АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/518/18 Справа № 703/3877/17 Категорія: ч.2ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року, яким,

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин Черкаської області, а жителя АДРЕСА_1 , цигана, громадянина України, неодруженого, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого: 17жовтня 2013 року Смілянським міськрайсудом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч.3

ст. 185, ч. 2 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 14 липня 2017 року тим же судом за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з

іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання - 2 роки 6 міс. позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 14 липня 2017 року і остаточно визначено йому до відбування 3 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу, обраний у виді тримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахується 18 квітня 2018 року.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України,-

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він повторно, 26 листопада 2017 року близько 21 год., перебуваючи біля будинку №66 по ул. Соборна в м. Сміла, таємно, шляхом вільного доступу викрав з автомобіля «Москвич-2140», державний номер НОМЕР_1 , акумуляторну батарею «А-мега 6СТ 62», вартістю 507 грн., автомагнітолу «Pioneer DEN-2050MPG» - 425 грн. 70 коп. та електронний кантер - 85 грн., чим завдав ОСОБА_9 шкоди на загальну суму 1017 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі прокурор не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає, що даний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність в частині призначення остаточного покарання ОСОБА_7 та всупереч за ч.4 ст.71 КК України визначив останньому до відбуття покарання за сукупністю вироків, яке є однаковим за розміром, як покарання, призначене за попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечив проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та

перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Ці вимоги судом першої інстанції не дотримані.

Так, висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку і дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України вірно, що не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до змісту ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно вимог п. п. 25, 26 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 № 7 за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ „Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 № 7 при визначенні покарання за правилами ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 14 липня 2017 року був засуджений Смілянським міськрайонним судом Черкаської області на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за сукупністю вироків призначив останньому покарання у виді 3 років позбавлення волі, при цьому допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначив покарання з порушенням вимог ст.71 КК України. Тобто, призначене остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж невідбута частина, яка становить 3 роки.

Враховуючи вищевказане, покарання призначене ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.71 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі не відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, тому колегія суддів вважає, що в частині призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нового вироку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги заступника прокурора.

Згідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, колегія суддів, у відповідності із вимогами ст.65, 71 КК України, п.10 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, вчинив злочин в період іспитового строку.

В якості обставин пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 і суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого ним, колегія суддів вважає за можливе призначити останньому покарання за ч.2 ст.185 КК України 2 роки (два) 6 (шість) місяців позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Смілянським міськрайонним судом Черкаської області від 14 липня 2017 року у вигляді 7 місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, що з врахуванням вимог ст.71 КК України є практично мінімальним покаранням.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За вищевказаних обставин, вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання ОСОБА_7 внаслідок м`якості в зв`язку з чим апеляційна скарга заступника прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області задовольнити.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2017 року у вигляді 7 місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 18 квітня 2018 року по 15 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий :

Судді :