Провадження № 1-кс/331/1361/2019
Єдиний унікальний номер 331/1166/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2019 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення злочину ,

В С Т А Н О В И В:
19 березня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від надійшла скарга ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення злочину.

В обґрунтування скарги зазначено, що 28 лютого 2019 року ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку звернувся до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про кримінальне правопорушення, яка була отримана уповноваженою особою Олександрівського ВП, 04 березня 2019 року. У своїй заяві вказував наступні обставини.

26 червня 2018 року на пункті пропуску «Краківець» Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 стало відомо про наявність відносно нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону виїзду з України, а саме: ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року у цивільній справі №331/6886/16-ц. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи №331/6886/16-ц, стало відомо, що ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року у даній справі винесена за результатом розгляду подання старшого державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ОСОБА_4 у виконавчому провадженні №52073392. При цьому у даному поданні державним виконавцем було внесено завідомо неправдиві відомості, якими він і обгрунтовував своє подання. Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2018 року ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року у цивільній справі №331/6886/16-ц була скасована, а в задоволенні подання державного виконавця відмовлено. Одночасно вказаною постановою апеляційного суду було встановлено, що державний виконавець у своєму поданні вказав відомості, які не відповідають і не можуть відповідати дійсності. Більше того, ухвалою Підволочиського районного суду від 04 лютого 2019 року у справі №604/771/19 визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 , пов`язані із проведенням виконавчих дій у виконавчому провадженні .Відтак, внесення державним виконавцем до його подання завідомо неправдивих відомостей та подальше звернення з цим поданням до суду було здійснено внаслідок зловживання державним виконавцем його службовим становищем в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», що спричинило істотну шкоду охоронюваним законом правам та свободам ОСОБА_3 , зокрема, у його вільному пересуванні.

Вважаючи, що в діях державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУ юстиції в Запорізькій області ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.364 КК України «Зловживання службовим становищем», ОСОБА_3 звернувся із відповідною заявою до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, долучивши до неї відповідні документи, які підтверджували обставини, про які вказував у своїй заяві.

Незважаючи на те, що у своїй заяві скаржник детально вказав про обставини вчинення та наявність усіх ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, вказав особу, яка, на його думку, безпосередньо вчинила правопорушення, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вказане кримінальне правопорушення, всупереч вимогам ч. 1 ст. 214 КПК України, на протязі 24 годин після отримання заяви про вчинення злочину внесені не були.

До такого висновку скаржник дійшов, виходячи з того, що будь-якого письмового повідомлення про прийняте рішення за результатом розгляду заяви не отримував.

Крім того, інформації про те, чи внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, до ЄРДР на підставі його заяви засобами телефонного зв`язку не вдалось отримати, оскільки в ході телефонної розмови з оперативним черговим Олександрівського ВП йому було відмовлено в наданні такої інформації по телефону.

Виходячи з викладеного, скаржник вважає бездіяльність слідчого СВ Олександрівського ВГІ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, пов`язану із невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, до ЄРДР незаконною та просить слідчого суддю зобов`язати уповноважених осіб Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внести відомості в ЄРДР щодо вчинення злочину, відповідно до заяви від 28.02.2019 р.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання в якому просить слідчого суддю розглядати скаргу за його відсутності, доводи скарги підтримав в повному обсязі, просив слідчого суддю скаргу задовольнити.

Представник Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області та прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки у судове засідання слідчому судді не повідомлено. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Частиною 1 статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів справи вбачається, що представник Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області та прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 належним чином повідомлялись про розгляд скарги.

Отже, розгляд справи за відсутності представника Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області та прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, вивчивши доводи, наведені у скарзі, дослідивши додані до неї документи, дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що 28.02.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Олександрівського відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке отримано Олександрівський ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області поштою 04.03.2019 року. Станом на 21.03.2019 р. відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не внесено.
Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до Листа № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а саме у п. 2 зазначено, що у ст. 303 КПК визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати в наступному: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Слід мати на увазі, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Кожен, чиї права та свободи, викладені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 року).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права, що визначено у рішенні ЄСПЛ «Chahal v. the UK», n. 145.
Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 13.12.2012 року «Souza Ribeiro v. France» визначено, що особлива увага має приділятися забезпеченню оперативності вирішення питань, порушених при зверненні до засобу юридичного захисту, оскільки не виключено те, що надмірна тривалість такої процедури може позначитися на адекватності такого засобу.
Зазначена заява про вчинення дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, від 28.02.2019 року та була отримана відповідальною особою Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Станом на день розгляду скарги заявника на бездіяльність відповідальних осіб Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 не внесені.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 КПК, з урахуванням положень Глави 26.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Зі змісту наданої заяви щодо вчинення кримінального правопорушення вбачається, що в ній заявник порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, а тому, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення злочину - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 28 лютого 2019 року про вчинення дій, що містять ознаки кримінального правопорушення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1