У Х В А Л А Справа № 200/9392/18
Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/6148/18
06 червня 2018 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
06 червня 2018 року слідча СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулась до суду із клопотанням, що підтримано прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Дніпропетровську, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований та фактично проживає у кв. АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289, 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць; на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 10 днів.
Підставами для обрання саме такого запобіжного заходу слідча вказала те, що 05 червня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який виразився у розбійному нападі, з метою заволодіння майном потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілих та вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Підставами для застосування запобіжного заходу слідча вказала наявність ризиків у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду; можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість вчинення іншого злочину, аналогічного тому, у вчиненні якого він підозрюється.
У судовому засіданні прокурор клопотання слідчої підтримав, прохав задовольнити. Пояснив, що ризиками, передбаченими у ст. 177 КПК України, у даному випадку є можливість переховування від органів досудового розслідування, оскільки підозрюваний, що вже був неодноразово засуджений, у тому числі і за вчинення розбійного нападу, знову вчинив тяжкий злочин, не має міцних соціальних зв`язків та через те, що покаранням за вчинення злочину може бути тільки реальне позбавлення волі; продовження вчинення злочину аналогічного тому, у якому йому пред`явлено підозру, внаслідок того, що він не працює і засобів для існування не має; вчинення позапроцесуального впливу на потерпілих та свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки він може знати місце їх роботи та мешкання.
У судовому засіданні підозрюваний вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав у повному обсязі. Заперечував проти обрання такого запобіжного заходу. Пояснив, що інкримінованого йому злочину не вчиняв, а ОСОБА_9 є його давнім знайомим. 28 травня 2018 року ОСОБА_9 , який є наркоманом, зателефонував йому і попрохав принести гроші на придбання наркотиків, оскільки він таких грошей не мав та знаходився в стані абстинентного синдрому. Він пішов до нього з метою надання грошей. У цей час до ОСОБА_9 на автомобілі під`їхали особи, які повинні були привезти йому наркотичний засіб «методон», однак не привезли. Через це ОСОБА_9 , знаходячись у стані абстинентного синдрому, та внаслідок не виконання ними домовленостей із доставки йому наркотиків, почав вести себе неадекватно кричати, матюкатись та заволодів майном, яке знаходилось в автомобілі рюкзаком та підсилювачем звуку (колонкою). Особи, які збували чи збувають наркотики викликали працівників патрульної поліції, які затримали ОСОБА_9 , а його відпустили. Він жодних дій із описаних потерпілими при допиті погрози ножем, а також заволодіння грошовими коштами у вигляді банкноти номіналом 100 доларів США та мобільним телефоном марки «Нокіа», не вчиняв. Мабуть через це його і відпустили. Він не переховувався від досудового слідства та суду, оскільки злочину не вчиняв, і з цих же підстав не здійснював ніякого незаконного впливу на потерпілих та свідків. Вже чотири роки як він працює, не вчиняючи злочинів, а тому, висловлювання щодо можливості вчинення ним злочинів є голословним та не відповідає дійсності.
Захисник також заперечував проти обрання такого запобіжного заходу. Пояснив, що ризики, які наведені слідчою та підтримані прокурором, не доведені наданими ними доказами. З цих підстав прохав відмовити у взятті підозрюваного під варту взагалі.
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню.
Вважаю, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Перевірка належності та допустимості тих доказів, які надані органом досудового розслідування суду, буде здійснена в ході подальшого досудового слідства. Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризиків у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, тому що він підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину у групі з іншими особами; висока вірогідність вчинення позапроцесуального впливу на потерпілих, які, з його слів, ведуть антисоціальний спосіб життя, оскільки здійснюють збут наркотичних засобів, та інших учасників кримінального провадження з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Інший ризик свого підтвердження у ході розгляду справи не знайшов.
Тому вважаю, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає слідча. Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, прихожу до висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
Враховуючи те, що часом фактичного затримання ОСОБА_4 є 15 година 05 червня 2018 року, обираю зазначений запобіжний захід до 15 години 03 серпня 2018 року.
З підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, заставу не визначаю взагалі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 186, 194, 196, 309-310, 395 КПК України, -
Клопотання слідчої СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк закінчення дії ухвали 15 година 03 серпня 2018 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1