УХВАЛА

15 лютого 2019 року
м. Київ

справа № 334/1192/17
провадження № 51-605ск19

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 22 листопада 2018 року щодо засудженого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

У силу статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти фактичні обставини кримінального провадження, а при перегляді оскаржених рішень виходить з обставин, установлених судами нижчого рівня. При цьому за правилами статей 337, 404 вказаного Кодексу суд першої інстанції здійснює розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуто в місцевому суді.

Однак уподаній касаційній скарзі ОСОБА_5 залишив поза увагою зазначені імперативні приписи та не навів обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 337, 370, 404, 407, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку. Крім того, у скарзі представник потерпілого посилається на неповноту судового розгляду, не погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 вказаного Кодексу не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. Також попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, скаржник, стверджуючи про порушення вимог КПК не зазначає, яких саме конкретних доводів апеляційної скарги потерпілого не було розглянуто і не надано на них вичерпної відповіді.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 22 листопада 2018 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3