Постанова
Іменем України

02 серпня 2018 року

м. Київ
справа № 215/4205/16-к
провадження № 51-2502 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь в кримінальному провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001540, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Каменка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року засуджено:
- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна; за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць; за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна;
- ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць; за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;
- ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна; за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року вирок суду першої інстанції змінено, призначено ОСОБА_8 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна, а на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна; ОСОБА_6 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна, а на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна; ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна, а на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на них обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що вони, діючи за попередньою змовою, 16 травня 2017 року, близько 00.00 год., поблизу будинку № 9 по вул. Маршака в м. Кривому Розі, незаконно заволоділи належним ОСОБА_9 транспортним засобом ВАЗ 21053, д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому залишили в лісосмузі, яка розташована поблизу будинку № 14 по вул. Адм. Головко в м. Кривому Розі. Такими діями потерпілому було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 31245,51 грн.
Крім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 16 травня 2016 року, близько 01.30 год., на паркувальному майданчику поблизу будинку № 65 по вул. Адм. Головко в м. Кривому Розі, повторно, заволоділи майном ОСОБА_10 , яке перебувало в транспортному засобі ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_2 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду загальну суму 474,20 грн.
Крім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в цей же день, близько 01.50 год., поблизу будинку № 65 по вул. Адм. Головко в м. Кривому Розі, повторно, заволоділи майном ОСОБА_11 , яке перебувало в транспортному засобі ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_3 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду загальну суму 1991,73 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 16 травня 2016 року, близько 01.55 год., поблизу будинку № 65 по вул. Акд. Головко в м. Кривому Розі, повторно, незаконно заволоділи належним ОСОБА_12 транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_4 , який в подальшому залишили в лісосмузі, яка розташована поблизу будинку № 14 по вул. Адм. Головко в м. Кривому Розі. Такими діями потерпілому було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 15126,79 грн.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених, ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на відсутність достатніх підстав для призначення апеляційним судом засудженим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України та необґрунтованість звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Крім того, судом апеляційної інстанції, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не наведено доводів на обґрунтування висновків щодо застосування ст. 69, 75 КК України.
Під час касаційного розгляду прокурор вважав, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурора, винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діянь за ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України, за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України, за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно, в касаційній скарзі не оскаржується.
Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
З наведеного слідує, що у кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішення зазначити, які саме обставини справи або дані про особу засудженого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
У ч. 1 ст. 75 КК України встановлено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, рішення суду щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Як убачається зі змісту ухвали, суд апеляційної інстанції, застосовуючи ст. 69 КК України та звільняючи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, врахував обставини, які пом`якшують покарання, не конкретизуючи їх, тобто ті ж самі обставини, які були враховані судом першої інстанції при призначенні засудженим покарання в межах санкцій статей, за які їх засуджено.
Однак при цьому, суд апеляційної інстанції в достатній мірі не врахував того, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили протягом одного дня чотири корисливих злочини, два з яких, відносяться до категорії тяжких, не працюють, за місцем проживання характеризуються позитивно, а добровільне відшкодування завданої потерпілим шкоди відбулось шляхом повернення викраденого майна, вилученого під час досудового розслідування. Крім того, апеляційним судом не мотивовано яким чином перераховані дані про особи засуджених істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ними злочинів.
З огляду на викладене, застосування при призначенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання статей 69 і 75 КК України колегія суддів не може визнати обґрунтованим.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що вирок апеляційного суду не відповідає зазначеним вимогам, а тому підлягає скасуванню як такий, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
При новому розгляді, суду апеляційної інстанції необхідно врахувати все зазначене в постанові, належно оцінити відомості про особи винних, обставини, які впливають на призначення покарання і прийняти законне, обґрунтоване й умотивоване рішення, маючи на увазі, що за тих самих даних про особи засуджених та обставин, які пом`якшують покарання, призначення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання із застосуванням статей 69 і 75 КК України таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особам засуджених внаслідок м`якості.
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3