Справа № 342/4/18
Провадження № 11-кп/4808/100/19
Категорія ст.185 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

законного представника ОСОБА_10 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000285 апеляційні скарги прокурора, який брав участь в суді першої інстанції та першого заступника прокурора Івано-Франківської області на вирок Городенківського районного суду від 18.12.2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , раніше судиму вироком Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2018 року за ст. 15, ст. 185 ч. 2 КК України до штрафу 1700 гривень, який сплачено 27.03.2018 року,

засуджено за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_8 у виді штрафу 1700 гривень постановлено виконувати самостійно.

Злочин вчинено за таких обставин.

25.11.2017 року близько 23 год. неповнолітня ОСОБА_8 перебувала в кафе «Старий замок» в м. Городенка. Перебуваючи в приміщенні гардеробної кімнати кафе, вона оглянула куртки, які знаходились на вішаках у гардеробній кімнаті, в одній з яких, що належить ОСОБА_11 , виявила мобільний телефон марки «SоnуХреria M2». Після чого, ОСОБА_8 викрала вказаний мобільний телефон з сім-карткою та карткою пам`яті. Своїми діями спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки на суму 1443 грн.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, який брав участь в суді першої інстанції вважає вирок суду таким, що підлягає зміні, з підстав неправильного застосування ККУ. Суд при призначенні покарання, повинен був врахувати положення ст. 70 ч. 1, 4 КК України, зарахувавши покарання, відбуте за попереднім вироком. Про зазначене суд правильно вказав у мотивувальній частині вироку, однак у резолютивній його частині положення ст. 70 ч. 4 КК України безпідставно не застосував. Суд помилково застосував положення ст. 72 ч. 3 КК України, ухваливши самостійне виконання вироків Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2018 року та Городенківського районного суду від 18.12.2018 року. Просить вирок суду змінити, вважати ОСОБА_8 засудженою за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2018 року, остаточне покарання їй призначити у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить1700 грн., зарахувавши покарання, повністю відбуте за попереднім вироком. Вирок до виконання не звертати у зв`язку з із сплатою штрафу відповідно до квитанції № 63.13.1/13128444 від 27.03.2018 року. В решті вирок залишити без змін;

- перший заступник прокурора області вважає вирок суду незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави для призначення покарання у виді штрафу. Вважає, що суд безпідставно застосував положення ст. 72 ч. 3 КК України, ухваливши самостійне виконання вироків. Також, судом призначено покарання, яке не відповідає особі обвинуваченої та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, внаслідок м`якості. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді громадських робіт терміном 240 годин. На підставі ст. 70 ч. 1, 4 КК України, призначити остаточне покарання у виді громадських робіт терміном 240 годин та штрафу 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., який згідно ст. 72 КК України, виконувати самостійно. Зарахувати покарання, повністю відбуте за вироком Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2018 року.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав подані прокурорами апеляційні скарги та просить їх задовольнити, скасувати вирок, винести новий вирок і призначити обвинуваченій не 240 годин громадських робіт, а 120 годин;

- обвинувачена, її захисник та законний представник заперечили доводи апеляцій, просять залишити вирок суду без змін.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Фактичні обставини та кваліфікація дій обвинуваченої ніким не оспорюється, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржений вирок в частині покарання цим вимогам закону не відповідає, тому в цій частині підлягає зміні.

Доводи першого заступника прокурора області про м`якість покарання ОСОБА_8 колегія суддів вважає необґрунтованими.

Суд, при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував, що скоєний нею злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд обґрунтовано відніс щире каяття обвинуваченої, повне визнання нею вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілої, вчинення злочину обвинуваченою в неповнолітньому віці.

При вивченні даних про особу обвинуваченої ОСОБА_8 встановлено, що вона позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем навчання, негативно ставиться до скоєного, щиро розкаюється.

Суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, адже покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Доводи прокурора не узгоджуються з висновком Городенківського районного сектору з питань пробації, з якої слідує, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, оскільки особа не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб, при цьому рівень небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, визначається як середній.

Враховуючи вказане і те, що злочин обвинуваченою вчинено до вироку суду від 23.03.2018 року, за інший злочин вона вважається не судимою, вчинила крадіжку телефона у неповнолітньому віці і на даний час вона влаштувалась на постійну роботу, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних доводів заступника прокурора області й винесення нового вироку для посилення її покарання.

З доводами прокурора місцевої прокуратури апеляційний суд погоджується, крім його посилання на зарахування покарання, яке повністю відбуте за попереднім вироком. Це прохання прокурора апеляційний суд розцінює як пропозицію поглинути штраф меншого розміру більшим штрафом. Це узгоджується з ст. 70 ч. 4 ККУ, тому вказаний меншого розміру штраф за сукупністю злочинів підлягає поглиненню більшим штрафом за вироком від 23.03.2018 року.

Суд у вироку цілком обґрунтовано послався на те, що остаточне покарання обвинуваченій слід призначати за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 ККУ. Однак в резолютивній частині вироку суд помилково визнав, що вирок Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_8 у виді штрафу 1700 гривень треба виконувати самостійно. Ст. 72 ч. 3 ККУ регулює самостійність виконання штрафів лише при їх складанні з іншими видами покарань, але однакові за видом покарання - штрафи за різними злочинами можуть поглинатися за принципом ст. 70 ч. 1, 4 ККУ. Цього принципу мав дотриматись суд, тому в цій частині вирок слід змінити.

Враховуючи наведені у вироку пом`якшуючі обставини і те, що крадіжку ОСОБА_8 вчинила до постановлення вироку Коломийським міськрайонним судом від 23.03.2018 року, яким їй призначено штраф 1700 гривень, то остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України їй слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання (штраф 1020 грн.) більш суворим у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Та обставина, що зазначений штраф вже сплачено, не перешкоджає застосуванню принципу поглинення штрафів за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 ККУ. Змінений вирок в цій частині покарання не підлягає зверненню до виконання у зв`язку з сплатою вказаного штрафу.

Таким чином, колегія суддів апеляційні скарги прокурорів задовольняє частково, вирок в частині покарання змінює.

Керуючись ст.ст.407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь в суді першої інстанції та першого заступника прокурора Івано-Франківської області задовольнити частково, вирок Городенківського районного суду від 18.12.2018 року щодо ОСОБА_8 в частині покарання змінити.

ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 1 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

На підставі в ст. 70 ч. 1, 4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Коломийського міськрайонного суду від 23.03.2018 року, остаточно покарання ОСОБА_8 призначити у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Змінений вирок в частині покарання не підлягає зверненню до виконання у зв`язку з сплатою штрафу.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3