Справа № 675/230/19
Провадження № 1-в/675/39/2019
У Х В А Л А

"05" лютого 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у приміщенні суду в м. Ізяславі у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, мотивуючи тим, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/201/17 від 15 лютого 2017 року не в повній мірі, на його думку, виконані вимоги зазначеного закону, оскільки належним чином зараховано лише строк з 04 серпня 2002 року по 15 липня 2003 року, тоді як ОСОБА_4 був доставлений до установи відбування покарання лише 21 жовтня 2005 року. При цьому засуджений зазначає, що весь час з дня винесення вироку до прибуття до установи відбування покарання перебував у таких умовах, що до нього мають бути застосовані вимоги Закону № 838-VIII, однак з незрозумілих причин його позбавили такого права, чим порушили визначені законодавством України права ОСОБА_4 .
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою заяву підтримав, наполягає на зарахуванні до строку покарання за правилами Закону № 838-VIII строку після набрання вироком щодо нього законної сили до дня прибуття до установи відбування покарання.
Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував.
Заслухавши пояснення засудженого, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_4 , матеріали справи № 675/201/17, з`ясувавши думку прокурора, суд знаходить, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.
Конституційний Суд України в своєму рішенні № 17-рп/2010 від 29 червня 2010 року зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 3 КПК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
У силу ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838 - VIII, який вступив в дію 24 грудня 2015 року, в ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається, у тому числі, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий 04 серпня 2002 року згідно протоколу про затримання по підозрі у вчиненні злочину. Ухвалою судді Верхньорогатинського районного суду Херсонської області від 07 серпня 2002 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_4 засуджений вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області від 17 березня 2003 року за ст. ст. 185 ч. 3; 15 ч. 2, 185 ч. 3; 125 ч. 2; 15 ч. 2, 289 ч. 2; 187 ч. 4; 289 ч. 3; 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 13; 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 13; 147 ч. 2; 70 КК України до довічного позбавлення волі.
Зазначений вирок суду набрав законної сили з моменту винесення ухвали Колегією суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України 15 липня 2003 року.

З 16 серпня 2002 року ОСОБА_4 утримувався у слідчому ізоляторі м. Херсон, що підтверджується матеріалами особової справи. З 10 липня 20013 року ОСОБА_4 утримувався у слідчому ізоляторі м. Києва, що підтверджується матеріалами особової справи.
Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Херсонській області (протокол № 8-а від 28 січня 2005 року) ОСОБА_4 визначено максимальний рівень безпеки, приміщення камерного типу, що підтверджується матеріалами особової справи.
ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» 21 жовтня 2005 року, що підтверджується матеріалами особової справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення» таке ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17, провадження №13-31кс18) викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), при цьому Велика Палата констатувала, що «попереднє ув`язнення» та «зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - не тотожні поняття. Норма ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права. Ця норма за своєю суттю та цілями не виконує функцію вирішення процесуальних питань, а є складовою частиною інституту призначення покарання, який, у свою чергу, є одним з кримінально-правових інститутів, передбачених у розділі ХІ Загальної частини КК України; зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, який впливає на становище особи за ст. 5 КК України (поліпшує або погіршує його).
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/201/17 від 15 лютого 2017 року, яка на момент розгляду заяви ОСОБА_4 не змінена, не скасована, набрала законної сили, ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону № 838-VIII зараховано строк з моменту затримання 04 серпня 2002 року до дня набрання вироком щодо нього законної сили 15 липня 2003 року, тобто весь строк, який у розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення» та ч. 5 ст. 72 КК України в редакції, визначеній Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838 VIII визначений як попереднє ув`язнення.
Таким чином суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для зарахування ОСОБА_4 у порядку, визначеному Законом № 838-VIII, строку після набрання вироком щодо нього законної сили до прибуття засудженого до місця відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 72 ч. 5 КК України, ст. ст. 3, 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1