Справа № 333/2894/18
Провадження № 1-м/333/11/18
У Х В А Л А

м. Запоріжжя 12 червня 2018 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, дітей не має, працював збиральником вікон компанії «Інкорд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В с т а н о в и в:

5 червня 2018 р. до суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Рибінського міського суду Ярославської області від 20 грудня 2016 р. за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, до 7 р. позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

В обґрунтування клопотання зазначено, що вирок іноземної держави набрав законної сили 10 січня 2017 р., засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Ярославській області», кінець відбуття строку покарання 8 червня 2023 р. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 . Міністерством юстиції України вирішено прийняти в Україну засудженого вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України, у зв`язку з чим Міністерство звернулось до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Відповідно до вимог ст. 610 КПК України клопотання може бути розглянуто за відсутності представника Міністерства юстиції України.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вироком Рибінського міського суду Ярославської області Російської Федерації від 20 грудня 2016 р. ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у великих розмірах) до 7 р. позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Згідно розпорядженню Рибінського міського суду Ярославської області від 11 січня 2017 р. вказаний вирок набрав законної сили 10 січня 2017 р.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Ярославській області»; станом 24 січня 2018 р. відбув 1 рік 7 міс. 15 днів позбавлення волі, залишок невідбутого строк складає 5 років 4 міс. 14 днів, кінець відбуття строку покарання 8 червня 2023 р.

Відбуваючи покарання ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою, поданою начальнику вказаної виправної колонії.

Наказом Міністерства юстиції України від 13 квітня 2018 року №1168/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 31 січня 2018 р. за №06-12586/18.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання і виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно положень ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією, зокрема за таких умов: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо рішення є остаточним; якщо на передачу згодна засуджена особа; якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Відповідно до вимог ст.10 Конвенції у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до якої під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч.4 ст.610 КПК України.

При цьому суд, як це визначено у ч.3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Згідно ч.1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Визначаючи статтю закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за кримінальний злочин, вчинений засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 засуджений вироком Рибінського міського суду Ярославської області від 20 грудня 2016 р. за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації.

Відповідно до ч.3 ст. 30 КК Російської Федерації, замахом на злочин визнаються умисні дії (бездіяльність) особи, безпосередньо направлені на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від особи.

Пунктом «г» частини 4 статті 228-1 КК Російської Федерації передбачено, що незаконне виробництво, збут чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, скоєне групою осіб за попередньою змовою, вчинене у великому розмірі карається позбавленням волі на строк від 10 (десяти) до 20 (двадцяти) років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.

Чинний Кримінальний кодекс України містить норми, які також визначають кримінальну караність діяння, за які був засуджений ОСОБА_4 вироком Рибінського міського суду Ярославської області від 20 грудня 2016 р.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_4 незаконно придбав з метою збуту наркотичні засоби: метиловий ефір 2-[(1-циклогексилметил-1Н-індазол-3-карбонил)-аміно]-3,3-диметилмасляної кислоти, який є похідним метилового ефіру 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамидо) бутанової кислот, загальної масою 218,363 грама, a-пирролидинопентиофенон, який є похідним N-метилефедрона, загальною масою 138,709 грама, мефедрон загальною масою 30,105 г.

Згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №770 від 6 травня 2000 р., всі зазначені вище речовини відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Вимогами ч.3 ст.15 КК України передбачено, що замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Частиною 2 статті 307 КК України передбачено, що за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, відповідно до Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.2 ст.307 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, від ОСОБА_4 отримано згоду на його передачу в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством України, тому суд вбачає підстави для приведення вироку Рибінського міського суду Ярославської області від 20 грудня 2016 р. у відповідність із законодавством України.

За вимогами п.1 ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, коли законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено максимальний строк покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку, передбаченого санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15 ч.2 ст. 307 ч.2 КК України згідно законодавства України, тобто замах на злочин, йому з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України та п.1 ч.4 ст.610 КПК України необхідно призначити максимальне покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання за вироком суду іноземної держави не призначалося.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати зі дня набрання вироком Рибінського міського суду Ярославської області від 20 грудня 2016 р. законної сили, з 10 січня 2017 р.

У строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк його попереднього тримання під вартою за правилами, встановленими ч.5 ст.72 КК України, виходячи з правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 р. у справі №440/853/17.

Верховний Суд зазначив, що у випадку, коли станом на 20 червня 2017 р. особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч.5 ст.72 КК в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, відповідно до ч.2 ст.5 КК відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» 18 травня 2017 року, яким погіршуватиметься становище цієї особи.

З наведених підстав суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування ОСОБА_4 покарання період його попереднього ув`язнення з 9 червня 2016 р. по 10 січня 2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.

Керуючись ст.3, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб, ст. 372, 602, 603, 609-610 КПК України, суд,

У х в а л и в:

Привести у відповідність із законодавством України вирок Рибінського міського суду Ярославської області Російської Федерації від 20 грудня 2016 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30 п.«г», ч.4 ст. 228-1 КК Російської Федерації.

Визначити, що ОСОБА_4 вчинив злочин, відповідальність за який передбачена ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців, без конфіскації майна .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10 січня 2017 р.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк визначеного покарання строк попереднього тримання під вартою в період з 9 червня 2016 р. по 10 січня 2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1