Провадження по справі № 1-кс/7500/18
У Х В А Л А

06 грудня 2018 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні,-

У С Т А Н О В И В :
28.11.2018 року до слідчого судді звернулася представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна, в якому вона зазначила, що автомобіль перебуває у фактичній власності ОСОБА_2 , однак вона позбавлена права розпоряджатися належним їй майном. Представник навела підстави, які, на її думку, свідчать про необхідність скасування арешту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України ОСОБА_2 і її представник - адвокат ОСОБА_3 є особами, що мають право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна, оскільки рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2017 року (справа № 521/21091/16-ц, провадж. № 2/521/1977/17) за ОСОБА_2 визнано право власності на вказаний автомобіль.

Заявниця ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд клопотання без її участі.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані слідчим, приходжу до наступного висновку.

23.08.2017 року до ЄРДР були внесені викладені у заяві ОСОБА_2 відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме про викрадення автомобіля марки «Mazda», модель «Tribute», д.н. НОМЕР_1 , який вона отримала у спадщину.

02.07.2018 року місцезнаходження автомобіля було встановлено, про що складено протокол огляду місця події.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 , її представник допитані не були, постанов слідчого про визнання автомобіля речовим доказом в матеріалах кримінального провадження відсутня.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні № 0003464 від 23.08.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та накладено арешт на майно, що перебуває у володінні ОСОБА_2 - автомобіль марки «Mazda», модель «Tribute», д.н. НОМЕР_1 (легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_2 ) разом з ключем від двигуна запалювання, свідоцтвом про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 , із забороною розпоряджатись вказаним майном.

На виконання вказаної ухвали 01.11.2018 року автомобіль було передано ОСОБА_3 , про що заявницею надана слідчому відповідна розписка.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування ОСОБА_2 , її представник допитані не були, постанова слідчого про визнання автомобіля речовим доказом в матеріалах кримінального провадження відсутня.

Будь-яких слідчих (процесуальних) дій з майном, на яке накладено арешт (зокрема, огляд, експертиза), стороною обвинувачення не проводилось.
Стаття 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує право на вільне володіння своїм майном: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Зокрема, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії»).
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ст. 170 ч. 2 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 4 цієї ж статті, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль, на який накладено арешт, є власністю ОСОБА_2 , вибув з її володіння і виявлений 02.07.2018 року, тобто є об`єктом злочину, щодо якого внесені відомості до ЄРДР. З дня його виявлення пройшло більше 5 місяців, однак слідчі дії за цей час з автомобілем не проводились. Сторона обвинувачення не повідомила суд про необхідність проведення певних слідчих дій чи інші підстави, які б обумовлювали необхідність продовження арешту цього майна. Разом з цим, продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна порушує права законного власника ОСОБА_2 , зокрема, вона не може оформити відповідно до вимог закону право власності, встановлене судовим рішенням у цивільній справі.

Даючи оцінку відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідкам арешту майна для його власника ОСОБА_2 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :
Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2018 року, на автомобіль марки «Mazda», модель «Tribute», д.н. НОМЕР_1 (легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_2 ) разом з ключем від двигуна запалювання, свідоцтвом про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 , у кримінальному провадженні № 0003464 від 23.08.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1