Справа № 460/2952/17
Провадження №1кп/460/165/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2018м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001754 від 27.11.2016, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, працюючого водієм у ТОВ "Промекосервіс", раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_7 27.11.2016 о 04:30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ TF69YP», номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою по вулиці Львівській в смт. Шкло Яворівського району Львівської області, в напрямку центру смт. Шкло Яворівського району Львівської області на ділянці поблизу автомийки «Нептун», що за адресою: смт. Шкло вул. Львівська, 131 Яворівського району Львівської області, порушив чинні вимогиПравил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.5, 1.10, 2.3 (б, д), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, які виразилися в тому, що він був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхавши на зустрічну смугу руху, при виникненні небезпеки для руху пішохода ОСОБА_4 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався по проїзній частині вказаної смуги та якого ОСОБА_7 об`єктивно спроможній був виявити, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди наїзду на пішохода ОСОБА_4 , який отримав забій головного мозку важкого ступеня, субдуральну гематому справа, субарахноїдальний крововилив, множинні садна та рани голови, забій обох легень, правобічний пневмоторакс, перелом крижової кістки, лівої лонної кістки, лівого плечового паростка 5 поперекового хребця, лівої лопатки та між виростковий перелом лівої великогомілкової кістки, синяк на правій гомілці, синяк і садно на лівому передпліччі, і лікті, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що 27.11.2016 близько 04:30 год їхав з м.Новояворівська в смт.Шкло. Надворі було темно, падав дощ, видимість була поганою. Світло з автомийки його засліпило, і посипалось лобове скло. Пішохода він не побачив на дорозі. Коли вийшов з автомобіля, то побачив потерпілого, який лежав непритомний на його смузі руху. Викликав швидку, поліцію. Автомобіль йому не належить, орендував такий в ОСОБА_8 . У вчиненому розкаюється та просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки на утриманні має малолітню дитину.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена повністю.
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має малолітню дитину, щире каяття у вчиненому як обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Таким чином суд вважає, що покарання ОСОБА_7 слід обрати в межах санкції статті за якою він обвинувачується у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав суду заяву про застосування до нього п.в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин з необережності до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлений батьківських прав. Враховуючи наведене та відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання на підставі п.в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п.в статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 4675 (чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн.
Речовий доказ по справі: автомобіль марки «ЗАЗ TF69YP», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового тримання Яворівського ВП ГУНП у Львівській області,повернути власнику ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1