Справа № 716/1893/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2019 року Заставнівський районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

з участю сторони захисту:

обвинуваченої ОСОБА_4

з участю потерпілого ОСОБА_5

розглянув у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 11 жовтня 2018 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки смт.Лужани Кіцманського району Чернівецької області, мешканки АДРЕСА_1 , одруженої, з середньою освітою, тимчасово не працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше судима:
-вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.09.2018 року за ст..185 ч.1 КК України до штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.190 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_4 02.10.2018 біля 20:00 год., перебуваючи в м. Заставна неподалік приміщення Заставнівського районного суду Чернівецької області в ході спільного розпивання спиртних напоїв, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, спрямованих на особисте збагачення, увійшовши у довіру, під приводом надання можливості зателефонувати, шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном марки «Pixus Volt» IMEi НОМЕР_1 , НОМЕР_2 чорного кольору вартістю 3716 гривень належним потерпілому ОСОБА_5 . Після чого вимкнула вказаний мобільний телефон та скрилася у невідомому напрямку. Своїми умисними протиправними діями обвинувачена ОСОБА_4 , спричинила останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3716 гривень.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 , а також підозрюваною ОСОБА_4 досягнуто та підписано угоду від 26.10.2018 року про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України понесе покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України погоджено звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, поклавши на неї обов`язки передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст.76, п.2 ч.2 ст.76 КК України. На що сторони дали свою згоду. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснила суду, що вона розуміє права, надані їй законом, угоду вона укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченої не має, зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті. Зокрема, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до правопорушень середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченій роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження угоди.
Потерпілому в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілому зрозумілі. Після таких роз`яснень потерпілий не заперечував проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Вид та розмір покарання, яке узгоджене сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим в повному обсязі.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим та підозрюваною, а також призначення останній узгодженої сторонами виду та розміру покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-374, 376, 395, 468-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 26 жовтня 2018 року про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Визнати ОСОБА_4 винуватою у пред?явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.190 ч.2 КК України, що визнано судом доведеним, та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3.не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Pixus Volt» IMEi НОМЕР_1 , НОМЕР_2 чорного кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів Застанівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.
На вирок може бути подано апеляцію на протязі 30 діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку, до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

СУДДЯ ОСОБА_1