Провадження 11-кп/824/963/2018 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0006270 від 30.06.2018,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006270 від 30.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повернуто прокурору.
Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 затверджений прокурором, який не мав права здійснювати повноваження у даному кримінальному провадженні у зв`язку із цим визнав його таким, який фактично не затверджений.
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність ухвали судді від 25 вересня 2018 року, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити судовий розгляд за обвинувальним актом щодо ОСОБА_9 . В обґрунтування доводів скарги указав на те, що обвинувальний акт було затверджено прокурором, який включений до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні та перелік яких, міститься у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Окрім цього, звернув увагу на відповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_9 вимогам ст.291 КПК України.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав частково, підтвердив доводи, викладені у ній та просив її задовольнити, уточнив вимоги тим, що просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання;
обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін;
думку представника потерпілого, який апеляційну скаргу прокурора також підтримав;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні може прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам, передбаченим КПК України. Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України. Відповідно до ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт, який складений слідчим, затверджується прокурором.

Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції послався на те, що він не затверджений прокурором. За змістом ухвали від 25.09.2018 року мотивами ухвалення такого рішення стало те, що прокурор, який затвердив обвинувальний акт, не мав права здійснювати повноваження у даному кримінальному провадженні, оскільки постанова про призначення групи прокурорів та повідомлення про її створення не підписані.
Між тим, такий висновок зроблений із порушенням вимог кримінального процесуального закону і погодитись із ним не можливо. Як вбачається із обвинувального акту у кримінальному провадженні N 0006270, він підписаний прокурором Київської місцевої прокуратури N 1 міста Києва ОСОБА_10 і ним же затверджений. При цьому висновки суду першої інстанції про відсутність у прокурора повноважень у даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає такими, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Так, статтею 291 КПК України визначений вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду у випадку направлення до суду обвинувального акту. За змістом ч.2 і ч.3 ст. 314 КПК України рішення, передбачені п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України приймаються виключно на підставі документів, наданих суду в порядку ст.291 КПК України. Дослідження будь-яких доказів та їх оцінка на цьому етапі кримінального провадження законом не передбачено. Надані суду документи, які зазначені у ст. 291 КПК України, не містять будь яких даних про відсутність повноважень на затвердження обвинувального акту у прокурора ОСОБА_10 , що вказує на відсутність підстав для повернення обвинувального акту в зв`язку із не затвердженням його прокурором.
Колегія суддів також звертає увагу і на те, що суд першої інстанції, перевіряючи наявність підстав, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст. 214 КПК України, без належних на те правових підстав дослідив докази, на підставі яких зробив висновок про відсутність повноважень у даному кримінальному провадженні у прокурора ОСОБА_10 . При цьому колегія суддів вважає не обґрунтованими посилання суду першої інстанції, як на підставу для розв`язання клопотання захисника, а за змістом ухвали суду вбачається, що воно було розв`язане в тому числі і шляхом дослідження доказів, наданих стороною захисту, на положення ст. 314 і 315 КПК України. Так, статтею 314 КПК України не передбачається можливості ні розв`язання будь-яких клопотань, окрім тих, які стосуються ухвалення одного із рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, ні дослідження доказів. Щодо положень ст. 315 КПК України, то вони регламентують порядок проведення підготовки до судового розгляду, тобто етапу судового провадження, який проводиться у випадку відсутності підстав для ухвалення одного із рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України і будь яким чином не можуть застосовуватись при вирішенні питання про наявність підстав для повернення обвинувального акту. Суд також звертає увагу на те, що судом були досліджені докази, отримані у поза процесуальному порядку, а оригінал постанови, законність якої оспорювалась стороною захисту, не досліджувався, що також виключало можливість ухвалення рішення про повернення обвинувального акту.
На думку колегії суддів, можливі порушення вимог ч.6 ст.290 КПК України, на що посилався захисник, не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки ці порушення не охоплюються змістом ст. 291 КПК України.
За наявності зазначених вище порушень вимог КПК України, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0006270 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із поверненням матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-317 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0006270 від 30.06.2018 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України -скасувати.
Матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 314-317 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4