Справа № 645/3016/18
Провадження № 1-кп/645/520/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

в с т а н о в и в:

09 квітня 2018 року, приблизно о 22 год. 00 хв., у будинку за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_7 виник конфлікт. Сварка відбувалась у залі вказаного будинку. Під час сварки ОСОБА_6 зі своєю дружиною ОСОБА_7 , у кімнаті знаходився син ОСОБА_7 - неповнолітній ОСОБА_4 Намагаючись припинити сварку та захистити свою матір, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та відштовхнув його від ОСОБА_7 .

В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Так, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, з метою заподіяння тілесних ушкоджень з мотиву помсти взяв зі своєї кімнати пластикову трубу, до якої були примотані ізоляційною стрічною леза від канцелярського ножа, повторно підійшов до ОСОБА_4 та наніс йому вищезазначеною пластиковою трубою один удар зверху вниз справа на ліво в область кисті правої руки ОСОБА_4 , спричинивши тим самим ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №09/1357 -С/2018 від 26 травня 2018 року, тілесні ушкодження у вигляді травми правої кисті у вигляді відриву (відсічення) нігтьової фаланги на рівні міжфлангового зчленування 1 пальця. За ступенем тяжкості травми правої кисті у вигляді відриву (відсічення) нігтьової фаланги на рівні міжфлангового зчленування 1 пальця, не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила стійку втрату загальної працездатності в розмірі 10 %, і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно п.п. 2.2.3. і 2.2.1.г Наказу МОЗ України від 17.01.1995 р. №6 , Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що 9 квітня 2018 року, знаходячись у себе дома - в будинку АДРЕСА_1 та намагаючись примиритися с дружиною ОСОБА_7 , з якою за день до цього посварився, підійшов до останньої та хотів взяти малолітнього сина ОСОБА_8 , який знаходився у дружини на руках. Після того, як дружина відмовила, він штовхнув її долонею у плече, в той момент її старший син ОСОБА_4 підійшов до нього ззаду та наніс йому чотири удари по затилку. Відразу з іншої кімнати вийшов його батько ОСОБА_9 , який повалив його на підлогу та почав душити. Після цього, він пішов до своєї кімнати, де на шафі взяв заздалегідь виготовлену палицю з двома канцелярським лезами на кінці, яку виготовив та зберігав для самозахисту, та повернувся до кімнати, в якій знаходились дружина ОСОБА_7 з малолітньої дитиною ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та мати обвинуваченого ОСОБА_10 , яка побачивши його стала між ним та ОСОБА_4 . Так, маючи намір налякати ОСОБА_4 та не бажаючи наносити останньому тілесні ушкодження, махнув палицею зверху вниз. Тоді ОСОБА_4 сказав, що він відрубав йому палець. Відразу після того, обвинувачений сховав палицю у дворі та пішов до своєї кімнати. В подальшому обвинувачений визнав свою вину повністю, розкаювався у скоєному, однак відмовився давати показання.

Крім визнання обвинуваченим своєї провини, вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що дійсно 9 квітня 2018 р. о 21 год. 00 хв., знаходився у домі за адресою: АДРЕСА_1 , де жила його мати та вітчим. Так, у його присутності між матір`ю ОСОБА_7 та вітчимом ОСОБА_6 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт, в результаті якого, ОСОБА_6 вдарив його матір долонею руки, він відразу вступився за мати та два рази штовхнув ОСОБА_6 в шию. Після того, вийшов батько ОСОБА_6 ОСОБА_9 та між ними зав`язалася бійка. Після бійки ОСОБА_6 пішов до своєї кімнати та повернувся з палицею з примотаними двома лезами на кінці та зі словами: «що до захищався, захисник?» наніс йому два удари зверху вниз зазначеною палицею, в результаті яких відсік йому одну фалангу великого пальця на правій руці та друга фаланга великого пальця на правій руці залишилась висіти. Зрозумівши, що сталося ОСОБА_6 почав сміятися та пішов до своєї кімнати;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , дружиною обвинуваченого та матір`ю потерпілого, яка підтвердила, що 9 квітня 2018 року о 21.00 в будинку АДРЕСА_1 , де вона проживала разом із чоловіком ОСОБА_6 та його батьками, між нею та ОСОБА_6 , який був у стані алкогольного сп`яніння, виникла суперечка. Так, ОСОБА_6 намагався поговорити з нею та взяти у неї дитину ОСОБА_8 , однак вона відмовили і ОСОБА_6 наніс їй удар у плече. При цьому були присутні свекруха ОСОБА_10 та її син ОСОБА_4 , який відразу вступився за неї та штовхнув ОСОБА_6 два рази. Відразу з іншої кімнати прийшов свекор ОСОБА_9 та між ОСОБА_6 та свекром почалася бійка. Після бійки ОСОБА_6 пішов та повернувся через деякий час з палицею з примотаними на кінці двома канцелярським ножами, яку він зробив рік до цього та зберігав на шафі у своїй кімнаті, почавши нею махати. Син ОСОБА_4 стояв та тримав руки попереду великими пальцями вверх. Так, ОСОБА_6 був агресивно налаштований до сина та наніс два удари палицею, першим ударом відсік ОСОБА_4 великий палець правої руки, другим ударом розбив потерпілому губи, після того пішов з кімнати;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , матір`ю обвинувачуваного, яка у судовому засіданні пояснила, що 9 квітня 2018 року о 21.00 знаходилась у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у кімнаті разом із невісткою ОСОБА_7 , її сином ОСОБА_4 та внуком ОСОБА_8 . У її присутності між сином ОСОБА_6 та невісткою виник конфлікт, в ході якого син намагався взяти дитину, невістка йому відмовляла, посилаючись на його стан. Коли невістка ОСОБА_7 відкинулась назад її син ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 зі словами: «відійди від матері, гадаєш я не зможу її захистити» та наніс останньому чотири удари кулаками по спині. В цей час із іншої кімнати вийшов чоловік ОСОБА_9 та між сином й чоловіком розпочалась бійка. Після того, ОСОБА_6 вийшов із кімнати та повернувся вже з палкою, яка була обмотана ізоляційною стрічною та спитав: «хто тут сміливий?». Свідок вказала, що стояла між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та заспокоювала останнього. ОСОБА_6 відштовхнув її на диван та в той момент коли вона сідала, останній наніс ОСОБА_4 удар палицею. Момент нанесення удару вона не бачила, однак почула крик невістки, що син відсік палець ОСОБА_4 та побачила закривавлений палець ОСОБА_4 . Після того, викликала поліцію;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив, що у квітні 2018 року, наступного дня після Великодня, у вечірній час, знаходився у будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де спілкувався з останнім, при цьому спиртних напоїв вони не вживали та в його присутності ніяких конфліктів не було. Наступного дня, від ОСОБА_6 йому стало відомо, що останній відсік палець пасинку;

- висновком експерта № 09/1357-С/2018 від 26 травня 2018 року, відповідно до якого, згідно з представленої медичної документації у громадянина ОСОБА_4 , 2001 р.н., мала місце травма правої кисті у вигляді відриву (відсічення) нігтьової фаланги на рівні міжфалангового зчленування 1 пальця. Дана травма виникла від дії гострого предмету володіючого ріжучими властивостями і могла бути отримана в строк вказаний в ухвалі та в медичній документації. Не можна виключити можливість виникнення даної травми і в результаті знаряддя представленого для дослідження (пластиковою трубою довдиною 0,5 м сірого кольору до якої примотані ізоляційною лентою леза від канцелярського ножа). За ступенем тяжкості травма правої кисті у вигляді відриву (відсічення) нігтьової фаланги на рівні міжфалангового зчленування 1 пальця не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила стійку втрату загальної працездатності в розмірі 10%, і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Показання гр. ОСОБА_4 , дані ним при проведенні слідчого експерименту від 23.05.2018 року, та в протоколі допиту від 11.05.2018 року в цілому не суперечать наявним судового-медичним даним в частині механізму утворення встановленого у нього тілесного ушкодження;

- змістом протоколу огляду місця події від 09.04.2018 року під час якого, у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлений предмет, схожий на биту, яка перемотана синьою ізоляційною стрічкою, довжиною 80 см, на кінців 2 канцелярських ножі довжиною 3 см з одного боку, а з іншого - чорною тканиною намотано рукоятку; схемою та фотознімками до нього;

- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 22 травня 2018 року за участю свідка ОСОБА_12 , в ході проведення якого встановлено, що 09.04.2018 року приблизно о 21 год 00. хв. чоловік знаходився у своїй кімнаті. ОСОБА_12 з невісткою, онуком та сином невістки знаходились у прохідній кімнаті. У третій кімнаті знаходився син ОСОБА_6 . Син зайшов до них у кімнату з вимогою, щоб невістка йшла з ним спати, однак остання не погодилась, оскільки ОСОБА_6 знаходився у стані алкогольного сп`яніння. В цей же час на руках у невістки знаходився онук, якого ОСОБА_6 намагався у неї відняти. Побачивши це, син невістки почав заступатися за свою матір, сказав: «Відійди від моєї матері, гадаєш я захистити її не зможу?». Після чого син ОСОБА_6 вийшов з кімнати, а потім повернувся через декілька секунд з пластиковою палкою, яка була обмотана ізоляційною стрічкою та на кінці якої примотане лезо. ОСОБА_6 підійшов до сина ОСОБА_13 , при цьому спитавши у нього: «Хто тут такий сміливий?» та махнув палкою зверху вниз. Олександр захищаючись виставив уперед праву руку, таким чином, що ОСОБА_6 лезом палки відсік частину великого пальця правої руки ОСОБА_14 ;

- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 23.05.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 , в ході проведення якого ОСОБА_4 пояснив, що 09.04.2018 року приблизно о 21 год. 00 хв. він знаходився у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У кімнаті бабусі він знаходився з матір`ю та маленьким братом. До них у кімнату зайшов вітчим ОСОБА_15 , який знаходячись у стані алкогольного сп`яніння почав конфлікт з матір`ю. Так, вітчим почав вихоплювати дитину з рук матері, проте мати не віддавала йому дитину, у зв`язку з чим вітчим почав махати у її бік руками та при цьому вдарив її декілька разів. Тоді, він відштовхнув ОСОБА_16 від матері. У кімнату зайшов дід ОСОБА_9 і почав притримувати вітчима від матері. Після того, ОСОБА_6 пішов у свою кімнату і приніс пластикову трубу. Пізніше він дізнався, що на кінці цієї труби було закріплено лезо. Підійшовши до нього вітчим сказав: «Ну, що захисник, давай тепер спробуємо» та почав махати перед ним цією пластиковою трубою у різні сторони. В той момент, він стояв напроти ОСОБА_6 та його руки були біля грудей. Тоді вітчим махнув трубою зверху вниз та справа наліво по діагоналі, таким чином що лезом відсік першу фалангу великого пальця його правої руки. Друга фаланга була також пошкоджена, оскільки була перебита кістка та сухожилля. Вітчим наніс другий удар трубою, махнув нею у бік його обличчя, при цьому пошкодив верхню губу. Мати почала кричати, заслонивши його собою;

- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 23 травня 2018 року за участю свідка ОСОБА_7 та фотознімками до нього, в ході проведення якого встановлено, що 09.04.2018 року приблизно о 21 год. 00. хв. до неї у кімнату зайшов чоловік ОСОБА_6 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння та сказав, що бажає поговорити, на що остання відмовила, посилаючись на його стан. До їх кімнати зайшла свекруха, ОСОБА_6 почав хапати за руки молодшу дитину, намагаючись забрати. Свекруха прохала, щоб ОСОБА_6 відпустив дитину, але останній почав замахуватися на ОСОБА_7 . Старший син ОСОБА_4 , який знаходився біля ОСОБА_7 почав заступатися. ОСОБА_4 та свекор кілька хвилин намагались заспокоїти ОСОБА_6 , після чого свекор та ОСОБА_6 пішли у кімнату та останній приніс трубу з лезом на кінці. Підійшовши до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 почав махати перед ним цією трубою з лезом, у різні сторони. Син стояв перед ОСОБА_6 притиснувши до себе лікті обох рук, передпліччя виставивши уперед. ОСОБА_6 махнув трубою зверху вниз справа наліво по діагоналі таким чином, що лезом відсік першу фалангу великого пальця правої руки. Друга фаланга була також пошкоджена, перебита кістка та сухожилля. Після чого, ОСОБА_6 наніс другий удар трубою, махнувши нею у бік обличчя сина та розсік йому верхню губу. ОСОБА_7 почала кричати та заслонила собою сина, але ОСОБА_6 не зупинявся махати трубою у бік сина, хоча розумів, що відсік йому палець;

- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 22 травня 2018 року за участю свідка ОСОБА_9 та фотознімками до нього, в ході проведення якого встановлено, що 09.04.2018 року приблизно о 21 год. 00 хв. він знаходився у своїй кімнаті. Через деякий час почув крик невістки ОСОБА_7 . Увійшовши до іншої кімнати побачив, що друг навпроти друга на відстані витягнутої руки стояли його син ОСОБА_15 та син невістки ОСОБА_14 , дружина стояла біля них, невістка з дитиною на руках знаходилась біля дивану. Свідок побачив, що кисть правої руки сина невістки - ОСОБА_14 була у крові. Зрозумівши, що ОСОБА_6 наніс останньому тілесні ушкодження, свідок схопив його та відштовхнув, при цьому вони впали на підлогу. Піднявшись свідок пішов до своєї кімнати, до приїзду поліції не виходив з неї;

- речовим доказом пластиковою трубою довжиною приблизно 80 см, яка обмотана синьою ізоляційною стрічкою, з одного боку виступає 2 канцелярських ножа на 3 см від пластикової труби, з іншого боку обмотана чорною тканиною.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає необґрунтованим обвинувачення в частині того, що ОСОБА_4 під час сварки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшов до матері та затулив її собою від ОСОБА_6 . Так, як вбачається зі змісту протоколів проведення слідчих експериментів та пояснень вищевказаних потерпілого, свідків, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , під час конфлікту останнього з ОСОБА_7 , та відштовхнув останнього від матері. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зміни в цій частині обставини події злочину зазначені в обвинуваченні, що не змінює кваліфікацію дій ОСОБА_6 .

Суд, виходячи з принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів, передбачених ст. 22 КПК України, прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту у судовому засіданні свідка обвинувачення ОСОБА_17 .

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винною.

Оцінюючи вказані вище докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є доведеною та кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачений ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину
Так, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Вину обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України суд вважає доведеною.

Необхідно наголосити, що відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 66 КК України судом визнається щире каяття у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, вказане органом досудового слідства як обтяжуюча покарання обставина, суд такою обставиною не визнає, оскільки вважає її недоведеною. Приймаючи до уваги, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та відсутності належних доказів, що підтверджують стан сп`яніння обвинуваченого, а всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого, суд приходить до переконання, що висновок органу досудового слідства про вчинення ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння та зазначення вказаної обставини як такої, що обтяжує його покарання, не ґрунтувався на вимогах закону.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він не судимий, одружений, офіційно не працює, має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному (профілактичному) обліку у КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КЗОЗ «ХМПНД №3» не звертався.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, який раніше не судимий, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком при здійсненні контролю за поведінкою засудженого відповідно до положень ст. 76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Законним представником потерпілого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, відповідно до якого він просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., яку було завдано ОСОБА_6 в результаті вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування матеріальної, моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ним втрати та з чого при цьому виходять.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За таких обставин суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав неповнолітній потерпілий, його стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, визнання позову обвинуваченим та з урахуванням інших обставин. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, завданої тілесними ушкодженнями підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 100 000 грн., при цьому суд виходить з того, що тілесні ушкодження отримані потерпілим в результаті умисного спричинення тілесних ушкоджень безумовно, спричинили йому душевний біль та страждання.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не обиралась.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п.3 ч.2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речовий доказ пластикову трубу довжиною приблизно 80 см, яка обмотана синьою ізолентою, з одного боку виступає 2 канцелярських ножа на 3 см від пластикової труби, з іншого боку обмотана чорною тканиною, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , до набрання вироком суду законної сили немає.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1