Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2935/18
Провадження № 1-в/553/82/2019
У Х В А Л А
Іменем України

14.01.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, -

В С Т А Н О В И В :
У грудні 2018 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення в період з 24 лютого 2018 року по 18 травня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Представник ПВК № 64 та засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи в їхню відсутність.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання засудженого задовольнити частково, зарахувати в строк покарання попереднє ув`язнення в період з 18.04.2018 року по 22.05.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При вирішенні клопотання засудженого суд враховує наступне.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.04.2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.05.2017 року задоволено подання Кременчуцького МРВ з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання, прийнято рішення направити ОСОБА_5 , засудженого вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.04.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, в місця позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24 лютого 2018 року ОСОБА_5 затриманий 24.02.2018 року о 17 год. 10 хв. на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.05.2017 року.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.03.2018 року ОСОБА_5 тимчасово залишений в Державній установі Полтавський слідчий ізолятор УДПтС України в Полтавській області на час розгляду кримінального провадження № 0002016 відносно нього по обвинуваченню за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України з зарахуванням покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.04.2016 року, до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання вирішено рахувати з 18.04.2018 року.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2018 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 22.05.2018 року.

На підставі витягу з протоколу № 38 від 07.06.2018 року міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 направлений для відбування покарання до Державної установи "Полтавська виправна колонія № 64".

Як встановлено в ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, яка діяла до 21 червня 2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
В п. 2 "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26.11.2015 року визначено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (а саме: на 24.12.2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч. 1 цієї статті, а при призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст.72 КК, суд, ураховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Питання темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст. 4 і 5 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).
Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України). Згідно із ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.
Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що "проміжний" закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з "наступним" ("наступними") законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння. Варіанти темпоральної дії закону про кримінальну відповідальність у часі законодавець виділяє також і в ст. 5 КК України, що нерозривно пов`язана та застосовується в системному взаємозв`язку зі ст. 4 цього Кодексу залежно від трьох умов: чи цей закон скасовує (або встановлює) злочинність діяння, пом`якшує (чи посилює) кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує (чи погіршує) становище особи.
Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, є "іншим кримінально-правовим наслідком діяння" в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).
Щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність необхідно констатувати, що у будь-якому випадку вона не допускається, якщо закон про кримінальну відповідальність встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи (ч. 2 ст. 5 КК України).
Так само виключається зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі в тій частині, в якій він частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи. У такому разі він має зворотну дію у часі лише в тій частині, в якій пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 3 ст. 5 КК України).
Висновок щодо недопустимості зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність, який змінювався кілька разів і встановлював злочинність діяння, посилював кримінальну відповідальність або іншим чином погіршував становище особи, також випливає зі змісту норми ч. 4 ст. 5 КК України.
Вищенаведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 року в справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), відповідно до яких положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають "інші кримінально-правові наслідки діяння" у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який "іншим чином поліпшує становище особи" у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що "іншим чином погіршує становище особи", відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Згідно з абзацом 3 п. 3 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування окремих положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, те, що ОСОБА_5 відбуває покарання в тому числі за злочин вчинений 02.06.2017 року, затриманий 24.02.2018 року і з того часу безперервно перебуває під вартою, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року. Враховуючи те, що в період з 24.02.2018 року по 04.03.2018 року ОСОБА_5 утримувався під вартою, оскільки був затриманий 24.02.2018 року на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 12.05.2017 року, якою скасоване звільнення від відбування покарання й він направлений для відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.04.2016 року, цей період не є попереднім ув`язнення, а тому цей період не підлягає перерахунку за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, а клопотання засудженого в цій частині суд визнає таким, що не підлягає задоволенню.
Разом з тим, оскільки з 05.03.2018 року ОСОБА_5 утримувався під вартою у зв`язку з тимчасовим залишенням в установі попереднього ув`язнення на час судового розгляду справи, період до 22.05.2018 року, тобто до набрання законної сили вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 квітня 2018 року, є попереднім ув`язненням, а тому клопотання засудженого про зарахування його до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 537, 539 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення задовольнити частково.

Зарахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.04.2018 року у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 05 березня 2018 року по 22 травня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1