Справа № 344/5638/17
Провадження № 11-кп/4808/126/18
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2018 року щодо,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України

за участю секретаря с/з ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст вироку суду першої інстанції та встановлені обставини.

1.2. Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання 10 (десять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 11.01.2017 року - з моменту фактичного затримання.

Ухвалено зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 11.01.2017 року до дня набрання вироком законної сили за правилами, передбаченими ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави - 7836 гривень 93 копійки судових витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Вирішено питання речових доказів.

1.2. Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 вчинив убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині за таких обставин.

ОСОБА_12 проживав по АДРЕСА_2 , не працював, вів антигромадський спосіб життя і протягом тривалого часу підтримував товариські відносини з ОСОБА_6 , з яким час від часу разом вживали спиртні напої за місцем проживання ОСОБА_12

10.01.2017 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_6 , прийшов до помешкання ОСОБА_12 та запропонував йому випити горілки, на що останній погодився, та вони удвох, за столом у приміщенні кімнати будинку, розпочали розпивати пляшку горілки, яку ОСОБА_6 приніс з собою. Під час розпивання спиртного, приблизно о 18.00 год., ОСОБА_12 почав висувати претензії до ОСОБА_6 з приводу того, що він вчинив крадіжку його речей, проте ОСОБА_6 це заперечував, що сильно обурило ОСОБА_12 . З приводу цього між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_12 почав шарпати за одяг ОСОБА_6 . Під час шарпанини ОСОБА_6 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_12 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вирішив позбавити життя ОСОБА_12 , тобто умисно його вбити. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, схопив зі столу кухонний ніж, повалив ОСОБА_12 на ліжко та умисно наніс дев`ять цілеспрямованих ударів ножем в життєво важливі ділянки тіла - грудну клітку та живіт, від яких потерпілий ОСОБА_12 перестав подавати ознаки життя. Ці ушкодження за висновокм експертизи згідно висновку експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкодження, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

З метою укриття слідів вчинення кримінального правопорушення, уникнення кримінальної відповідальності та імітування пожежі, ОСОБА_6 , за допомогою зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива), облив тіло та помешкання ОСОБА_12 , підпалив, після чого покинув помешкання потерпілого та викинув ніж неподалік від місця скоєння злочину, а саме поряд з будинком АДРЕСА_3 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи, на трупі ОСОБА_12 виявлено обгорання та обвуглювання м`яких тканин голови, тулуба та кінцівок, а також кісток правої верхньої кінцівки, які утворилися від дії високої температури посмертно, про що свідчить їх характер.

В засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у скоєному визнав частково. Зокрема вказував на те, що між ним та потерпілим виник конфлікт, в ході якого потерпілий ОСОБА_12 один раз вдарив його по обличчю, схопив зі столу ніж,та замахнувся на нього з ножем. В цей час ОСОБА_6 зловив ніж, та забрав його у ОСОБА_12 , при цьому жодних тілесних ушкоджень не завдавав. Одночасно ОСОБА_6 вказував, що в момент конфлікту перебував в тверезому стані, однак при цьому не виключав, що саме внаслідок його протиправних дій, настала смерть потерпілого, скільки як наносив удари не пам`ятав. Також обвинувачений вказував, що жодного підпалу будинку не вчиняв, вважав, що пожежа могла виникнути від сигарети яку він курив, чи від свічки.

Просив суд його суворо не карати.

2. Зміст апеляційних скарг.

2.1. Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказує на те, що він не є суспільно-небезпечною особою, за час перебування в слідчому ізоляторі повністю усвідомив свою провину за вчинене діяння, щиро розкаявся, зробив для себе правильні висновки. В місцях позбавлення волі в нього погіршився стан здоров`я, а відтак призначене покарання у вигляді позбавлення волі на 10 років створює реальну загрозу захворіти хронічними хворобами.

Крім того, ОСОБА_6 не заперечує, що завдав ножових поранень потерпілому ОСОБА_12 , однак вказує на те, що перебував в стані шоку, і не усвідомлював своїх дій. При цьому ОСОБА_6 вказує на те, що захищався від потерпілого, оскільки той напав на нього з ножем, а відтак перебуваючи в безвихідному становищі діяв в стані необхідної оборони, захищаючи своє життя.

Також ОСОБА_6 вказує на те, що з вини сторони обвинувачення не був допитаний свідок ОСОБА_13 , який вказував на відсутність в нього мобільного телефону. При цьому судом безпідставно взято до уваги показання свідка ОСОБА_14 яка вказувала на те, що він залишив свій мобільний телефон в будинку.

У зв`язку з цим, обвинувачений просив повторно дослідити та проаналізувати обставини які можуть пом`якшити покарання, врахувати його молодий вік, характеристики за місцем проживання, щире каяття, а також те, що в нього на утриманні є малолітня дитина.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити, та призначити йому більш м`яке покарання.

2.2. Прокурор не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду першої інстанції незаконним з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції не врахував, що інкримінований обвинуваченому злочин належить відповідно до ст.12 КК України до особливо тяжких злочинів, при цьому він вчинений в стані алкогольного сп`яніння. Також прокурор вказує на те, що ні під час досудового розслідування, ні судового розгляду не досліджувалось питання наявності на утриманні в обвинуваченого неповнолітньої дитини. А відтак, суд першої інстанції безпідставно врахував дану обставину при призначенні покарання.

Прокурор вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є надто м`яким, а тому оскаржуваний вирок просив скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 13 років.

3. Правові позиції сторін.

3.1. В засіданні суду апеляційної ОСОБА_6 , його захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Звернули увагу суду на те, що обвинувачений діяв у стані необхідної оборони. Захисник також вказав, що в обвинуваченого є неповнолітня дитина і зараз відбувається процес оформлення його батьком.

3.2. Прокурор доводи апеляційної скарги обвинуваченого заперечив. Вирок суду першої інстанції просив скасувати, та врахувавши вимоги його апеляційної скарги, просив ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворе покарання 13 років позбавлення волі.

3.3. Потерпілий в засіданні суду апеляційної інстанції заявив, що при вирішенні апеляційних скарг покладається на рішення суду.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Щодо необхідної оборони. У матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які вказують на те, що обвинувачений захищався. Навпаки кількість ударів в життєво важливі ділянки тіла, характер, локалізація пошкоджень свідчать про прямий умисел на вбивство, для доведення якого до кінця обвинувачений заподіяв 9 ударів ножем. Це свідчить про стійкість умислу, рівень вольових зусиль і намагання досягнути мети позбавлення життя.

Тому показання обвинуваченого у частині заподіяння удару ножем в стані необхідної оборони є неспроможними, оскільки суперечать дослідженим доказам, зокрема, даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 та дослідженого в судовому засіданні суду першої інстанції диску з записом даної слідчої дії, в ході якого відтворено та встановлено дії, обстановку та обставини нанесення обвинуваченим ударів потерпілому, та висновками судово-медичних експертиз, про характер, ступінь, та локалізацію завданих колото-різаних поранень нанесених потерпілому ОСОБА_12 .

4.2. Щодо показань свідків. Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що з вини сторони обвинувачення не був допитаний свідок ОСОБА_13 , який в ході досудового розслідування вказував на агресивність потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_14 щодо того, що він залишив телефон в будинку не мають значення для висновків про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 , оскільки про конкретні умови події злочину доказової інформації не несуть і встановлених судом обставин не спростовують.

4.3. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним особливо тяжкого злочину, об`єктом посягання якого було життя людини, яке відповідно до Конституції України визнається найвищою соціальною цінністю.

Усі обставини, які належить врахувати під час призначення покарання відповідно до приписів ст. 65 КК України суд першої інстанції оцінив вірно, підстав для пом`якшення покарання немає. Додаткові обставини, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції та свідчили про необхідність призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, відсутні, а тому доводи ОСОБА_6 в частині суворості призначеного йому покарання є безпідставними.

4.4. Що стосується доводів прокурора в частині невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає такі непереконливими з огляду на наступне.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Судом також враховано сукупність фактичних даних, які характеризують особу обвинуваченого, а саме, його молодий вік, стан здоров`я, посередню характеристику за місцем проживання, часткове визнання вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, пом`якшуючих обставин судом не встановлено.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставини, яка обтяжує покарання, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, на думку колегії суддів, свідчать про те, що судом першої інстанції правильно визначений розмір покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 (десять)років.

Таке покарання призначено судом з дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Обставини, на які послався прокурор в апеляційній скарзі, як на підстави для призначення більш суворого покарання, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання і вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для збільшення розміру призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

4.5. Що стосується доводів прокурора, про не дослідження судом факту наявності на утриманні малолітньої дитини в обвинуваченого. Апеляційний суд бере до уваги те, що відсутність документального підтвердження наявності у обвинуваченого дитини, при тому, що про це заявляють обвинувачений та захисник, на переконання колегії суддів, жодним чином не впливає на призначене судом покарання і не може бути підставою для скасування вироку суду в даному провадженні.

5. Рішення суду апеляційної інстанції

5.1. Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 щодо суворості покарання через неврахування пом`якшуючих обставин слід залишити без задоволення з указаних вище мотивів.

5.2. Апеляційна скарга прокурора також не підлягає до задоволення, оскільки її доводи зводяться до повторного обгрунтування обставин справи, і не можуть бути підставою для збільшення розміру призначеного покарання і обтяження становища обвинуваченого.

5.3. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст. 370, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2018 року, щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3