадку доведеності винуватості їм загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі, дані про їх осіб, зокрема їх віку та стану здоров`я, розміру майнової шкоди, а головне посягання на суспільні відносини, що охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.
Крім цього, суд враховує вагомість доказів про вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів, в тому числі й тих на які посилається сторона обвинувачення.
Суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисників ОСОБА_22 та ОСОБА_11 стосовно виключно позитивних обставин, які характеризують ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як осіб, однак не вважає беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Відтак, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжні заходи у виді тримання під вартою, продовживши його строк.
На підставі викладеного, за сукупністю керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.02.2011, справа Харченко проти України,
Керуючись ст.ст. 331 КПК України,

У Х В А Л И В :
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ст. 257, ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ст. 348, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15 п.п.6, 12,13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 345КК України в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на два місяці, тобто до 16.11.2018 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого за ст. 257, ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 258, ст. 348, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 15 п.п.6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на два місяці, тобто до 16.11.2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: