Номер провадження:1-кп/521/413/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою у відношенні: ОСОБА_5 , за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор під час обговорення питання в порядку ст. 331 КПК України просив продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наводячи доводи на підтвердження своєї позиції.

Сторона захисту просила не продовжувати запобіжний заход у вигляді тримання під вартою, наводячи доводи на підтвердження своєї позиції.

При вирішені питання в порядку ст. 331 КПК України суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «I.A. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі та п. 3 ст. 5 Конвенції, згідно з якими судові органи мають навести підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані.

Суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 необхідно продовжити з наступних підстав.

Стороною обвинувачення надано доказів щодо можливості переховування від органів суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні особливо тяжкого злочину, що з урахуванням інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України відсутність міцних соціальних зв`язків, може свідчити про наявність ризику переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Крім того, ОСОБА_5 раніше судимий, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого злочину (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, що запобіжний заход у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для обрання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.
Суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, численних рішень ЄСПЛз додержанням відповідної процедури, встановленої законом не вбачає можливим визначити альтернативний запобіжний заход у відношенні обвинуваченого.

Суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Продовжити щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України запобіжний заход у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з урахуванням ухвали суду до 07.01.2019 року включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1