Справа № 621/1188/19
Пр. № 1-кс/621/422/19
Ухвала
Іменем України

11 травня 2019 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приятельське, Алейського району, Алтайського краю, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, із середньо-спеціальною освітою, працюючого вантажником ЗАТ «Свіжа їжа», раніше судимого: 19.07.2010 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі ,

підозрюваного у злочині, передбаченому частиною 2 статті 15, частини 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :
11.05.2019 року старший слідчий Зміївського відділу поліції ОСОБА_6 , у провадженні якої знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 10.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частини 1 статті 115 Кримінального кодексу України, звернулась до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за скоєння умисних злочинів на шлях перевиховання та виправлення не став та знову скоїв умисний злочин.
Так 09.05.2019 року, у нічний час, близько 22 годин 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився за місцем свого фактичного проживання в кімнаті АДРЕСА_3 , де до нього зайшов його знайомий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в ході спілкування між ними виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , в той же день, 09.05.2019 року близько 22 години 30 хвилин, діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, взяв зі столу кімнати, в якій знаходився, кухонний ніж, яким навмисно наніс один удар в область шиї з лівої сторони ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому, відповідно до довідки Змйвського РОСМЕ від 10 травня 2019 року одне непроникаюче колото-різане поранення на боковій поверхні шиї ліворуч.
По ступеню тяжкості це тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.)
Виконавши всі необхідні дії, направлені на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, але його умисел не був доведений до кінця з причин, які не залежали його волі, так як ОСОБА_8 був вчасно госпіталізований до КЗОЗ «Зміївська ЦРЛ»
На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення слідчий у клопотанні посилався на дані:

Протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10.05.2019 року; протоколу огляду місця події від 10.05.2019 року; протоколи допиту свідків; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 10.05.2019 року; довідки Зміївського РОСМЕ від 10.05.2019 року.

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частини 1 статті 115 Кримінального кодексу України, тобто закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Слідчий вважав, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягала на задоволенні клопотання з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час судового розгляду клопотання не заперечував проти нанесення тілесного ушкодження потерпілому, однак заперечував проти наміру позбавлення життя останнього. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати у відношенні нього домашній арешт. Зобов`язався виконувати всі покладені на нього обов`язки та прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи до суду. Також зазначив, що він працевлаштований і має малолітню дитину.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечувала, просила застосувати запобіжний захід - домашній арешт. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора послалася на наявність у підозрюваного постійного місця роботи, проживання, а також наявність малолітньої дитини.

Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного:
На підтвердження доводів клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витягу з ЄРДР №0000412 від 10.05.2019 року; рапорту Зміївського ВП ГУНП в Харківській області щодо надходження повідомлення про спричинення ОСОБА_8 непроникаючої колото-різаної рани м`яких тканин шиї; протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.05.2019 року; протоколу допиту потерпілого від 10.05.2019 року; протоколу огляду місця події від 10.05.2019 року; довідки Зміївського РОСМЕ від 10.05.2019 року; повідомлення про підозру від 10.05.2019 року; протокол допиту свідка від 10.05.2019 року; протокол допиту підозрюваного від 10.05.2019 року;
Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 1, пунктом 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вивченні особи підозрюваного встановлено, що він раніше судимий, розлучений, має місце постійного проживання, працевлаштований.
Стороною обвинувачення надані докази того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, у разі визнання його винуватим за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 1115 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти.
Водночас, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Приймаючи рішення про обрання відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність у останнього міцних соціальних зв`язків та сукупності життєвих та сімейних обставин, які виявились певним каталізатором поведінки підозрюваного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, -
постановив:
В задоволенні клопотання старшого слідчого Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.
Клопотання підозрюваного та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту - задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому в період часу з 21-00 год. до 06-00 год. наступного дня залишати місце свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: прибувати до слідчого відділу Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області, прокурора Зміївського відділення Чугуївської місцевої прокуратури, суду за першою вимогою або повідомляти про неможливість прибуття. Не виїжджати за межі Зміївського району Харківської області без дозволу слідчого відділу Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області чи до прокурора Зміївського відділення Чугуївської місцевої прокуратури.
Звільнити негайно ОСОБА_5 з - під варти у залі суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_2 .

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на Зміївський відділ поліції ГУНП в Харківській області.
Встановити строк дії ухвали слідчого судді - до 10 липня 2019 року.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1