Постанова

Іменем України
30 серпня 2018 року

м. Київ
Справа № 643/6600/16-к
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/790/1378/17

Провадження № 51 2584 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні об`єднане провадження № 1-кп/643/195/17 (кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0003534 від 29 квітня 2016 року та № 0004730 від

12 червня 2016 року) щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2017 року, яким скасовано вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2016 року в частині призначення покарання та постановлено новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
за ст. 185 ч. 1, ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік

6 місяців;

- за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2017 року, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 28 квітня 2016 року приблизно о 09 годині за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу таємно викрала телевізор марки «Dex» модель «LE 2270» та ноутбук марки «Lenovo G505S», що належали її колишньому чоловіку ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зникла, а викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 3 450 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 12 червня 2016 року приблизно о 09 годин 45 хвилин у приміщенні торгівельного залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Харків,

вул. Валентинівська, 20, шляхом вільного доступу повторно таємно викрала з вітрини джинсові шорти марки «Gallop Fashion» вартістю 450 гривень, які належали ФОП ОСОБА_9 , та, заховавши їх до своєї сумки, направилась до виходу з магазину, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки її було затримано працівниками магазину.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував дані про особу засудженої ОСОБА_6 , яка за короткий проміжок часу вчинила декілька аналогічних злочинів, не працює. Вважає висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства безпідставним, а призначене

їй покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості. Звертає увагу також на те, що суд апеляційної інстанції у порушення вимог ст. 419 КПК України залишив поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Заперечень на касаційну скаргу прокурора від учасників судового провадження не надходило.

Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу обґрунтованою та просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації її дій за ст. 185 ч. 1, ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При цьому, відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Доводи касаційної скарги прокурора про неправильність застосування ст. 75 КК України та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_6 покарання.
При призначені ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, дані про особу засудженої, обставини, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, що обтяжують її покарання.
Так, суд першої інстанції взяв до уваги те, що злочини, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено, є злочинами середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу засудженої, яка раніше судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання, а обставин, що обтяжують покарання, встановлено не було.
Крім того, як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив засудженій ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ст. 185 ч. 1 та ст. 185 ч. 2 КК України, визначивши їй покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 1 КК України та остаточне покарання за правилами ст. 70 ч. 4 КК України, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженої без її ізоляції від суспільства, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а прийняте рішення належним чином мотивував.
Отже, покарання засудженій ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів, призначене їй покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При розгляді апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області суд апеляційної інстанції її доводи перевірив і своє рішення належним чином мотивував, зазначивши підстави, з яких визнав її необґрунтованою.
При цьому під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_6 є його колишньою дружиною, він не має до неї жодних претензій, позитивно її характеризує та просив не призначати їй реальне покарання.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги, скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3