Справа № 404/2771/19
Номер провадження 1-кс/404/1864/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах іншого власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна та повернення тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню 0002949, за ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах власника вилученого майна звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з вимогою: скасувати арешт на автомобіль Volkswagen Jetta, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , вилучений на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2019 року та негайно повернути автомобіль марки Volkswagen Jetta, з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

В обґрунтування зазначив, що на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18.04.2019 року по кримінальному провадженню №0002949 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 187 КК України, наданий дозвіл на проведення обшуку та вилучення вищевказаного автомобіля.

ОСОБА_4 подала заяву про повернення транспортного засобу без її участі, вимоги підтримала.

Прокурор подав заяву про вирішення вимог заявника без його участі. Заперечує можливість задоволення вимог клопотання через їх безпідставність.

Дослідивши письмові матеріали клопотання, з`ясовано наступні факти і відповідні їм правовідносини.

17.04.2019 року провели обшук в автомобілі марки Volkswagen Jetta, з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

На виконання вимог пункту 5-6 ч. 3 ст. 234 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведений обшуку автомобіля марки Volkswagen Jetta, з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2019 року було надано дозвіл на проведення обшуку вказаного автомобіля та на його вилучення. В подальшому даний автомобіль помістили на стоянку ІТТ ГУ НП в Кіровоградській області.

Згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Завдяки проведеному обшуку слідчий вилучив сліди що знаходились в транспортному засобі марки Volkswagen Jetta, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , тобто досяг завдань цього кримінального провадження. (ст. 2 КПК України)

Орган досудового розслідування мав достатній час та процесуальні можливості для вилучення слідів можливої злочинної діяльності підозрюваних осіб.

Проте, за результатами обшуку вилучили не тільки сліди, але й саме володіння легковий автомобіль, в якому виявили сліди вчинення злочину.

Після проведеного обшуку слідчий з прокурором реалізували належне їм право на проникнення один раз до автомобіля (ч. 1 ст. 235 КПК України). Орган досудового розслідування не отримав інших дозволів на повторне проникнення до транспортного засобу. Таким чином подальше утримання іншого володіння є неефективним.

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 16 КПК України)

Орган досудового розслідування обмежив право власності на транспортний засіб, хоча не має вмотивованого судового рішення, з тексту якого вбачається обґрунтованість чи реальна потреба в подальшому утриманні вилученого автомобіля.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Зі змісту п.3 ст. 169 КПК України вбачається, що тимчасово вилучене майно повертається особі у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2019 року, відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль.

За таких умов вилучений транспортний засіб має статус тимчасово вилученого майна та підлягає поверненню законному володільцю.

З огляду на з`ясовані обставини, подальше утримання іншого володіння (автомобіля) є надмірним обтяженням, оскільки відсутні відомості що вказаний транспортнимй засіб здобуто злочинним шляхом, чи належить підозрюваному на праві власності та до цього майна у майбутньому може бути застосоване таке додаткове покарання, як конфіскація майна.

Разом з тим, вимоги представника власника транспортного засобу про скасування арешту автомобіля марки Volkswagen Jetta, з державним номерним знаком НОМЕР_1 не підлягають задоволенню, оскільки в цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2019 року, відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На виконання ч. 2 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до ст.ст. 13 та 41 Конституції і ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якими закріплені основні принципи здійснення права власності та його обмеження:

- по-перше, встановлено право безперешкодно і в повному обсязі здійснювати правомочності власника щодо свого майна;

- по-друге, визначено межі допустимого розумного втручання держави (державних органів) у здійснення правомочностей власника. Причому таке втручання повинно бути законним і має здійснюватися з дотриманням принципу справедливого балансу між публічним і приватним інтересами.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Протоколу №1 є попередження порушень принципу безперешкодного користування свої майном. Втручання в право безперешкодного користування своїм майном передбачає справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю дотримання основних прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі Спорронг і Льонрот проти Швеції виходив з контексту загальної норми про мирне володіння майном, проголошеної в першому реченні частини 1 Протоколу №1, та зазначив, що пошук цієї рівноваги відбиває структуру статті 1 Протоколу №1 у цілому. Справедлива рівновага між інтересами суспільства та інтересами особи полягає в тому, що тягар, спричинений особі втручанням в її інтереси, має перебільшуватися або достатньо компенсуватися процедурами або певними формами чи заходами, направленими на послаблення тягара.

В рішенні (справа Антрік проти Франції) Європейський суд виходив з того, що при вирішенні питання щодо правомірності позбавлення права власності має бути обґрунтоване співвідношення між застосованими заходами та переслідуваною метою, яку намагаються досягти шляхом заходів позбавлення особи її власності.

У справі Совтрансавто Холдінг проти України Європейський суд зазначив, що спосіб, в який проводився та закінчився судовий розгляд справи, також як і ситуація невпевненості, якої зазнав заявник, порушили справедливу рівновагу між вимогами суспільного інтересу та потребою захищати право заявника на повагу до його майна. Як наслідок, держава не забезпечила виконання свого зобов`язання гарантувати заявнику ефективне користування своїм правом власності, гарантованим статтею 1 Протоколу №1.

В рішенні (справа Звежинський проти Польщі) Європейський суд наголосив, що позбавлення майна, у визначенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності. Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися справедливої рівноваги між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Цю рівновагу буде порушено, якщо особі доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Отже, заявлений суб`єкт оскарження вчиняє бездіяльність, через несвоєчасне повернення тимчасово вилучених речей, тобто заявлений суб`єкт оскарження необхідно зобов`язати повернути тимчасово вилучені речі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно вимог ст. 169 цього Кодексу. Отже, твердження представника власника автомобіля про бездіяльність та необхідність повернення майна є законним і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 169, 303-307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно та повернення тимчасово вилученого майна, задовольнити частково.

Зобов`язати особу, якій доручено проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню 0002949, негайно повернути ОСОБА_4 , вилучений 18.04.2019 року транспортний засіб марки «Volkswagen Jetta», з державними номерними знаками НОМЕР_1 .

У задоволенні вимоги про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого судового засідання. (ст. 309 КПК України).

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1