Справа № 367/4692/18
Провадження по справі № 1-кп/367/424/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000040 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зазим`є, Броварського р-ну Київської обл., громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 НГ України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду командира 3-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 4-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «сержант», 20.03.2018 року о 09 годині 00 хвилин, в умовах особливого періоду, самовільно, без дозволу командування, без поважних причин залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби й не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього, доки 26.06.2018 року о 10 годині 00 хвилин, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, з`явився до військової прокуратури Київського гарнізону, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана 8А та заявив про себе.
Вищевказаними діями, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Так, обвинувачений пояснив, що він, дійсно20.03.2018 року о 09 год. 00 хв. самовільно, без дозволу командування, залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ та направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд. Після чого, 26.06.2018 року він усвідомлюючи помилковість своїх дій, з`явився до військової прокуратури Київського гарнізону. В теперішній час щиро кається у скоєному злочині, просив суд суворо не карати та дати шанс на виправлення.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, скоїв злочин передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, є військовослужбовцем Національної гвардії України, за місцем несення служби характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає його з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
З врахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставини вчиненого злочину, і даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції статті за ч. 4 ст. 407 КК України.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 369, 370-374, 394 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.
Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1