В И Р О К

Іменем України
№ 610/2055/18

№ 1-кп/610/22/2019

м. Балаклія 09.01.2019 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: ОСОБА_1

за участі
прокурора: ОСОБА_2 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000690 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уроджениці м. Балаклія Харківської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 ; громадянки України; з повною загальною середньою освітою; одруженої, має дитину 2007р.н.; офіційно не працевлаштованої; раніше судимої:

08.11.2016р. Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1р. позбавлення волі (звільнена від покарання з випробуванням на 1р. і покладенням обов`язків),

27.03.2018р. Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України (08.02.2018р. Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 297, 71 КК України до 4р. 3міс. позбавлення волі) до 4р. 3міс. позбавлення волі. Під вартою з 06.07.2018р.,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

29 червня 2018 року, приблизно о 12.00 годині, в АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , умисно, таємно викравши, незаконно заволоділа паспортом громадянина України ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 , розпорядившись ним на власний розсуд.

29 червня 2018 року, приблизно о 12.00 годині, в АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , реалізуючи умисел на заволодіння грошима ОСОБА_8 з його банківського рахунку, з корисливих мотивів, умисно, таємно викрала офіційні документи - банківські картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , розпорядившись ними на власний розсуд.

29 червня 2018 року, приблизно о 12.00 годині, в АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , реалізуючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, умисно, таємно викрала належні ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 520 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд.

Обвинувачена повністю визнала себе винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України. Тому, виконавши вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження події злочинів, винуватості обвинуваченої у вчиненні злочинів.

У вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачена не визнавала себе винуватою, а згодом визнала повністю. Тому, докази досліджувалися у повному обсязі.

Під час допиту по суті обвинувачення обвинувачена пояснила, що перебуваючи з потерпілим у нього вдома викрала паспорт потерпілого, в якому зберігалися дві банківські картки.

Спочатку заперечувала крадіжку грошей потерпілого, а згодом визнала її. Пояснила, що заодно викрала ї гроші потерпілого 520-550грн., які лежали на тумбі. Витратила їх на придбання овочів на ринку для себе і дитини. Потерпілий дозволу на це не надавав. Паспорт і банківські картки потерпілого у неї були вилучені. В магазині викрадені гроші не витрачала.

Потерпілий просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. В порядку ст. 325 КПК України клопотання задоволено. 21.08.2018р. потерпілий помер (а.с. 68-69).

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вина обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наведених у цьому вироку обставин повністю підтверджується достатньою сукупністю та взаємозв`язком належних і допустимих досліджених судом доказів.

06.07.2018р. відомості про вчинення злочину було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань з кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 70) на підставі заяви потерпілого ОСОБА_8 від 05.07.2018р. (а.с. 71).

05.07.2018р. під час проведення огляду у обвинуваченої ОСОБА_3 були виявлені і вилучені вказані в формулюванні обвинувачення паспорт громадянина України ОСОБА_9 і 2-ві банківські картки останнього (а.с. 72-74), які визнані речовими доказами (а.с. 75).

За життя, 06.07.2018р. потерпілий ОСОБА_8 був допитаний слідчим і пояснив, що поблизу магазину познайомився з обвинуваченою і запросив її до себе додому. Поки вона готувала їжу, він заховав за шафу свій гаманець з грошима 520 гривень, 2-ма банківськими картками, своїм внутрішнім паспортом і податковим кодом. Це побачила обвинувачена, зайшовши до кімнати. Під час обіду він декілька разів виходив з будинку покурити. Невдовзі обвинувачена пішла. 01.07.2018р. виявив зникнення гаманця із змістом, повідомив до поліції. Вважає, що викрасти могла лише обвинувачена, оскільки інших осіб у нього вдома не було (а.с. 79).

06.07.2018р. за фотознімками, серед інших, потерпілий впізнав обвинувачену (а.с. 82-83).

Суд визнає належними доказами показання потерпілого ОСОБА_8 , надані слідчому при здійсненні досудового розслідування, так-як не може допитати його під час судового засідання і безпосередньо сприйняти його показання, оскільки він помер до цього. Його показання є вирішальними доказами по даній справі.

У рішенні від 16.12.14р. у справі «Хорнкастл та інші проти Сполученого Королівства» зазначено, що у випадках, коли показання відсутнього свідка є єдиною або вирішальною підставою для винесення обвинувального вироку, потрібні достатні врівноважуючі фактори, які дозволяють оцінити надійність показань.

Суд повинен вирішити, чи була поважна причина для неявки свідків до суду, чи були показання свідків «єдиними або вирішальними» доказами, і якщо так, то чи були адекватні врівноважуючі заходи для захисту прав заявників на справедливий суд. Ще раніше до аналогічних висновків ЄСПЛ дійшов у справі «Лука проти Італії» та «Аль-Хавайа і Тахері проти Сполученого Королівства» (15.12.11р.).

Проблемні питання неможливості допиту свідків у судовому засіданні в разі неможливості їх допиту врегульовані у рішенні ЄСПЛ у справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» від 11.12.08р. Так, відповідно до п. 214 ЄСПЛ не вбачає порушень Конвенції в тому випадку, коли судом вжито усіх заходів, скерованих на виклик свідків. У п. 217 цього рішення зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди повинні застосовувати Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Отже, суди при розгляді кримінальних проваджень можуть враховувати показання осіб, надані під час досудового розслідування, за умови, що вказані показання є єдиним чи вирішальним доказом.

У зв`язку з розбіжністю положення ч. 4 ст. 95 КПК України та практики ЄСПЛ існує колізія, яка підлягає усуненню.

При виникненні колізії між практикою ЄСПЛ та національним законодавством України повинна застосовуватися практика суду, оскільки ст. 8 КПК України передбачає використання принципу верховенства права у кримінальному провадженні з урахуванням практики ЄСПЛ.

Свідок ОСОБА_10 , продавець магазину, пояснила, що потерпілий проживав в районі розташування магазину і часто приходив за покупками. Також декілька разів заходила обвинувачена.

06.07.2018р. за фотознімками, серед інших, свідок впізнала обвинувачену (а.с. 80-81).

Сукупність досліджених судом допустимих і належних доказів є достатньою для ухвалення обвинувального вироку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої за:

ч. 3 ст. 357 КК України, як

незаконне заволодіння паспортом,

ч. 1 ст. 357 КК України, як

викрадення офіційних документів, вчинене
зкорисливих мотивів,

ч. 2 ст. 185 КК України, як

таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувачена: раніше судима; за місцем проживання характеризується посередньо; не перебуває на обліках у психіатра, нарколога, органі з питань пробації; офіційно не працевлаштована; одружена, має неповнолітню дитину (а.с. 84-101).

В суді винуватою себе у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючою покарання обставиною.

Обставинами, що обтяжують покарання за епізодами 1-2, суд визнає рецидив злочинів.

Визначаючи вид та міру покарання суд також виходить з того, що: вчинені три злочини, два з яких невеликої тяжкості та один середньої тяжкості, враховує особу обвинуваченої, яка раніше вже притягувалася до кримінальної відповідальності, внаслідок чого має значний злочинний досвід, але продовжує вчиняти нові злочини, що свідчить про її виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте не бажання безповоротно відмовитися від злочинного способу життя і стати на шлях виправлення і перевиховання, відсутність щирого каяття та підстав для призначення мінімального покарання і необхідність утримання виключно в умовах ізоляції від суспільства.

До відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди не приступила. Одночасно враховується сприяння кримінальному провадженню, поведінка обвинуваченої в суді.

Покарання необхідно призначити у перевищуючому мінімальний розмірі санкції.

Внаслідок того, що має місце сукупність злочинів, суд вважає можливим визначити покарання за вчинені злочини шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

Т.я. новий злочин вчинений після постановлення попереднього вироку, але до повного відбування покарання, то за правилами ч. 1 ст. 71 КК України має місце сукупність вироків.

Тому суд вважає необхідним до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 27.03.2018р.

Остаточне покарання призначити у відповідності з правилами ч. 4 ст. 71 КК України воно має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням покарання, що призначається обвинуваченій, а також для забезпечення виконання даного вироку, запобіжний захід їй, до набрання вироком законної сили, необхідно застосувати у виді тримання під вартою.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України,

у х в а л и в:

1. ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши їй покарання за:

oч. 1 ст. 357 КК України штраф 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 гривень,

oч. 3 ст. 357 КК України штраф 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 гривень,

oч. 2 ст. 185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

2.На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

3.На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 27.03.2018р. і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

4.До набрання цим вироком законної сили застосувати до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

5.Початок строку відбування даного покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання 06.07.2018р. в порядку виконання попереднього вироку.

6.Речові докази: що передані на зберігання потерпілому вважати повернутими законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений має право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, подати клопотання про помилування, доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, його копію вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1