н/п 1-кп/490/763/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 00002736, та № 0001331 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 03.07.2009 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;

- 12.07.2010 року Заводським районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнився 12.09.2014 р. по відбуттю строку покарання; - 05.10.2016 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; потерпілий ОСОБА_5 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи засудженим 05.10.2016 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, та повторно скоїв кримінальні правопорушення за наступних обставин:

12 травня 2017 року приблизно о 23-30 годині у ОСОБА_3 , який перебував біля будинку № 9 по вулиці 6-та Слобідська у місті Миколаєві, виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна. Реалізовуючи свій умисел, діючи повторно, ОСОБА_3 , підійшов до ОСОБА_5 , який сидів на лавці поруч із вищевказаним будинком, де застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме: спричинивши останньому удар в область грудної клітини, заволодів грошовими коштами у сумі 300 гривень та банківською карткою «Ощадбанк» ДГуНОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_3 з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму у розмірі 300,00 гривень. Крім того, 06. 04.2018 року ОСОБА_3 прийшов до приміщення аптеки "Будем здоровы вместе", що розташована за адресою: м. Миколаїв, пр Центральнтий, 161/1, де у нього виник раптовий умисел направлений на таємне викрадення майна, що належить ТОВ "Таблетка А". Перебуваючи у черзі до каси №2 торгівельної зали аптеки "Будем здоровы вместе", ОСОБА_3 , підійшовши до вітрини, яка має вид дзеркальної шафи, яка складається з 5 полиць, приблизним розміром 1,5х1,5 метри, побачив, що дверцята останньої привідчинені, а на полицях знаходяться тонометри, марки "DR Frei M-200 F", вартістю 973 грн та "AD GAMMA Semi n", вартістю 516 грн. В цей час у ОСОБА_3 виник корисливий умисел направлений на таємне викрадення вказаних тономертів, які належать ТОВ "Таблетка А". Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії непомітні для оточуючих, таємно, повторно, шляхом вільного доступу ОСОБА_3 відкрив дзеркальні дверцята шафи у якій на 4 та на 1 подлиці знаходились тонометри марки "DR Frei M-200 F", вартістю 973 грн та "AD GAMMA Semi n", вартістю 516 грн., в подальшому шляхом приховування останніх у білому поліетиленовому пакеті, здійснив їх крадіжку. В подальшому ОСОБА_3 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши ТОВ "Таблетка А" майнову шкоду на загальну суму 1489 гривень. Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчинене повторно та за ч.2 ст. 185 КК України. таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, не визнав та показав суду, що у травні 2017 році близько 23 год. він приїхав з роботи на вул. 6-ту Слобідську, на ринку побачив ОСОБА_7 та Шевченка. Іванова пішла, а через деякий час повернулась з пакетом, розповіла, що вона з чоловіком, з яким познайомилась у цей день у дворі буд. по АДРЕСА_2 , розпивала спиртні напої і забрала в останнього продукти і телефон. ОСОБА_8 , попрощався з ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , та пішов до двору будинку, де знаходився потерпілий, той сидів на лавці. Підійшовши ОСОБА_8 запитав закурити, при цьому потерпілий протягнув руку, а в ній були цигарки і гроші, приблизно 150 грн. Потерпілого не бив, майно не вимагав, портмоне не витягував з куртки і не заволодівав карткою та грошима, оскільки потерпілий за особистою волею дав йому грошові кошти.

Вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, вказав, що жодних обставин, здобутих в ході досудового слідства він не оспорює.

Зважаючи на позицію обвинуваченого, який не визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, його вина доведена показами потерпілого, свідків і письмовими доказами, безпосередньо дослідженими судом.

Так, допитаний судом потерпілий ОСОБА_5 показав суду про те, що до подій злочину ОСОБА_3 не знав, причин оговорювати останнього не має.

12.05.2017 року в день отримання пенсії, він приблизно в період часу з 23-00 год. до 24-00 год., сидів у дворі на лавочці, чекав на ОСОБА_10 , коли побачив, що в його сторону прямує невідомий чоловік, потім дізнався, що то був ОСОБА_3 . Від підійшов до потерпілого, мовчки відкрив куртку та заліз у боковий карман, на питання потерпілого, що він робить, останній вдарив кулаком в область грудної клітини. Потім дістав портмоне, сказав звертаючись до потерпілого «сиди тихо», та заволодів грошовими коштами приблизно 300 грн. та банківською карткою «Ощадбанк», з якої потім зняв грошові кошти у сумі 250 грн. Так, коли він познайомився із ОСОБА_10 , він із нею ходив до банкомату та зняв із карточки 600 грн., приблизно 300 грн. він потратив на продукти, і залишалось іще 300 грн., які і забрав ОСОБА_3 .

Після цього він одразу пішов до поліції.

В подальшому потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка відкрито викрала у нього грошові кошти та карточку Ощадбанку, що підтверджується протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 17.06.2017 року.

Після звернення потерпілого до ЛМШД м.Миколаєва 13.05.2017 року о 5-15 годині, йому встановлено діагноз забиття грудної клітини (що підтверджується довідкою ЛШМД м.Миколаєва від 27.06.2017р. № 112-4366).

Покази потерпілого ОСОБА_5 узгоджуються з фактичними даними, отриманими під час проведення слідчого експерименту з останнім 30.06.2017 року. Так, під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_5 , останній показав місце вчинення кримінального правопорушення, а саме: лавку у дворі біля буд. АДРЕСА_3 . Пояснив, що сидів у дворі на лавочці, чекав на ОСОБА_10 , коли побачив, що в його сторону прямує невідомий чоловік, який підійшов до потерпілого, розкрив куртку та заліз у боковий карман, на питання потерпілого, що він робить, останній вдарив кулаком в область грудної клітини. Потім дістав портмоне, та заволодів грошовими коштами та банківською карткою «Ощадбанк».

При цьому суд не бере до уваги покази потерпілого, дані ним в ході проведення слідчого експерименту щодо того, що обвинувачений дістав із портмоне гроші приблизно 600 грн., оскільки безпосередньо у судовому засіданні потерпілий стверджував, що у портмоне у нього залишалось лише 300 грн., інші 300 грн. він потратив із ОСОБА_10 на придбання продуктів харчування та спиртного.

Допитана судом свідок ОСОБА_10 показала, що у травні 2017 року, більш точний час не пам`ятає, увечері познайомилася з потерпілим ОСОБА_5 , він запропонував розпити спиртне, вона погодилась. ОСОБА_5 зняв зі своєї карточки грошові кошти, вони за кошти потерпілого, придбали алкоголь та продукти харчування і пішли у двори по вул. Комсомольській, де на лавці розпивали спиртне. ОСОБА_11 сидів на лавці, а вона навприсідки біля неї. При цьому, свідок наливала горілку. У якийсь момент, потерпілий став знімати штани, свідок злякалась, схопила пакет з продуктами і пішла. Коли подивилась у пакет, то там, крім випивки і закуски, побачила телефон потерпілого та картку банку, які певно випали у останнього, і які свідок не побачила відразу та взяла разом з іншими речами. Свідок направилась до своїх знайомих ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , та віддала ОСОБА_13 телефон і картку.

Свідок ОСОБА_14 показав суду, що у травні 2017 року, точно час не пам`ятає, ввечері він зустрівся із ОСОБА_3 , пізніше до них приєдналась ОСОБА_10 , вона прийшла з пакетом та розповіла, що вона познайомилась із чоловіком, який запропонував їй розпити спиртне, вона погодилась. Чоловік придбав алкоголь та продукти харчування, і вони розпивали спиртне у дворах по вул. Комсомольській. Потім вона забрала пакет з продуктами харчування, а в пакеті ще виявився мобільний телефон та карточка Ощадбанку. Мобільний телефон вона подарувала свідку, а карточку віддала ОСОБА_3 . Вони всі разом трохи посиділи, випили, а потім через нетривалий час розійшлись. Отриманий від ОСОБА_10 мобільний телефон він віддав своїй сестрі ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_15 показала, що в неї є рідний брат ОСОБА_14 . Брат заклав її особистий телефон до ломбарду, а через деякий час, приніс додому кнопковий телефон Нокіа, та віддав їй. Брат пояснив, що придбав вказаний телефон. Вказані події відбувались приблизно у квітні- травні 2017 року. Як тільки свідок ОСОБА_15 включила телефон, відразу приїхали працівники поліції та вона добровільно його видала.

Також вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується наступними доказами дослідженими судом:

- заявою ОСОБА_16 про добровільну видачу пенсійної картки "Ощадбанк" потерпілого, якою він відкрито заволодів;

- протоколом огляду предмету та фототаблиці до нього, згідно якому, слідчим оглянуто мобільний телефон Нокіа, добровільно виданий свідком ОСОБА_15 та банківської картки Ощадбанку, добровільно виданої ОСОБА_17 ;

- постановою про визнання речовими доказами банківської картки Ощадбанку, добровільно виданої ОСОБА_17 ;

- заявою потерпілого ОСОБА_5 про видачу роздруківки з карткового рахунку;

- Протоколом огляду предмету - роздруківки з карткового рахунку потерпілого,

- постановою про визнання роздруківки з карткового рахунку потерпілого речовим доказом;

- заявою потерпілого ОСОБА_5 про видачу нової картки ощадбанку, (отриманої замість попередньої, якою заволодів ОСОБА_8 ), та гаманця, (з якого було відкрито викрадено грошові кошти і картку);

- протоколом огляду предмету та фото таблицею до нього, яким оглянуто нову картку ощадбанку та гаманець потерпілого;

- довідкою з ЛШМД, згідно якої, ОСОБА_5 звертався до лікарні 13.05.2017 року о 05-15 год., та йому поставлено діагноз - забиття грудної клітини.

Таким чином, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_18 щодо відкритого викрадення його майна, суд вважає ці показання достовірними. У суду відсутні жодні підстави сумніватися в достовірності вказаних показань потерпілого, оскільки його показання щодо обсставин вчинення кримінального правопорушення є чіткими, логічними і узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.
Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий не був знайомий із обвинуваченим. Після вчинення грабежу, ОСОБА_5 звернувся до лікарні, де було констатовано у нього забиття грудної клітини, в подальшому впізнав нападника за фотознімками.
Крім того, суд враховує те, що потерпілий повідомлений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, та не встановлено будь-яких підстав для обмови ним раніше не знайомої йому особи.
У той же час вищевказані показання потерпілого спростовують доводи обвинуваченого з цього приводу. Зазначення обвинуваченим про те, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому, та потерпілий добровільно передав йому грошові кошти, суд вважає викликаними бажанням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 про те, що карточку "Ощадбанку" передала обвинуваченому ОСОБА_10 , суд також не бере до уваги, оскільки свідки були раніше знайомі із обвинуваченим, та суд розцінює їх покази в цій частині як бажання покращити становище обвинуваченого. Їх доводи спростовуються показаннями потерпілого, який чітко та послідовно і під час досудового розслідування і в ході судового розгляду зазначає про те, що карточку "Ощадбанку" у нього відкрито викрав обвинувачений із портмоне, разом із грошовими коштами.

Враховуючи вищевикладене, оскільки органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у викраденні грошових коштів потерпілого у сумі 600 грн., як про це зазначав потерпілий під час досудового слідства, а в судовому засіданні потерпілий уточнив, що у портмоне у нього було лише 300 грн., то із обвинувачення підлягає виключенню сума у розмірі 300 грн., при цьому у завлодінні грошовими коштами із банківької картки "Ощадбанк", ОСОБА_3 не обвинувачується.

За епізодом таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_19 за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно; та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, має певне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та, що обставин, які обтяжують покарання не встановлено, як обставину, що його пом`якшує, щире каяття за епізодом крадіжки. Згідно досудової доповіді підготовленої представником Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_20 , виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі можливе лише у винятковому порядку. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, покарання, у вигляді позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України - покарання у вигляді позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно визначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки вказані злочини ОСОБА_3 вчинив в період іспитового строку, призначеного за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.10.2016 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, то остаточно призначити покарання, шляхом часткового складання призначених покарань.

Потерпілий заявив цивільний позов про стягнення із обвинуваченого 3929,11 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння. відкрито викрав належне йому майно - грошові кошти із портмоне у розмірі 600 грн., та грошові кошти із картки "Ощадбанк" на суму 329,11 грн. Так, згідно виписки із карткового рахунку зазначено, що 12.05.2017 року потерпілий отримав пенсію, та зняв тричі по 200 грн., тобто 600 грн. - це ті кошти, які зняв із картки сам потерпілий. Далі із виписки вбачається, що 12.05. та 13.05.2017 року карточкою проводились розрахунки у торговельних мережах. Так, 12.05.2017р. - 4,00 грн.; 175,88 грн.; 74,98 грн.; 13.05.2017р.- 36,55 грн.; 12,50 грн.; 25,20 грн., всього на суму 329,11 грн.
Вказану сума матеріальних збитків, які йому заподіяв обвинувачений, він просить стягнути із нього у повному обсязі у розмірі 929,11 грн. (600 грн. +329,11 грн. = 929,11 грн.).
Крім того, потерпілий внаслідок вчинення злочину, поніс моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких зазнав потерпілий від погіршення стану здоров`я внаслідок отриманої психологічної травми та фізичних страждань, спричинених кримінальним правопорушенням. Крім того, моральна шкода полягає у вимушеній зміні усталеного способу життя, необхідності витрачати особистий час на встановлення справедливості та розгляд кримінального провадження слідчим та судом, а також у порушенні сну, нервових перевантаженнях, викликаних неправомірними діями обвинуваченого, пониженням зору. Внаслідок отриманого удару від обвинуваченого, у потерпілого діагностовано забиття грудної клітини. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінив у 3000 грн., які просить стягнути із обвинуваченого.
Згідно ч.5 ст.128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Заявлені позовні вимоги потерпілого підлягають частковому задоволенню, із ОСОБА_3 слід стягнути на користь потерпілого заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 300 грн.

Позов в частині, що перевищує суму 300 грн. не підлягає задоволенню, оскільки та виходить за межі пред`явленого обвинувачення.

Позовні вимоги потерпілого про стягнення із обвинуваченого заподіяної моральної шкоди у розмірі 3000 грн. підлягають частковому задоволенню.

Під час вирішення вимог в цій частині суд виходить з приписів частини 3 ст. 23 ЦК України, враховує характер правопорушення обвинуваченого, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, наявність/відсутність погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інші обставини, які мають істотне значення.
Відповідно роз`яснень, що містяться у п. 9,10 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 1167 ЦК України, виходячи із вимог розумності та справедливості, враховуючи встановлені вище обставини вчинення злочину обвинуваченим, характер та обсяг перенесених потерпілим душевних страждань, їх тривалість, ту обставину, що обвинуваченому призначається покарання за вчинення злочину відносно потерпілого, що само по собі є відшкодуванням завданої потерпілому моральної шкоди, суд вважає, що розмір відшкодування за заподіяну потерпілому моральну шкоду має становити 1000 грн.
В задоволенні решти частини позову слід відмовити.
Речові докази по справі - банківська картка "Ощадбанк" № НОМЕР_1 - повернути потерпілому; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання: за ч.2 ст.186 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.10.2016 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обліковувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 300 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а всього 1300 грн.

В задоволенні решти частини позову відмовити.

Речові докази по справі - банківська картка "Ощадбанк" № НОМЕР_1 - повернути потерпілому; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1