АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1723/15-к Номер провадження 11-кп/786/60/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:п.1 ч.2 ст.115 КК України О.Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000006, за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працює, раніше не судимого, засуджено:
-за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років;

-за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Стягнуто з ОСОБА_11 :

- на користь департаменту охорони здоров`я виконавчого комітету Полтавської міської ради 2-ї міської клінічної лікарні м. Полтави витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_12 , в сумі 4238 грн. 82 коп.;

- на користь потерпілої ОСОБА_9 9982,25 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 40 000 грн., в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а всього 57 179 грн.;

- на користь потерпілого ОСОБА_13 17179 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 200 000 грн., в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а всього 209 982 грн. 25 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_11 визнаний винуватим в тому, що 10.01.2015 року, близько 01.30 год. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив скоїти умисне вбивство ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .
З цією метою ОСОБА_11 зайшов у приміщення магазину Продукти, розташованого за адресою: м. Полтава вул. Великотирнівська, 39/91, де з прилавку взяв ніж. У подальшому ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя двох осіб, вийшов на вулицю, де умисно завдав удар ножем у життєво важливу частину тіла ОСОБА_13 , а саме у грудну клітину зліва. Унаслідок протиправних дій ОСОБА_11
ОСОБА_13 спричинено тілесне ушкодження у вигляді рани м`яких тканин передньої поверхні грудної клітини, яка проникає в грудну порожнину з пораненням правого передсердя, тампонади серця, з розвитком правобічного гемопневматораксу та геморагічного шоку важкого ступеня, яке утворилося від однократної дії колючо-ріжучого предмету, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя.
Відразу після цього, ОСОБА_11 вважаючи, що він вбив ОСОБА_13 та продовжуючи свої злочинні дії, направленні на доведення до кінця свого наміру на умисне вбивство двох осіб, перебуваючи біля приміщення магазину Продукти за адресою м.Полтава, вул., Великотирнівська,39-А, умисно завдав удар ножем у життєво важливу частину тіла ОСОБА_14 , а саме у грудну клітину зліва 2 удари ножем в область лівої сідниці та лівого передпліччя, спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які можна розділити на дві умовні групи:
-рана шкіри по передній поверхні грудної клітки, яка переходить у раньовий канал, на своєму протязі проходить у 5-му між реберї, пошкоджуючи м`які тканини, проникає у плевральну порожнину, пошкоджує передню поверхню серцевої сорочки та передню стінку лівого шлуночка серця, в порожнині якого сліпо закінчується з крововиливами по ходу по периферії.
Вище вказані тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж однократної дії колючо-ріжучого предмету та за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію загрози для життя.
Рана у верхнє-зовнішньому квадранті лівої сідниці та лівого передпліччя, які утворилися від не менше ніж двократної дії колючо-ріжучого предмету та за ступенем тяжкості носять ознак легких тілесних ушкоджень.
Причиною смерті ОСОБА_14 стала гостра крововтрата, яка розвинулася при сліпому проникаючому колото-різаному пораненні грудної клітини з пошкодженням серця.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_11 потерпілий ОСОБА_14 , не приходячи до свідомості, помер на місці скоєння злочину, а потерпілий ОСОБА_13 залишився живим лише внаслідок збігу обставин, що не залежали від волі підозрюваного, а саме внаслідок своєчасного надання медичної допомоги останньому.
Не погоджуючись з вироком, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулись захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурор прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, принесеній в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, а провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказує на невідповідність вироку суду, фактичним обставинам справи та доказам, дослідженим в судовому засіданні, а тому вважає, що вирок винесений з істотними порушеннями процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону.

Вказує, що ОСОБА_11 , будучи наляканим, після того, як група незнайомих йому чоловіків в кількості 4-5 осіб, які ображали його нецензурною лайкою, переслідували, збили з ніг, били руками, ногами та твердими предметами, забіг до магазину рятуючись від нападу та став кричати, що йому потрібен ніж так як його будуть вбивати. Після чого, схопивши з прилавку ніж, він вибіг з магазину, а події, що відбувалися в магазині та біля нього, зафіксовано відеозйомкою, а саме захист ОСОБА_11 , зокрема від нападника, який біг на нього з важким та габаритним предметом і тільки після його застосування отримує поранення.

Більш того, під час досудового слідства та розгляду справи в суді, були проігноровані встановлені факти того, що коли ОСОБА_11 тікав, його збили з ніг, він почав хаотично розмахувати ножем, що підтверджують і самі безпосередні учасники події. Розмахуючи ножем у темряві, він не бачив кому та якої тяжкості тілесні ушкодження були нанесені, не передбачав можливостей настання тяжких наслідків. Зазначене підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 44 від 10.02.2015 року, відповідно до якої потерпілому ОСОБА_14 , окрім поранення грудної клітини, були нанесені тілесні ушкодження у лівому передпліччі та у верхнє-зовніншьому квадранті лівої сідниці.

Поза увагою залишились і показання свідка ОСОБА_15 про те, що він разом із своїми товаришами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на зупинці громадського транспорту розпивали спиртні напої в громадському місті та змусили забігти ОСОБА_11 в магазин. Тобто з його свідчень виходить, що ініціатором конфлікту були потерпілі, а не обвинувачений, як це визнає суд.

Вважає, що визнаючи ОСОБА_11 винним та засуджуючи за ч. 2 ст.15, п. 1 ч.2. ст.115, ч. 1 ст. 115 КК України, судом не доведено об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 115 КК України, яка характеризується в тому числі причино-наслідковим зв`язком між діями ОСОБА_11 та наслідками; суб`єктивної сторони умисного вбивства, яка характеризується виною у формі умислу (не доведено жодного факту який зазначав умисел ОСОБА_11 на вбивство або те, що він допускав настання таких наслідків); фактичні мотив і мета не відповідають кваліфікації саме за ч. 2 ст. 115 КК України і іншого судом не встановлено.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_11 призначити покарання за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років, за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_11 , судом належним чином не враховано його особу та характер дій. Так, ОСОБА_11 , вчинив особливо тяжкий злочин, наслідки якого невиправні - смерть потерпілого ОСОБА_14 .

Не враховано судом при призначенні покарання й обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_11 , а саме, вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу на ставлення ОСОБА_11 до скоєного ним злочинного діяння. ОСОБА_11 під час досудового слідства та судового розгляду справи не надав жодної критичної оцінки власним злочинним діям, крім того коли були присутні потерпілі, жодних дій чи слів на їх адресу, щодо висловлення жалю з приводу скоєного чи наміру відшкодувати хоча б частково заподіяні збитки, не висловлював, а навпаки вів себе агресивно по відношенню до них, що свідчить про відсутність в його діях щирого каяття.

Обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також його поведінка після скоєння кримінального правопорушення свідчать про особливу суспільну небезпеку особи обвинуваченого, вказують на його стійку антисуспільну спрямованість на порушення кримінального закону та суспільних відносин, що в цілому забезпечують охорону здоров`я кожної людини. А тому покарання, призначене ОСОБА_11 судом першої інстанції, є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та свідчить про необхідність застосування до нього покарання, пов`язаного із позбавленням волі на більш тривалий строк.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Потерпілий ОСОБА_13 подав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , в яких одночасно підтримав апеляційні вимоги прокурора.

Принесені й письмові заперечення обвинуваченим ОСОБА_11 на апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора та потерпілу ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу прокурора та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи принесених апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, в умисному вбивстві та вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство двох або більше осіб.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні цих кримінальних правопорушень за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що вина його підзахисного не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , даних ними в ході судового розгляду, даними протоколів огляду оптичних дисків з відеозаписами, вилученими в магазинах «Продукти» та ТОВ «Дельта Продукти», даними висновків судово-медичних, криміналістичних та імунологічної експертиз.

Як в ході судового, так і під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_11 , не заперечуючи тієї обставини, що дійсно забіг до магазину, де взяв ножа, яким в подальшому і були завдані тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , заперечував при цьому наявність в нього умислу на вбивство, вказуючи, що він перебував в стані необхідної оборони, захищаючись від нападу чотирьох осіб.

Водночас, такі доводи обвинуваченого та його захисника щодо перебування ОСОБА_11 в стані необхідної оборони не заслуговують на увагу.

За змістом статті 36 КК України необхідна оборона-це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної та достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими, відповідно до частини першої статті 36 КК, є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам і інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

З фактичних обставин та матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_11 в день та час події перебував в стані алкогольного сп`яніння. Згідно показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . ОСОБА_11 йшов поруч з ними до цілодобового магазину, розташованого на зупинці «В.Тирнівська», при цьому розповідав, що ходить до спортивного залу, хапав за руки, пропонував битися з ним один проти трьох, однак вони його ігнорували. Підійшовши, вони втрьох зайшли до магазину, а ОСОБА_23 залишився на зупинці з компанією з чотирьох осіб. Коли свідки перебували в магазині, до нього забіг ОСОБА_11 , який знаходився в збудженому стані, самостійно забіг за прилавок, схопив ніж та вибіг з ним на вулицю.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_15 в ході судового розгляду зазначили, що разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували на зупинці громадського транспорту «В.Тирнівська», коли до них підійшов ОСОБА_11 та попрохав сигарету, вони йому відмовили та між ними виник конфлікт. ОСОБА_11 пішов до магазину «Продукти», звідки вийшов з ножем, почав махати ним, поводився агресивно, в результаті чого почалася бійка. Щодо обставин завдання ОСОБА_14 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 свідок ОСОБА_19 зазначав, що коли він підбіг до них ОСОБА_11 сидів на ОСОБА_14 ,, який лежав на спині, при цьому ОСОБА_23 наносив удари ножем, який тримав в правій руці, збоку в лівий бік грудної клітини. ОСОБА_19 , стоячи позаду ОСОБА_23 почав наносити удари кулаками рук ззаду по голові та стягувати ОСОБА_23 з ОСОБА_16 .

Окрім того, свідок ОСОБА_19 в ході проведеного з ним слідчого експерименту зазначив місце пригоди та розповів про обставини скоєного злочину. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №44-а від 23.02.2015 року, показання свідка ОСОБА_19 , дані ним під час слідчого експерименту, загалом не суперечать даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 в частині характеру та локалізації тілесних ушкоджень.

В матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні докази, які б прямо чи опосередковано підтверджували показання обвинуваченого ОСОБА_11 щодо наявності факту нападу на нього до моменту входження до магазину з ножем. Вільне входження до магазину та вихід з нього, при відсутності при цьому в магазині самих осіб, які зі слів обвинуваченого здійснили на нього напад, також вказує на відсутність факту нападу, а можливі висловлені погрози з боку групи осіб, де перебували ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в адресу ОСОБА_11 не є фактом безпосереднього нападу на нього. Тобто, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що дії потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для ОСОБА_11 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілим. А отже, вважати, що обвинувачений ОСОБА_11 , завдаючи потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , який до того ж лежав на землі на спині, зі значною силою удару ножем, перебував в стані необхідної оборони, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, немає підстав.

З огляду на зазначені обставини дії ОСОБА_11 за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України судом присяжних кваліфіковані вірно.

За таких обставин апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.

Не підлягає до задоволення і апеляційна скарга прокурора.

При призначенні ОСОБА_11 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому та відсутність обставин, які б його пом`якшували, стан сп`яніння потерпілих та їх поведінку щодо оточуючих та дійшов правильного висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та необхідність обрання покарання у вигляді позбавлення волі, яке за розміром є цілком справедливим.
Підстав для визнання призначеного ОСОБА_24 покарання явно несправедливим за своїм розміром через м`якість немає.
З огляду на викладене колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2017 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою в той самий строк-з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4