печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київської області ОСОБА_4 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в ОВС слідч3ого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковник юстиції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000175 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України, -за погодженням прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді 3із клопотанням про арешт належних підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Запрудське Воронезької області (Росія), на праві власності:
1/3 частки квартири АДРЕСА_1 ; двох злитків металу жовтого кольору вагою по 5 г кожен та одного злитку металу жовтого кольору вагою 1 г, вилучених 16.05.2018 у житлі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , у ході обшуку.
Клопотання обгрунтовано наступним. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Запрудське Воронезької обл. (Російська Федерація), з метою вчинення злочинів заздалегідь, тобто до їх початку, домовився про спільне їх вчинення за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за нижчевикладених обставин.
Орган досудового розслідування вказує на те, що наявні достатні підстави підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні:
- фіктивного підприємництва, тобто створення суб`єктів підцриємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України;
- умисного ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненого службовою особою підприємства, яка зобов`язана їх сплачувати, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів в особливо великих розмірах, тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України;
- складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України;
- сприяння (наданням засобів) вчиненню складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України;
- використання завідомо підробленого документа, тобто злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України;
- сприяння (наданням засобів) вчиненню використання завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України;
- використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.
У ході досудового розслідування слідчим складене і погоджене процесуальним керівником письмове повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні ним означених злочинів. Для вручення цього повідомлення його адресату вжито заходів, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.
Санкціями ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України передбачено конфіскацію майна.
Кримінальним процесуальним кодексом України визначено, що:
- завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду (ст. 2);
- з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання і відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (п.п. 3,4 ч. 2 ст. 170), на майно підозрюваного накладається арешт (ч.ч. 5,6 ст. 170);
- слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (аб. 2 ч. 1 ст. 170).
Досудовим розслідуванням на підставі зібраних доказів встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 є власником: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 (повідомлення Київського міського бюро технічної інвентаризації); двох злитків металу жовтого кольору вагою по 5 г кожен та одного злитку метала жовтого кольору вагою 1 г, вилучених 16.05.2018 у житлі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , у ході обшуку (протокол обшуку від 16.05.2018).
Це майно, яке на праві власності належить ОСОБА_3 , має бути піддане арешту (тимчасовому позбавленню за ухвалою слідчого судді прав на відчуження, розпорядження нерухомим майном та прав на володіння, користування, розпорядження рухомим майном) з метою забезпечення його конфіскації як виду покарання та відшкодування завданої державі шкоди на суму 12 463 290,05 грн. у вигляді несплачених за імпорт товарів в Україну митних платежів і на суму 40 561 345,66 грн. втраченої матеріальної вигоди - товарів, які увезені в Україну через центральну сортувальну станцію ТОВ «Східно-Європейський Експрес» з приховуванням від митного контролю під виглядом міжнародних експрес-відправлень із неправдивими даними про одержувачів, у зв`язку чим мали бути конфісковані в доход держави відповідно до ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, натомість після безпідставного випуску у вільний обіг на території України були збуті ОСОБА_3 за попередньою змовою з іншими співучасниками злочинів з метою одержання доходів на власну користь.
Тимчасове позбавлення підозрюваного ОСОБА_3 прав відчуження, розпорядження, володіння, користування означеним майном шляхом арешту останнього не спричинить шкоди законним правам й інтересам цієї особи, оскільки стане гарантією поновлення порушених внаслідок вчинення кримінальних правопорушень державних інтересів.
На розгляд клопотання слідчий та прокурор не з`явились, про час і місце розгляду повідомлялись належним чином.
Підозрюваний ОСОБА_3 заперечував проти задоволення вказаного клопотання, вказуючи на те, що не є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки рік тому подарував її своїй дружині. Крім того три золоті злитки дійсно були вилучені під час обшуку 08.02.2016, проте в подальшому були повернуті, та знову вилучені 16.05.2018, однак вони належать особисто також його дружині, про що були зазначено під час обшуку .
Вислухавши пояснення підозрюваного, вивчивши матеріали додані до клопотання слід дійти наступного висновку.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно наданих слідчим відомостей, 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , на яку слідчий просить накласти арешт дійсно належить ОСОБА_9 відповідно до укладеного договору дарування від 25.07.2017. При цьому повідомлення про підозру складено та вручено ОСОБА_3 16.05.2018.
Також 16 травня 2018 року було проведено обшук в квартирі за місцем проживання ОСОБА_3 , де в тому числі проживає його донька ОСОБА_10 та дружина ОСОБА_9 під час якого було вилучено три злитки жовтого металу різної ваги (два по 5г, та один о 1г).
Згідно ст.73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. При відшкодуванні шкоди, завданої кримінальним правопорушенням одного з подружжя, стягнення може бути накладено на майно, набуте за час шлюбу, якщо рішенням суду встановлено, що це майно було придбане на кошти, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням встановленого слід зазначити про відсутність підстав для задоволення поданого клопотання, оскільки під час його розгляду не було доведено того, що майно яке сторона обвинувачення просить арештувати з метою забезпечення можливої конфіскації належить підозрюваного ОСОБА_3 особисто, або було придбано за кошти, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного в задоволення клопотання слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ст.ст. 2, 16, 170, 171, 172, 173,303 КПК України, -
У Х В А Л И В :
клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київської області ОСОБА_4 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_3 , залишити без задоволення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1