УХВАЛА

07.02.2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 щодо вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 року відносно ОСОБА_5 , -

встановив:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане подання, в якому начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 просить привести вирок Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 року у відповідність із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року в частині покладення на засудженого обов`язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, так як вироком суду на засудженого ОСОБА_5 не покладено жодного обов`язку, передбаченого ч.1 п.1,2 ст. 76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримав, та просив його задовольнити.

Засуджений та представник Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.539 ч.4 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до п. 14 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 року, який набув чинності, визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із застосування ст. 75 КК України, та встановлений випробувальний строк на 1 рік без визначення обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Згідно п. 9 постанови пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК ( 2341-14 ), з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою. Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
З наведеного вбачається, що звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбаченіст. 76 КК України, тобто застосування окремих обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України - це є правом, а не обов`язком суду. Також покладення обов`язків на засудженого відповідно до ч.1 ст. 76 КК України фактично означає внесення змін до вироку суду, який набув чинності, що не передбачено приписами КПК України, а тому за вказаних обставин суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного подання.
Керуючись, ст.ст. 537, 539 КПК України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 щодо вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2018 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6