Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2150/15-к
Номер провадження: 1-кп/511/5/18
20.11.2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження № 0000073 від 02.07.2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого машиністом-інструктором локомотивного депо ст. Подільськ Одеської залізниці, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,4 ст.197-1 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Згідно наданих суду матеріалів, встановлено що ОСОБА_4 в квітні 2014 року в порушення вимог ст.ст. 116,123-126 Земельного кодексу України, які регулюють порядок надання земельних ділянок в користування громадян, п. 5.20 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених МОЗ України №173 від 19.06.1996 року, яким визначено, що житлову забудову необхідно відокремлювати від залізничних ліній санітарно-захисною зоною шириною 100 м від осі крайньої залізничної колії за умови забезпечення нормативних рівнів шуму в прилеглих об`єктах та території забудови, умисно, з метою самовільного зайняття земельної ділянки, порушуючи також вимоги ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» №963- IV від 19.06.2003 року, з корисливих мотивів, не маючи відповідних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність та надання у користування земельної ділянки, самовільно зайняв земельну ділянку площею 24 квадратні метри, яка розташована на території санітарно-захисної зони залізничної колії на 1438 км 7-8 пікет ст. Роздільна Одеської області.
Дії ОСОБА_4 по даному епізоду кваліфіковані за ч. 2 ст.197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки у санітарно-захисній зоні,
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_4 , самовільно зайнявши раніше земельну ділянку, розташовану на території санітарно-захисної зони залізничної колії на 1438 км 7-8 пікет ст. Роздільна Одеської області площею 24 квадратні метри, в кінці квітня 2014 року в порушення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 5.20 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених МОЗ України №173 від 19.06.1996 року, самовільно здійснив будівництво гаражу довжиною 6 м та шириною 4 м, на самовільно захопленій земельній ділянці
Дії ОСОБА_4 по даному епізоду кваліфіковані за ч. 4 ст.197-1 КК України як самовільне будівництво будівель на самовільно-зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині другій цієї статті , а саме у санітарно-захисній зоні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні визнав, щиро розкаявся у вчиненні даного злочину . Суду пояснив, що не мав наміру порушувати земельне законодавство, так як вважав , що будує гараж на земельній ділянці, належній Роздільнянській міській раді і яка була частиною придомової території багатоквартирного будинку, в якому він проживає. При цьому розумів , що здійснює будівництво не в тих межах, які були відведені йому на місцевості. В майбутньому мав намір узаконити будівлю.
Представник потерпілої юридичної особи ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що дійсно обвинувачений самовільно захопив земельну ділянку та самовільно збудував гараж в санітарно-захисні зоні залізничної колії на 1438 км , 7-8 пікет станції Роздільна Одеської залізниці. Загальна площа земельної ділянки, яку обвинувачений зайняв, складає 24 кв.м. Цим самим порушив низку законодавчих актів, які забороняють будівництво на території санітарно-захисної зони залізничної колії.
Також покази представника ДП «Одеська залізниця» та причетність обвинуваченого до вчинення злочинів підтверджується :
- Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою Одеської залізниці, виданим 20.06.1999 року на підставі рішення Роздільнянської міської ради від 29.06.1999 року з схематичним планом відведення лінії Вапнярка Одеса в межах м.Роздільна (1437-1438 км) (а.с.42 т.1); - рішенням Роздільнянської міської ради від 02.10.2001 року №32/11 про вилучення із землекористування Одеської залізниці земельної ділянки під житлову забудову (а.с.47 т.1); - проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_7 у власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу на території АДРЕСА_2 гараж № НОМЕР_1 (а.с.58 т.1), ; - висновком земельно-технічної експертизи №1197 від 26.05.2015 року , згідно якої фактичне місце розташування земельної ділянки , зайнятої гаражем ОСОБА_7 не відповідає межам , передбаченим проектом відводу вказаної земельної ділянки , складеним в 2009 році ТОВ «Центр приватизації та експертної оцінки». Фактично межі зміщені в західному напрямку на 7,20 м. від затверджених меж (а.с.79 т.1); - висновком комплексної судової земельно-технічної експертизи та будівельно-технічної експертизи від 04.12.2017 року, згідно висновків якої на ділянці залізниці 1438 км 7-8 пікет станції Роздільна Одеської залізниці нормативно встановлена санітарно-захисна зона подовжуванністю 100 м. Враховуючи ширину санітарно захисної зони (100м) та відсутність документації щодо зміни розміру санітарно захисної зони по ст.Роздільна Одеської залізниці, відстань до задньої зовнішньої будівлі гаражу гр.Мультан до осі крайньої непарної залізничної колії Одеської залізниці складає 64 м, а тому будівля гаражу знаходиться в межах санітарно-захисної зони станції Роздільна . Також експертизою встановлено, що будівля гаражу ОСОБА_4 не відповідає п.1,2 ст.376 ЦК України , тобто є самочинним.(т.2 а.с.17)
Під час судового засідання від захисника та обвинуваченого надійшло клопотання про закриття кримінального провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 197 -1 КК України .

Прокурор не заперечував проти закриття провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності з відповідних підстав.

Представник ДП «Одеська залізниці» на виклик суду в судове засідання на розгляд даного клопотання не з`явилися.

Судом, з метою забезпечення істинності та добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснено останньому, що суд, за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, закриває кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільняє особу від кримінальної відповідальності. Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд здійснюється у загальному порядку.

Обвинувачений заявив суду, що свою вину він визнає, зміст правових наслідків закриття провадження з нереабілітуючих підстав їм цілком зрозумілий, та проти закриття провадження з вказаної підстави він не заперечує.

Суд, заслухавши думку прокурора, з`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав обвинуваченим, приходить до наступних висновків.

Згідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі .

Відповідно до вимог ч.2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 197-1 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а закриття кримінального провадження за такими обвинуваченням можливе після закінчення строку давності, термін якого відповідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України по даній категорії справ складає три роки.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
По даному кримінальному провадженню встановлено, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин в квітні 2014 року, після цього злочину вчинив в кінці квітня 2014 року злочин середньої тяжкості за ч.4 ст. 197-1 КК України , у зв`язку з чим строк давності переривався і розпочався з кінця 2014 року. Останній злочин середньої тяжкості ОСОБА_4 вчинив в кінці квітня 2014 року , у зв`язку з чим, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився - в кінці квітня 2017 року.
Таким чином, з урахуванням тяжкості та часу вчинення діяння, яке інкриміноване обвинуваченому, суд приходить до висновку, що на час слухання кримінального провадження у суді та розгляду клопотання обвинуваченого та його захисника про закриття провадження строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплинув за ч.2 ст.197-1 КК України.

Згідно ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Суд приходить до висновку про те, що позиція обвинуваченого є добровільною, останній, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Наслідки закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків давності обвинуваченому роз`яснено.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року "Про судову практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" при наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за перебігом строків давності, таке звільнення є обов`язковим.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час судового слідства по справі встановлено наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності.

Керуючись п.2 ч.2, ч.3 ст.49 КК України та п.1 ч.2 ст. 284, 286, 314-316,369,372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: