Справа №: 398/4446/18
провадження №: 1-кп/398/508/18
ВИРОК
Іменем України

"07" грудня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія угоду про визнання винуватості разом з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000055 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соніно Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, приватного підприємця, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в :
В жовтні 2017 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , розміщено автомобільний газозаправний пункт, на якому проводиться роздрібна торгівля скрапленим газом без оформлення відповідно до чинного законодавства дозвільних документів, отже АГЗП ФОП « ОСОБА_6 » за вищевказаною адресою працює в порушення вимог законодавства про охорону праці, про об`єкти підвищеної небезпеки, про пожежну безпеку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.
Статтею 6 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються повинні відповідати вимогам законодавства.
Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Роботи з роздрібної торгівлі скрапленим газом та роботи з заповнення зливу балонів, контейнерів, цистерн та інших ємностей із стисненим, зрідженим, отруйним, вибухонебезпечним та інертним газом, відповідно до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів устаткування підвищеної небезпеки, наказу Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 «Перелік робіт з підвищеною небезпекою», є роботами з підвищеною небезпекою.
На ділянці території АГЗП ФОП « ОСОБА_6 », розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено наступні порушення законодавства:
- п. 21 розділ II наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1417 «Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні», а саме, не розроблено проектної документації на влаштування газового модулю та не затверджено її у встановленому законом порядку;
- ст. 57 Кодексу цивільного захисту України, постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2013 № 440 «Про затвердження порядку подання і реєстрації бази суб`єктом господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки», а саме, не надано до державного адміністратора або центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки (дозвільного органу) декларацію відповідності матеріально технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;
- п. 1.1, 1-2 та 1.4 розділ V наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417 «Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні», а саме, не обладнано будівлю операторською системою протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації) відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 технічне обслуговування спеціалізованою організацією, яка має ліцензією на право проведення даних робіт з подальшим виведенням сигналу від приймально-контрольного приладу установки автоматичної пожежної сигналізації на пульт централізованого спостереження;
- п. 1.20 розділ IV наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417 «Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні», а саме, не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;
- п. 1.21 розділ IV наказу Міністерства внутрішніх справ України від № 1417 «Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні», а саме, не встановлено пристрої захисту від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, відповідно до вимог ДСТУ В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд»;
- п. 8.153 ДБН В.2.5-20:2001року, а саме, не забезпечено відстань від газового модулю до будинків та споруд різного призначення відповідно до нормативних вимог;
- наказ МНС від 23.02.2006 № 98 «Про затвердження Методики ідентифікації потенційно небезпечних об`єктів», а саме, не проведено ідентифікацію об`єкту щодо визначення ступеню потенційної небезпеки;
- наказ МНС від 18.12.2000 № 338 «Про затвердження Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об`єктів»; Наказ МНС від 12.11.2010 № 1016 «Про затвердження Стандарту надання Державним департаментом страхового фонду документації адміністративної послуги щодо видачі Свідоцтва про реєстрацію об`єкта у Державному реєстрі потенційно небезпечних об`єктів», а саме, не розроблено та не надано паспорт потенційно небезпечного об`єкта з подальшим направленням його до Державного департаменту страхового фонду документації;
- п. 9 ч. 1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України, постанова Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки», а саме, не розроблено та не надано ідентифікацію безпеки об`єкту підвищеної небезпеки та не проведено декларування безпеки об`єкту підвищеної небезпеки;
- ст. 11, п. 10 ч. 1 ст. 20, п. 2 ч. 1 ст. 130 Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», а саме, не розроблено план локалізації та ліквідації наслідків аварій на об`єктах підвищеної небезпеки;
- ст. 53 Кодексу цивільного захисту України, а саме, не обладнано газову установку автоматизованою системою раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення у разі їх виникнення.
Таким чином, ОСОБА_3 , ігноруючи вимоги законодавства, допустив численні порушення у сфері охорони праці, цивільного захисту, техногенної, пожежної безпеки на АГЗС, що розміщена за адресою: м.Олександрія, вул. Героїв Сталінграда, 28.
Сукупність вищезазначених порушень вимог нормативно-правових актів створило реальну загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків для осіб, які працюють в безпосередній близькості до АГЗС, розташованій за адресою: м. Олександрія, вул. Героїв Сталінграда, 28, тобто створило такі зміни у стані виробничих об`єктів, унаслідок яких виникає реальна небезпека життю людей, або реальна небезпека заподіяння (настання) шкоди благам.
Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, а також те, що вказані роботи є роботами з підвищеною небезпекою, ОСОБА_3 , будучи особою, яка зобов`язана дотримуватися правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, проявляючи бездіяльність та не виконуючи покладені на нього обов`язки, спрямовані на дотримання вимог нормативних актів, що містять правила виконання відповідних робіт, не виконав дії, які міг і повинен був виконати.
Вказані дії ОСОБА_3 могли спричинити такі зміни в стані виробничих об`єктів, внаслідок яких виникла б висока ймовірність початку дії шкідливих, потенційно небезпечних факторів, таких як витік газу, загорання газоповітряної суміші, вибух, руйнування споруд, що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, тобто такі зміни у стані виробничих об`єктів, унаслідок яких виникла реальна небезпека життю людей, або реальна небезпека заподіяння (настання) шкоди благам.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 272 КК України як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.
28 листопада 2018 року між прокурором Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 з участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме, за ч.1 ст.272 КК України - штраф у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 1700 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України, думку обвинуваченого та його захисника, які наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ст. 473 КПК України та ч. 4 ст. 474 КПК України, обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі, крім того, ОСОБА_3 зазначив, що повністю визнає вину у вчиненні злочину, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом без будь-яких застережень, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України , який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 який вперше притягується до кримінальної відповідальності, пом`якшуючі покарання обставини, такі як щире каяття у скоєному, відсутність обтяжуючих покарання обставин, те, що він збитків державі не заподіяв, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_3 , призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України, -
У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2018 року між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000055 від 15.11.2018 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, та призначивши йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 1700 гривень.
Речові докази:
- пластикову папку-скорозшивач, червоного кольору, в якій знаходяться документи, а саме: «Станції стаціонарні для заправлення автомобілів скрапленим газом», пластикову папку-скорозшивач, синього кольору, в якій знаходяться документи, а саме: «Висновок експертизи за результатами технічного діагностування», пластикову папку-скорозшивач, чорного кольору, в якій знаходяться документи, а саме: «Настанова з експлантації КГР 310.00.001 НЕ», паперову папку-скорозшивач, в якій знаходяться документи, а саме, «Паспорт сосуда работающего под давлением», які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_3 - залишити останньому.

На вирок, з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1