Справа № 388/1420/18
провадження № 1-кп/403/7/19
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2019 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жовтневе Устинівського
району Кіровоградської області, адреса фактичного місця
проживання:
працюючого, освіта повна загальна середня, не
одруженого, громадянина України, раніше судимого: 1) 11.08.2003 року Уманським міськрайонним судом
Черкаської області за ч.3 ст.185, ст.104 КК України до 2
років 6 місяців позбавлення волі; відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим
строком на 2 роки;
2) 29.04.2004 року Устинівським районним судом
Кіровоградської області за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі; звільненого 11.05.2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 10 місяців 20 днів;
3) 21.08.2007 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2004 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 18.11.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 14 днів;
4) 24.12.2012 року Уманським районним судом
Черкаської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.08.2007 року та остаточно призначене покарання у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі. Звільненого 29.08.2017 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 3 дні

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,- В С Т А Н О В И В:
25 серпня 2018 року близько 00 год. 05 хв. обвинувачений ОСОБА_8 з метою викрадення чужого майна - дизельного пального, зі сторони свого городу, відкривши хвіртку у металевій огорожі, якою сусіднє домогосподарство було відокремлене від його двору, прийшов до огородженої території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , належного на праві власності потерпілій ОСОБА_6 .. Реалізуючи в подальшому свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, обвинувачений ОСОБА_8 підійшов до огородженої частини подвір`я господарського призначення, де знаходились трактор та металеві бочки з дизельним пальним. Після цього, відкривши зачинену на гачок металеву хвіртку, зайшов до цієї частини подвір`я, підійшов до металевих бочок з дизельним пальним марки «Євро-5», що стояли під навісом, та шляхом вільного доступу, за допомогою гумового шлангу та металевої каністри ємкістю 10 л., які заздалегідь приготував для використання та приніс із собою, з використанням фізичної сили своїх рук, закріпивши шланг на отворі однієї із бочок, почав переливати 10 літрів дизельного пального до належної йому каністри з метою її наповнення, тим самим намагаючись таємно, повторно викрасти майно, належне потерпілій ОСОБА_6 вартістю 272 грн. 00 коп., але під час вказаних дій був помічений потерпілою, яка в цей час вийшла з будинку на територію подвір`я та, помітивши сторонню особу, почала кликати на допомогу свого сина, внаслідок чого обвинувачений вибіг з подвір`я, залишивши каністру зі шлангом на місці злочину.
Таким чином обвинувачений ОСОБА_8 не вчинив усіх дій, які вважав необхідніми для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та зупинений на місці вчинення злочину потерпілою ОСОБА_6 , тобто не мав реальної можливості розпорядитися чи користуватися викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у сховище.
Крім того, 01.12.2018 року близько 23 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_8 проходячи повз частково огороджену територію подвіря будинку АДРЕСА_1 , належного на праві власності потерпілому ОСОБА_7 , побачив належний останньому автомобіль марки «ВАЗ-2105». Реалізуючи в подальшому свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, обвинувачений ОСОБА_8 через незачинені ворота, що складаються з двох рівних частин, які були повністю відкриті в напрямку будинку, зайшов до подвір`я вказаного будинку, та підійшовши до автомобіля марки «ВАЗ-2105», що знаходився на подвірї, шляхом вільного доступу, з використанням фізичної сили своїх рук, відкрив не зачинені з боку водія передні двері вказаного автомобіля та забрав: зарядний пристрій до акумуляторної батареї «BATTERY CHARDER 20A MA-1220A» вартістю 682 грн. 10 коп., хрестовину карданного валу до автомобіля вартістю 145 грн.00 коп. та підвісний підшипник вартістю 197 грн.00 коп., які знаходились в салоні автомобіля, після чого із викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в загальному розмірі 1024 грн. 10 коп..
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю. По обставинах кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК Українисуду дав показання, що наприкінці літа 2018 року близько 00 год. 00 хв., він, перебуваючи в себе вдома, з метою викрадення солярки з трактора, що знаходився на сусідньому подвір`ї, огородженому від дороги забором, а з іншого боку сіткою, та заправки нею в подальшому іншого трактора для косіння бур`яну на своєму городі, зайшов до сараю, звідки взяв каністру ємкістю 10 л. разом з гумовим шлангом, та через свій двір зі сторони городу, за допомогою поштовху відкрив хвіртку в огорожі, за допомогою якої домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 було відмежоване від інших, і зайшов на його територію. В подальшому, щоб дістатися до тієї частини подвір`я потерпілої, де знаходився трактор, він відкрив ще одну металеву хвіртку, яка була зачинена на лямку. Побачивши біля трактора збитий шалаш, в якому стояли бочки ємкістю по 200 л., він підійшов до однієї з них, та за допомогою гумового шлангу почав зливати з неї до принесеної із собою каністри солярку. В цей час почув крик потерпілої та сховався за бочку, а в подальшому, після того, як потерпіла пішла кликати на допомогу сина, втік тим самим шляхом, яким потрапив до подвір`я потерпілої. Не знає в якому об`ємі він встиг наповнити каністру, оскільки покинув її та гумовий шланг біля бочки. Під час втечі загубив резинові капці синього кольору. Також суду показав, що потерпіла ОСОБА_6 розбила йому голову, вухо та плече, однак заяви до органів поліції він не писав, оскільки йому стало її шкода.
По обставинах кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 дав суду показання про те, що в грудні місяці 2018 року, точної дати не пам`ятає, але на вулиці лежав сніг, він, близько 23-24 години ночі, йшов від своєї знайомої по АДРЕСА_1 , та побачив на подвір`ї одного з будинків, за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 , автомобіль марки «ВАЗ 2105» зеленого кольору. Через отвір у паркані, внаслідок відсутності воріт, він зайшов на територію подвір`я, підійшов до вказаного автомобіля, відкрив передні двері з боку водія, які не були зачинені, та забрав зарядне, підчіпник і хрестовину, які знаходились в салоні автомобіля, після чого вийшов на вулицю, де його бачила сусідка потерпілого на ім`я « ОСОБА_10 », яка в цей час йшла навпроти, та запитала в нього про те, що він тут робить в такий час. Він пройшов мовчки. Моменту його виходу з подвір`я потерпілого ОСОБА_7 сусідка не бачила. Викрадені хрестовину та підшипник він загубив, а зарядний пристрій приніс до себе додому та на наступний день відніс до свого знайомого на ім`я « ОСОБА_11 », запропонувавши його придбати. Останній сказав, що перевірить пристрій на справність і лише після цього вони будуть домовлятися про ціну. В подальшому до нього приїхали працівники поліції та почали розпитувати про крадіжку.
У скоєних кримінальних правопорушеннях щиро розкаявся. Прохав суд надати йому останній шанс та не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі. Додатково суду показав про те, що перед вчиненням незакінченого замаху на викрадення дизельного пального у домоволодінні потерпілої ОСОБА_6 , в нього вдома перебував знайомий, з яким вони вживали спиртні напої, зокрема, він особисто випив 250-300 грам горілки. Крім того, він також вживав спиртні напої в кількості приблизно 150-200 грамів горілки у свого знайомого, перед тим, як повертався додому та вчинив крадіжку деталей з автомобіля потерпілого ОСОБА_7 ..
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 , крім визнання ним своєї вини, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України,підтверджується безпосередньо дослідженими судом під час судового розгляду кримінального провадження доказами, а саме:
1) за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що в ніч з 24.08.2018 року на 25.08.2018 року близько 05 хвилини на першу годину ночі, вона разом зі своїм сином ОСОБА_12 перебувала в належному їй будинку АДРЕСА_1 . Почувши гавкіт собаки, вона вийшла на подвір`я, та підійшовши до тієї частини двору, де знаходились трактор та бочки з дизельним пальним, побачила, що металева хвіртка, висотою 1, 5 м., яка веде до них і яка кожний вечір закривається, відкрита, а собака агресивно себе поводить в напрямку однієї із бочок. Придивившись, вона помітила за бочкою силует та повідомивши в голос про те, що бачить, що там хтось знаходиться, закрила хвіртку та пішла до будинку кликати свого сина. Повертаючись назад побачила, як обвинувачений тікаючи з території подвір`я, перестрибнув через металеву огорожу (сітку) висотою близько 1,5-2 м., внаслідок чого її пошкодив. Вранці побачила біля бочок каністру ємкістю 10 л., яка була повна, та шланг, а на землі біля хвіртки - резинові тапочки. З приводу дизельного пального суду показала, що її син займається фермерським господарством і в серпні 2018 року на нафтобазі в м.Кривий Ріг ними за спільні грошові кошти було придбане дизельне пальне марки «Євро». На території повністю огородженого подвір`я зберігаються 10 чи більше бочок з дизельним пальним. Працівників поліції викликали на наступний день. З приводу показань обвинуваченого про його побиття, потерпіла зазначила про те, що два чи три рази навздогін вдарила його лозиною, коли він тікав, однак зазначених ним тілесних ушкоджень вона йому не наносила, а останні могли утворитись внаслідок поранення об сітку огорожі, яку він пошкодив тікаючи;
- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 24.08.2018 року у них з матір`ю - потерпілою ОСОБА_6 за місцем їх проживанням по АДРЕСА_1 , перебували гості. Після того як вони провели гостей, після 12 години ночі вже 25.08.2018 року, перебуваючи в будинку, він почув, що його кличе мати, говорячи про перебування чужих у їхньому дворі. Вийшовши на подвір`я, він побачив лише як обвинувачений тікає та зачепився об сітку, якою огороджений сад, та одне із дерев. Після його втечі на подвір`ї залишились каністра, шланг та капці, які були вилучені працівниками поліції. Впізнав обвинуваченого, оскільки знав його як сусіда, особисто бачив його ввечері, коли він йшов по вулиці, та те, як він при цьому зовні виглядав (шорти, тапочки). Суду також показав, що подвір`я повністю огороджене від доступу сторонніх осіб парканом та сіткою. Дизельне пальне марки «Євро-5» було придбане за спільні грошові кошти його та матері на нафтобазі в м.Кривий Ріг, однак накладна на дизельне пальне була видана на матір, як покупця. За відсутності іншої підходящої будівлі, яка б мала вільний доступ повітря, що відповідає техніці безпеки при поводженні із паливно-мастильними матеріалами, 10 бочок ємкістю по 200 л. кожна та 1 бочка ємкістю 1 тонна, в яких знаходилось придбане дизельне пальне, зберігались під навісом, виготовленим із дерев`яних дощок та шиферу, безпосередньо на території подвір`я, доступ до яких сторонніх людей був обмежений огорожею та хвірткою висотою до 1,5 м., яка завжди закривалася;
- заявою потерпілої ОСОБА_6 від 25.08.2018 року про притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка близько 00 год. 05 хв. 25.08.2018 року, проникнувши на її подвіря, намагалася вчинити крадіжку 20 л. дизельного пального (а.п.126);
- протоколом огляду місця події від 25.08.2018 року з доданими фототаблицями №,№1, 2, 3, 4, проведеного за місцем знаходження домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що територія даного домоволодіння огороджена парканом та сіткою. З лівого боку - знаходиться будинок, з правого - літня кухня, прямо - трактор та причіп. За трактором знаходиться навіс, виготовлений із дерев`яних брусків та шиферу. Під навісом знаходиться металева бочка з рідиною та відкрита металева каністра зеленого кольору на 10 л., по горловину заповнена рідиною. За навісом мається калітка, зверху якої метелева сітка пошкоджена, та за якою мається огороджена територія. Біля калітки знаходяться капці синього кольору зі вставками чорного кольору. З місця огляду вилучені: каністру з речовиною, капці та шланг (а.п.128-133);
- протоколом огляду предметів з доданими фототаблицями №,№1, 2, 3 від 26.08.2018 року, згідно якого було оглянуто металеву каністру з дизельним пальним ємкістю 10 літрів чоловічі резинові капці синього кольору з чорними вставками та гумовий шланг коричневого кольору, які були вилучені з території домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_1 (а.п.141-144);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.09.2018 року з доданою фототаблицею №1, в ході проведення якого обвинувачений (під час досудового розслідування - підозрюваний) ОСОБА_8 вказав про обставини вчинення ним незакінченого замаху на таємне викрадення дизельного пального із подвіря потерпілої ОСОБА_6 (а.п.148-150);
- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №3677/18-27 від 14.09.2018 року, згідно якого ринкова вартість 1 літра дизельного пального марки «Євро-5» складає 27 грн. 20 коп., а в кількості 10 л. - 272 грн. 00 коп. (а.п.138-139).
2) за ч.2 ст.185 КК України:
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що взимку (точної дати не пам`ятає, але вже був сніг) близько 23 год. 00 хв. він перебував в своєму будинку АДРЕСА_1 . Почувши крик (шум) на вулиці, він вийшов з будинку та побачив відкриті двері належного йому автомобіля «ВАЗ 2105», який знаходився на подвір`ї. Його сестра ОСОБА_13 , яка в цей час йшла до його господарства по воду, повідомила, що хтось вибіг з його подвір`я. Він побачив силует на відстані близько 30 м. від свого домоволодіння, але не наздоганяв його, лише крикнув «Стій», після чого особа стала швидше бігти. Суду також показав, що в салоні автомобіля, який знаходився на відстані 1-2 м. від воріт та не був зачинений на замок і не мав засобів сигналізації, на передньому сидінні знаходились: зарядний пристрій, хрестовина до карданного валу та підшипник, які він мав намір використати при ремонті даного автомобіля. Територія його домоволодіння огороджена парканом у виді металевої решітки, що має хвіртку та ворота. В цей вечір хвіртка була закрита, а металеві ворота, які складаються з двох половинок шириною 2 м. кожна, були повністю відкритими всередину двору, оскільки він мав намір в подальшому їхати у власних справах. Крім того, суду показав, що раніше неодноразово залишав ворота відкритими, хоча вони і закриваються за допомогою металевого прута. Вважає, що перешкод обвинуваченому у доступі як до подвір`я, так і до автомобіля не було. В цей же вечір він зателефонував до участкового, а на наступний день до нього приїхали працівники поліції. З викрадених речей йому повернуто працівниками поліції зарядний пристрій. З приводу покарання обвинуваченому вважає за можливе надати йому шанс та не позбавляти волі;
- заявою потерпілого ОСОБА_7 від 03.12.2018 року про притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 01.12.2018 року з належного йому автомобіля «ВАЗ 2105», який знаходився на території його домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , вчинила крадіжку зарядного пристрою, підвісного підшипника та хрестовини з карданного валу (а.п.152);
- протоколом огляду місця події від 03.12.2018 року, згідно якого місцем події являється територія домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , огороджена парканом з каліткою та воротами, які на момент огляду відчинені. Зліва від входу знаходиться будинок біля якого знаходиться автомобіль «ВАЗ 2105». Дверцята автомобіля відчинені, замикаючий пристрій не пошкоджений (а.п.155);
- протоколом огляду місця події від 03.12.2018 року, згідно якого місцем події являється ділянка місцевості навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 , де гр-н ОСОБА_14 добровільно видав зарядний пристрій до акумулятора, на якому мається надпис «Battery CHARDER 20Amps MA-1220A», та який в подальшому вилучений з місця огляду (а.п.157);
- протоколом огляду предметів від 04.12.2018 року, згідно якого було оглянуто зарядний пристрій до акумуляторної батареї «BATTERY CHARDER 20A MA-1220A» чорного кольору, вилучений під час огляду місця події 03.12.2018 року у гр-на ОСОБА_14 по АДРЕСА_1 (а.п.158);
- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої та автотоварознавчої експертизи №5069/18-27 від 02.01.2019 року, згідно якого станом на 01.12.2018 року ринкова вартість зарядного пристрою до акумулятора «BATTERY CHARDER 20A MA-1220A» складала 682 грн. 10 коп., підвісного підшипника для автомобіля «ВАЗ 2105» - 197 грн.00 коп. та хрестовини карданного валу для автомобіля марки «ВАЗ 2105» - 145 грн.00 коп. (а.п.165-167);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.01.2019 року з доданою фототаблицею №1, в ході проведення якого обвинувачений (під час досудового розслідування - підозрюваний) ОСОБА_8 вказав про обставини вчинення ним крадіжки зарядного пристрою, хрестовини та підвісного підшипника із салону автомобіля «ВАЗ 2105», розташованого на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 (а.п.169-171).
Враховуючи викладене, суд, на підставі обєктивно зясованих обставин вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, які перебувають в узгодженому зв`язку між собою, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», приходить до висновку, що:мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 ; ці діяння містять: склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, оскільки обвинувачений не вчинив усіх дій, які вважав необхідніми для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, та є особою, яка має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинений злочин, передбачений ч.1 примітки до ст.185 КК України;та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинені ним кримінальні правопорушення.
При цьому вважаючи встановленим в діях обвинуваченого ОСОБА_8 склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, саме за кваліфікуючою ознакою крадіжки - «проникнення у сховище», суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування норм права, викладений у постанові №205/5830/16-к від 19 листопада 2018 року, згідно якого в кожному конкретному кримінальному провадженні, де обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України включає кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище», належить установити об`єктивні обставини, які дозволяють ідентифікувати відповідне місце чи територію як «сховище». Ці обставини, з огляду на положення ст.ст.91-94 КПК України, підлягають обов`язковому доказуванню, а зібрані та надані суду докази - відповідній оцінці.
Зогляду на викладене, суд, даючи оцінку зібраним по кримінальному провадженню доказам, дійшов висновку про те, що огороджена територія подвір`я потерпілої ОСОБА_6 мала всі ознаки сховища, оскільки: наявна огорожа подвір`я була суцільною та не мала пошкоджень (проломів); частина огорожі (в напрямку від дороги) складалась із дерев`яного паркану, а в іншій частині - із сітки-рабиці, тобто не мала конструктивних особливостей у виді окремих стовпців чи дроту; огорожа подвір`я в цілому та огорожа його господарської частини містила хвіртки, які зачинялись за допомогою гачків; неподалік господарської частини подвір`я, де знаходились бочки з дизельним пальним, була прив`язана собака, що виконувала охоронну функцію; на території подвір`я потерпілої ОСОБА_6 не були розміщені об`єкти громадського користування у виді колодязя чи туалету, а також не проходили спільні комунікації у виді стежки; територія подвір`я безпосередньо використовувалась сином потерпілої ОСОБА_12 для тимчасового зберігання майна - 11-ти бочок з дизельним пальним у зв`язку з відсутністю іншої будівлі з вільним доступом повітря як того вимагають правила техніки безпеки при зберіганні паливно-мастильних матеріалів.
Таким чином, наведені вище зовнішні ознаки огорожі подвір`я та відсутність загальної доступності до нього свідчать про те, що подвір`я біля будинку потерпілої ОСОБА_6 мало в кримінально-правовому розумінні статус сховища та передбачало обмеження доступу до нього сторонніх осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.12 КК України один із вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, класифікується як злочин середньої тяжкості, а інший, передбачений ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як тяжкий злочин.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанови від 24.10.2003 року №7), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 являється особою раніше неодноразово судимою, має не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, за які засуджувався до покарання у виді позбавлення волі (а.с.172-177).
Останній раз засуджувався 21.12.2012 року за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.08.2017 року з установи виконання покарань - ДУ «Ірпінський виправний центр №132» умовно-достроково на невідбутий строк покарання чотири місяці три дні (а.п. 194-197).
Разом з тим, після звільнення з установи виконання покарань обвинувачений жодних висновків для себе щодо необхідності дотримуватися встановлених у суспільстві правил співжиття та не порушувати охоронювані кримінальним законом відносини власності не зробив і знову 25.08.2018 року намагався вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, яке згідно ч.4 ст.12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів, та 01.12.2018 року вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений ч.2 ст.185 КК України, та віднесений згідно ч.3 ст.12 КК України до категорії середньої тяжкості, є умисним та закінченим злочином, що свідчить про систематичний характер його протиправних дій.
При цьому кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив під час судового розгляду Устинівським районним судом Кіровоградської області стосовно нього обвинувального акту за правовою кваліфікацією за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, про що йому було достеменно відомо, оскільки він з`являвся в судові засідання.
Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про стійку антисоціальну спрямованість та підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Обвинувачений ОСОБА_8 не одружений, не працюючий, постійних доходів для проживання не має, суспільно-корисною діяльністю не займається. Малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має (а.п.183).
Обвинувачений ОСОБА_8 по місцю фактичного проживання без реєстрації в с.Бокове Долинського району Кіровоградської області характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями, схильний до крадіжок. В громадських місцях поводиться посередньо (а.п.184).
Згідно відповіді головного лікаря Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області та лікарів Долинської центральної районної лікарні Кіровоградської області обвинувачений на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.185, 188).
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
За змістом досудової доповіді, складеної 12.11.2018 року старшим інспектором Долинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , останній згідно соціально-психологічної характеристики проживає у власному будинку разом із співмешканкою та її двома неповнолітніми дітьми. Проживає за рахунок тимчасових заробітків, соціальних виплат на дітей та за рахунок домашнього господарства. Має потребу в додаткових коштах на задоволення базових потреб. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі, окремих осіб, оцінюється як низький. Виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, не можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.п.39-41).
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.185 КК України, суд визнає щире каяття.
При цьому суд не приймає до уваги, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зазначені захисником обставини, а саме: 1) наявність в обвинуваченого на утриманні двох неповнолітніх дітей, оскільки згідно довідки про склад сім`ї №852/02-23 від 28.08.2019 року обвинувачений ОСОБА_8 проживає по АДРЕСА_1 разом зі співмешканкою ОСОБА_15 та її дочками ОСОБА_16 , 2008 року народження, і ОСОБА_17 , 2011 року народження (а.п.183); доказів на підтвердження батьківства обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно зазначених дітей останнім суду надано не було та під час допиту в судовому засіданні обвинуваченим було повідомлено про відсутність власних дітей. Разом з тим, згідно положень ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України лише батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ч.1 ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу; 2) добровільне відшкодування обвинуваченим завданої майнової шкоди, оскільки згідно безпосередньо досліджених судом письмових доказів, а також показань потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 викрадене обвинуваченим майно було повернуте їм саме працівниками поліції, а не обвинуваченим (а.п.146, 161). При цьому потерпілому ОСОБА_7 був повернутий лише зарядний пристрій до акумуляторної батареї «BATTERY CHARDER 20A MA-1220A», оскільки інші викрадені в нього речі - підвісний підшипник для автомобіля ВАЗ 2105 та хрестовина для карданного валу обвинуваченим були втрачені, про що останній надав суду відповідні показання. Крім того, доказів відшкодування потерпілим вартості викраденого у них майна шляхом сплати відповідних грошових коштів обвинуваченим суду також надано не було; 3) не значний розмір майнової шкоди, заподіяної вчиненим обвинуваченим ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням, оскільки розмір заподіяної шкоди має значення для вирішення питання про наявність в діях особи складу кримінального правопорушення або кваліфікації дій особи за ч.ч.3, 4 чи 5 ст.185 КК України, натомість кваліфікуючими ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, є повторність та проникнення у сховище.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , за кожним із вчинених ним кримінальних правопорушень, судом по справі не встановлено.
При цьому даючи оцінку показанням самого обвинуваченого про вживання ним спиртних напоїв безпосередньо перед вчиненням кримінальних правопорушень, суд приходить до наступного висновку.
В пред`явленому ОСОБА_8 обвинуваченні зазначено про відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України. Згідно п.13 ч.1 ст.67 КК України обставиною, обтяжуючою покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З урахуванням викладеного, суд не може вийти за межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення відповідно до обвинувальних актів, а тому судом не встановлено обтяжуючу покарання ОСОБА_8 обставину, як перебування його в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також положення ч.ч.1, 3 ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого особою діяння, ступеня здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, та те, що строк або розмір покарання за вчинення замаху на злочин не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.69 КК України, виходячи з даних про його особу та наявності лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання у виді щирого каяття.
Суд також не вбачає підстав для призначення ОСОБА_8 покарання з урахуванням ст.75 КК України, оскільки з урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів та його особи, наявності у нього непогашених та не знятих судимостей за вчинені раніше тяжкі злочини, високу ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, за відсутності обставин, які в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, судом не встановлені обставини, за яких призначення покарання в межах санкцій ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України є недоцільним, а виправлення обвинуваченого можливе без відбування ним покарання.
Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 28.11.2018 року у справі №242/2232/17.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
На підставі викладеного, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з урахуванням: ступеня тяжкості злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, незакінчений замах на вчинення якого був здійснений обвинуваченим, та який є тяжким; ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який є злочином середньої тяжкості; особи обвинуваченого, який будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних тяжких злочинів до покарання у виді позбавлення волі із подальшим застосуванням до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням та умовно-дострокового звільнення, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисні дії, безпосередньо спрямовані на вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, а також вчинив умисний закінчений злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, під час судового розгляду стосовно нього обвинувального акту, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого та його схильність до асоціальної поведінки; високого ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.65 КК України, необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 нових злочинів, навіть за наявності пом`якшуючої покарання обставини у виді щирого каяття та відсутності тяжких наслідків вчинених ним кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі, призначене відповідно до ч.1 ст.70 КК України спочатку за кожний злочин окремо в межах санкцій ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, які передбачають кримінальну відповідальність за вчинені ним суспільно-небезпечні діяння, та з визначенням остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з відбуванням призначеного покарання в умовах ізоляції від суспільства, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідати характеру вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, їх небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому суд не вбачає підстав для вжиття відповідних заходів реагування на повідомлені обвинуваченим ОСОБА_8 обставини заподіяння йому потерпілою ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у виді розбиття голови, поранення вуха та плеча, оскільки обвинуваченим було підтверджено в судовому засіданні, що з відповідними заявами про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення гр-нкою ОСОБА_6 він до органів поліції не звертався, як і не звертався до закладів охорони здоров`я з метою отримання медичної допомоги. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених вище обставин суду не надав.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.п.4, 5 ч.9 ст.100 КПК України. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта за проведення судових товарознавчої та автотоварознавчої експертиз №3677/18-27 від 14.09.2018 року в сумі 286 грн. 00 коп. та №5069/18-27 від 02.01.2019 року в сумі 715 грн. 00 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 ..
Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_8 не було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, в тому числі, виконання вироку, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який неодноразово засуджувався за вчинення тяжких злочинів, та під час судового провадження вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України; з огляду на призначення судом обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати в умовах ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання даним вироком законної сили з метою запобігти ухиленню обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання. При цьому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КК України, не може, на думку суду, запобігти наведеному вище ризику.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
До набрання вироком законної сили обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі судових засідань.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 25 березня 2019 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази по кримінальному провадженню:
1) 10 літрів дизельного пального марки «Євро-5», які під час досудового розслідування були передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), залишити останній, як власнику, анулювавши розписку про зберігання;
2) капці чоловічі синього кольору, які були вилучені під час огляду місця події 25.08.2018 року, та знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_8 , як власнику;
3) металеву каністру ємкістю 10 літрів та гумовий шланг, які були вилучені під час огляду місця події 25.08.2018 року, та знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, - знищити.
4) зарядний пристрій до акумуляторної батареї «BATTERY CHARDER 20A MA-1220A» чорного кольору, який під час досудового розслідування був переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), залишити останньому, як власнику, анулювавши розписку про зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1