ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/2387/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/819/67/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційний суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 09.09.2013 року Нахімовським районним судом міста Севастополя, АР Крим за ч.2 ст.121, ст.71 КК України на 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 10.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.12.2011 року по 17.12.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України, початок строк: 02.12.2011 року, кінець строку: 17.11.2019 року,

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 в період іспитового строку не виконав умов відбування покарання та повторно вчинив умисний злочин, що вказує його на небажання виправитись в період іспитового строку, відбув 2/3 частини покарання, право на звернення до суду з даною заявою у нього виникло за рахунок зарахування періоду попереднього ув`язнення, згідно ст.72 КК України. За весь період відбування покарання має лише чотири заохочення, які отримав напередодні настання пільги, що вказує на пристосування засудженого до умов відбування покарання, мав одне стягнення. Згідно довідки від 13.08.2018 року про заробітну плату засудженого та відшкодування ним завданих злочином збитків, ОСОБА_7 має позов в розмірі 37 378,50 грн., який не погашено, що свідчить про його небажання в добровільному порядку виконувати вирок в частині цивільного позову. Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_7 не працевлаштований, роботи по благоустрою відділення та прилеглої території, в яких він приймає участь, є обов`язком засудженого і не можуть бути показником його сумлінної поведінки та ставлення до праці. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поведінка ОСОБА_7 не є сумлінною, він не працює, що в сукупності дає підстави вважати, що він лише намагається стати на шлях виправлення.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали. Свої доводи мотивує тим, що суд не взяв до уваги факт того, що він працює в установі за власною ініціативою, навчається при установі виконання покарань, виконавчий лист про сплату позову за вироком до колонії не надходив. Наголошує, що за весь час відбування покарання усвідомив свою провину у вчиненні злочину, щиро розкаявся, дотримувався режиму установи виконання покарань, тобто довів своє виправлення. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги та просив їх задовольнити,думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності притягувався один раз за порушення режиму відбування покарання, має 4 заохочення, з яких 3 заохочення датовані за останній час відбування покарання: 22.03., 04.06., 16.07.2018 року. На промисловій зоні не працевлаштований, але за власною ініціативою приймає участь у роботах по благоустрою відділення та прилеглої території. Дотримується вимог режиму, в період з 02.02.2018 по 13.07.2018 року навчався у навчальному центрі при установі за фахом «швачка» 2-го розряду. По відношенню до працівників адміністрації ввічливий та тактовний, спілкується переважно із засудженими з позитивною спрямованістю. Має позов згідно вироку суду в сумі 37378, 50 грн., але виконавчого листа до бухгалтерії установи не надходило.

Згідно протоколу №7 від 14.04.2015 року, ОСОБА_7 відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не стає на шлях виправлення.

Згідно протоколу №10 від 22.03.2016 року, йому відмовлено в заміні призначеного покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

Згідно протоколу № 23 від 26.07.2016 року, ОСОБА_7 відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів свого виправлення.

Згідно протоколу №21 від 08.08.2017 року, йому же повторно відмовлено в умовно-достроковому звільненні з тих же підстав.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_7 на виявлення особистого бажання до праці, навчання під час відбування покарання та щире каяття у вчиненні злочину, за який він відбуває покарання, не є такими, що доводять факт його виправлення, враховуючи дані про його особу в цілому за весь час відбування покарання, який будучи раніше судимою особою за вчинення злочинів, один з яких є тяжким, в період іспитового строку вчинив новий умисний тяжкий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.

Як убачається з наявної в матеріалах справи характеристики на ОСОБА_7 , йому неодноразово було відмовлено в застосуванні заохочувальних норм за останні роки відбування покарання і це жодним чином не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які стосуються аналізу наявних у засудженого заохочень. Як встановлено перевіркою матеріалів справи, в Дар`ївській виправній колонії №10 засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 03.02.2014 року, однак з того часу по день звернення із клопотанням про застосування умовно-достроково звільнення засуджений отримав 4 заохочення, три з яких є нещодавніми, отриманими напередодні строків настання звернення для отримання пільг. (а.п.4) Вказане свідчить про те, що він лише став на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення клопотання ОСОБА_7 , як про це ставить питання апелянт, колегія судів не знаходить, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2018 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 07 листопада 2018 року
Ухвала набрала законної сили 06 листопада 2018 року

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2