ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000309 від 25.05.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянин України, має вищу освіту, не працює та не навчається, неодружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших осіб, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2018 року, приблизно о 15:17 годині у ОСОБА_7 , що знаходився на сходовому майданчику шостого поверху будинку АДРЕСА_2 , під час розмови з сусідом - потерпілим ОСОБА_5 , на ґрунті особистої неприязні до останнього, раптово виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень.
В цей же день, приблизно о 15:17 годині ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 умисно наніс останньому удар кулаком правої руки в область лівого ока, не менше двох послідовних ударів кулаком правої руки в область голови з лівої сторони, після чого повалив потерпілого на підлогу і наніс приблизно до чотирьох ударів ногою в область живота та грудної клітини, а також кількох ударів кулаком в область потилиці зліва.
У свою чергу, потерпілий, з метою припинення протиправних дій, повалив ОСОБА_7 на підлогу, схопивши його обидві ноги. Надалі потерпілий, знаходячись позаду ОСОБА_7 , здійснив захоплення своєю рукою за підборіддя ОСОБА_7 , після чого помилково припустивши, що останній припинив здійснення своїх протиправних дій, вивільнив його від захоплення.
Проте, ОСОБА_7 , 02.03.2018 приблизно о 15:18 годині, знаходячись на сходовому майданчику шостого поверху будинку АДРЕСА_2 , та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на нанесення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_5 не менше ніж два удари кулаками обох своїх рук в область обличчя та грудної клітини, після чого в момент вимушеного нахилу потерпілого, наніс йому не менше двох ударів кулаком своєї правої руки в область голови зверху.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 були спричинені наступні тілесні ушкодження:
- закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синець у лівій параорбітальній області з переходом на спинку носу, скроневу та виличну область, субкон`юктивальний крововилив у зовнішній кут лівого ока, синець з численними внутрішньо-шкіряними крововиливами на його тілі в лобній області ліворуч ближче до надбрівної дуги, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день);
- садна на передньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- синець по долонній поверхні лівої кисті на 3-му та 4-му пальцях по всім фалангам з частковим переходом на кисть та далі на тильну поверхню; садна на основній фаланзі 2-го пальця лівої кисті, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав частково, суду пояснив, що потерпілий ОСОБА_5 це його сусід, з яким ОСОБА_7 проживає на одному поверсі багатоквартирного будинку та з яким протягом декількох років у них склалися неприязні стосунки через те, що обвинувачений у відповідь стукав молотком по стелі сусідам зверху, а ОСОБА_5 приймав це на свій рахунок, через що неодноразово ображав його нецензурною лайкою, приходив до його квартири, бив кулаками у двері і погрожував фізичною розправою, якщо він не перестане стукати. 02.03.2018 року ОСОБА_7 випадково зустрівся з потерпілим на спільному поверсі та почав з`ясовувати причини агресивної поведінки ОСОБА_5 щодо нього, на що останній почав як і раніше почав ображати його словами та розмахувати руками, тому обвинувачений, згадавши попередні погрози на свою адресу та допускаючи можливість прояву агресії від потерпілого, наніс йому декілька ударів в область обличчя і тулуба, після чого між ними розпочалась бійка.
Цивільний позов обвинувачений не визнав, оскільки не бачив, щоб під час бійки розбивався телефон або будь-яка річ у потерпілого. А щодо моральної шкоди, обвинувачений вважає, що йому заподіяні не менші переживання, ніж потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що обвинувачений це його сусід, який стукає по стелі, у двері, по стінам сусідам з усіх боків, через що до нього регулярно приходить поліція, та він їм не відчиняє двері та не реагує на зауваження. Потерпілий, як і інші сусіди, приходив до ОСОБА_9 з проханням перестати стукати, однак той всім погрожує і продовжує стукати. Сусіди телефонують потерпілому і вдень, і вночі, щоб він відчинив спільні двері і вони могли підійти до квартири ОСОБА_9 з проханням перестати стукати, через що ОСОБА_5 не може нормально спати і переносить моральні страждання. 02.03.2018 року, після розмови з ОСОБА_9 та чергової словесної сварки, потерпілий викликав ліфт та коли в нього заходив, обвинувачений витягнув його звідти та почав наносити йому удари, потім почалась бійка.
Потерпілим заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 10 023,70 гривень, які він просив стягнути з обвинуваченого через те, що після нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень, він витрачав кошти на лікування, крім того, йому було пошкоджено телефон та моральної шкоди у сумі 40, 000 грн., яка виразилась у моральних стражданнях через завдану шкоду здоров`ю. Крім того, потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого судові витрати у розмірі 600 гривень.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він проживає за адресою АДРЕСА_3 , на одному сходовому майданчику з обвинуваченим та потерпілим. ОСОБА_7 свідок характеризує як дує агресивного сусіда, який вдень і вночі стукає по стінам і стелі, через що неодноразово викликали поліцію. Того дня, у березні 2018 року, він почув на поверсі крики та шум, коли вийшов з квартири, побачив бійку між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , при цьому останній тримав обвинуваченого, а коли відпустив, той знову почав нападати на нього, наносячи удар рукою в область голови.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що проживає за адресою АДРЕСА_4 , поверхом вище квартири обвинуваченого. Того дня вона почула шум на шостому поверсі, а коли вийшла, побачила брудних ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які розійшлися в різні сторони після бійки між собою. При цьому, потерпілий, відійшовши від місця сутички довго розглядав свій телефон, а коли вона його зустріла пізніше, він розповів, що ОСОБА_7 його вдарив, а в ході бійки зламав телефон. Свідок характеризує обвинуваченого, як агресивного сусіда, який щоночі без причини стукає по стінам.
Судом досліджено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.03.2018 року, відповідно до якого гр. ОСОБА_5 звернувся до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про те, що 02.03.2018 року приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на сходах на шостому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , спричинив йому тілесні ушкодження на обличчі та лівій руці, погрожував фізичною розправою, на зауваження не реагував.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3833е від 26.11.2018 року, виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), частина і при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в область обличчя, лівої кисті та правого колінного суглобу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 4-х механічних дій, а також є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту та отримані незадовго до первинного звернення за медичною допомогою в 6МКЛ.

Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.

Судом допитано експерта ОСОБА_12 , яка повністю підтвердила висновок судово-медичної експертизи №3833е від 26.11.2018 року, відповіла на запитання учасників судового розгляду та пояснила суду, що усі пошкодження у потерпілого ОСОБА_5 в сукупності є легкими тілесними ушкодженнями. В будь-якому випадку положення нападника не суперечить механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, встановлених під час проведеного слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 .

Так, під час досудового слідства проведено слідчий експеримент від 01.11.2018, за участю потерпілого ОСОБА_5 , понятих та спеціаліста, який було досліджено разом із фототаблицею до нього в судовому засіданні та яким було встановлено наступне: 02.03.2018 року приблизно після 15:00 год. ОСОБА_5 вийшов зі своєї квартири на сходовий майданчик шостого поверху буд. АДРЕСА_2 , де зустрів сусіда ОСОБА_13 . Так як розмова у них не склалася, то потерпілий повернувся до ОСОБА_7 спиною і викликав ліфт. Зайшовши до ліфту наполовину, ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_7 схопив його за одяг в області грудної клітини і швидко вдарив кулаком правої руки в область ока з лівої сторони, після чого потерпілий хотів його від себе відштовхнути, а обвинувачений повалив його на підлогу, після чого потерпілий впав на правий бік. Далі ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_7 вдарив його кулаком правої руки в область лівого ока декілька разів, скільки точно потерпілий не пам`ятає, але більше 2-3 ударів, при цьому потерпілий був у положенні лежачи на підлозі, а потім наніс кілька ударів ногою в область грудної клітини, при цьому потерпілий закрився руками і удари прийшлися і на руки також. За цим потерпілий показав, що він схопив ОСОБА_7 за ноги та повалив його на підлогу таким чином, що обвинувачений був в положенні напівсидячи. ОСОБА_5 показав, що він спочатку взяв рукою ОСОБА_7 за шию, а потім піднявши кисть руки, затримав її на підборідді ОСОБА_7 , щоб він заспокоївся. Коли ОСОБА_5 відпустив ОСОБА_7 , то останній знов наніс йому удари: кулаком в ліве око, потім кулаком в грудну клітину з правої сторони лівою рукою, потім знов ударив кулаком правої руки в область ока зліва. Потім ОСОБА_7 схопив потерпілого за шию і знову наніс кілька ударів в область голови зверху. Потерпілий ОСОБА_5 уточнив, що кількість ударів точно не пам`ятає, але всі удари були багаточисленні.

В судовому засіданні досліджено протокол перегляду відеоспостереження від 28.11.2018 року сходового майданчику шостого поверху будинку АДРЕСА_2 від 02.03.2018 року, разом з диском, який також переглянуто в судовому засіданні, з якого вбачається, як по сходам з сьомого поверху на шостий поверх сходить чоловік, одягнутий в куртку темного кольору, довжиною до поясниці, штани темного кольору, взуття темного кольору, шапку темного кольору. Як пояснив потерпілий, цей чоловік - ОСОБА_7 , його сусід з кв. АДРЕСА_5 . Потім ОСОБА_7 підійшов до дверей квартир АДРЕСА_6 і АДРЕСА_5 , в руках у нього знаходився пакет білого кольору. Постоявши біля дверей декілька секунд, ОСОБА_7 відступив назад від вхідних дверей тамбуру і зупинився, дивлячись на двері. Після цього, двері тамбуру відчинились, як пояснив ОСОБА_5 з тамбуру вийшов він. Коли потерпілий почав закривати двері, ОСОБА_7 підійшов до останнього і між ними відбулася розмова, після чого ОСОБА_5 підійшов до ліфту та натиснув кнопку виклику ліфту.
Коли потерпілий почав заходити до ліфту, а ОСОБА_7 схопив його лівою рукою за одяг, а правою рукою вдарив потерпілого кулаком в область обличчя, від чого ОСОБА_5 відступив назад у ліфт, кинув там пакет, який був у нього у правій руці та почав виходити до ОСОБА_7 , який наніс ще удар кулаком в область голови. Після цього між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 відбулася сутичка, в ході якої обвинувачений повалив потерпілого на підлогу та вдарив його кулаком в область обличчя та голови приблизно 4 рази. За цим ОСОБА_5 схопив ОСОБА_7 за ноги та повалив його на підлогу, а потім ОСОБА_5 схопив рукою ОСОБА_7 за підборіддя і тримав його так приблизно 20 сек. Потім потерпілий відпустив ОСОБА_7 , який знову вдарив кулаком лівої руки в область голови та одразу ж кулаком правої руки в область голови потерпілого, потім вдарив кулаком лівої руки в область грудної клітини і наніс ще декілька ударів в область голови та тулуба кулаками правої та лівої рук. Після чого між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 почалася бійка і, обхопивши потерпілого в області шиї, ОСОБА_7 знов наніс правою рукою кулаком в область голови кілька ударів.
Після цього потерпілий та обвинувачений впали на підлогу, ОСОБА_5 вдарив кілька разів ОСОБА_7 в область тулубу та притиснув його до стіни, і знову вдарив його кілька разів., потім відпустив ОСОБА_7 і між ними відбулася розмова.
Після цього, ОСОБА_7 зайшов до тамбуру своєї квартири, через кілька секунд вийшов і знову зайшов та зачинив двері тамбуру, потерпілий в цей час розмовляв по телефону, як він пояснив, викликав поліцію. Після цього потерпілий теж зайшов до тамбуру, викликав ліфт, забрав з нього пакет, зайшов до ліфту, на цьому відеозапис закінчується.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України поза розумним сумнівом.
Допитані в суді свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 характеризують обвинуваченого, як дуже агресивну людину, через хуліганські дії якого сусіди будинку, де він проживає неодноразово викликали поліцію.
При цьому, свідок ОСОБА_10 був безпосереднім очевидцем бійки між обвинуваченим та потерпілим, та бачив, як останній захищався і стримував ОСОБА_7 , а той на нього нападав.
Більше того, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив факту нанесення потерпілому тілесних ушкоджень та посилається на те, що мав достатні та вагомі причини для фізичної розправи над ОСОБА_5 через те, що той неодноразово ображав його нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою у разі, коли ОСОБА_7 не перестане вночі стукати по стінам. 02.03.2018 року потерпілий почав ображати його словами та розмахувати руками, тому ОСОБА_7 , допускаючи можливість прояву агресії від потерпілого, наніс йому тілесні ушкодження.
Обставини справи та надані сторонами суду докази не вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_7 в умовах вказаного конфлікту перебував в стані необхідної оборони, оскільки судом було досліджено відеозапис бійки, з якого чітко вбачається, що саме обвинувачений напав на ОСОБА_5 , після чого вдарив, а потім повалив його на підлогу, коли той знаходився до нього спиною і навіть не підозрював про такий раптовий прояв агресії щодо нього. Тобто, саме обвинувачений був активною стороною в конфлікті, а отже потерпілий ніякої реальної загрози чи небезпеки для нього не становив, і конфлікт, який відбувався між ними жодним чином не створював для обвинуваченого ОСОБА_7 стану необхідної оборони та не зумовлював необхідність заподіяння фактично завданих ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Крім того, із заяви про злочин слідує, що ОСОБА_5 того ж дня 02.03.2018 року звернувся до поліції та заявив про заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за обставин конфлікту, наявність якого визнав в суді і сам обвинувачений. При цьому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3833е від 26.11.2018 року, виявлені у потерпілого ушкодження могли утворитися, як мінімум від 4 травматичних впливів та їх локалізація узгоджується з показаннями потерпілого щодо обставин та механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Враховуючи зазначене, показання потерпілого, надані ним при проведенні слідчого експерименту та при розгляді справи в суді узгоджуються з об`єктивними даними, що містяться у висновку експерта №3833е від 26.11.2018 року щодо механізму заподіяння та локалізації тілесних ушкоджень, а тому суд визнає показання ОСОБА_5 достовірними та такими, що узгоджуються з іншими доказами по справі.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження,оцінивши відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, експерта та дослідивши матеріали, що характеризують особу останнього та висновки експертизи, вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та встановлених в суді, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченим є покарання у вигляді громадських робіт. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню нових злочинів.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на лікування, суд виходить з того, що за ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

ОСОБА_7 , як особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я ОСОБА_5 , на підставі ч. 1 ст. 1195 ЦК України зобов`язаний відшкодувати останньому додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків.

Витрати ОСОБА_5 на придбання ліків на суму 541,70 грн. підтверджені дослідженими судом копіями фіскальних чеків, а тому позовні вимоги в частині вказаних витрат на ліки підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що сума, яку потерпілий сплатив для відновлення годинника становить 140 грн., а оцінка вартості ремонту мобільного телефону, відповідно до акту оцінки технічного стану №18032014, складає 9032 грн., суд вважає, що будь яких доказів про пошкодження мобільного телефону під час нанесення потерпілому тілесних ушкоджень суду не надано, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає, не надано суду доказів і щодо пошкодження годинника, а надана суду квитанція на 140 грн. свідчить про заміну в годиннику «ел. питання», а не ремонту внаслідок пошкодження.
Суд вважає доведеним поза всяким розумними сумнівом факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_5 , яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та фізичному болю і стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, за наявності його вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує роз`яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на користь ОСОБА_5 , необхідним та достатнім за вказаних обставин є 5 000 грн.
Суд також враховує, що при поданні цивільного позову у межах кримінального провадження ОСОБА_5 було помилково сплачено судовий збір, який, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», може бути повернутий лише за клопотанням особи, яка його сплатила. Оскільки на теперішній час таке клопотання до суду не надходило, підстави для вирішення цього питання судом відсутні, що також не є перешкодою для його подальшого вирішення в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.
Витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертних досліджень відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 541, 70 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5 000 (десять тисяч) гривень.
В частині стягнення з обвинуваченого судових витрат у розмірі 600 гривень відмовити.
А всього стягнути 5541.70грн.
Речовий доказ: диск CD-R «TDK»об`ємом 700 МВ, який містить відеозапис сходового майданчику шостого поверху будинку АДРЕСА_2 від 02.03.2018 року зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1