Справа № 740/2679/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/197/2018
Категорія - ч.2 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря . ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_8 , ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 ,

представника служби в справах дітей ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 квітня 2016 р. за № 0000539 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_16 , першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_17 , потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника-адвоката ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Абрикосівка, Цюрупинського району Херсонської області, проживаючого: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, учня 11-го класу ЗОШ № 10 м.Ніжина, раніше не судимого,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року:

ОСОБА_11 визнано винуватим за ч.2 ст.187 КК України, та із застосуванням ст.69 КК України, призначено покарання у виді 5 місяців арешту з конфіскацією ? частини особисто належного йому майна, крім житла.

ОСОБА_13 визнано винуватим за ч.2 ст.187 КК України, та із застосуванням ст.69 КК України, призначено покарання у виді 5 місяців арешту з конфіскацією ? частини особисто належного йому майна, крім житла.

ОСОБА_12 визнано винуватим за ч.2 ст.187 КК України, та із застосуванням ст.69 КК України, призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 104 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України засудженого зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти такий про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_11 та ОСОБА_13 постановлено рахувати з часу їх фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а в разі відсутності або недостатності коштів у неповнолітнього ОСОБА_12 постановлено стягнути такі з його законного представника ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 54979 грн. 92 коп. заподіяної шкоди та 8273 грн. 95 коп. - процесуальних витрат, а всього стягнуто 63253 грн. 87 коп.

Питання речових доказів вирішене в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 07 квітня 2016 року, близько 23:20 год., ОСОБА_11 , неповнолітній ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу недобудованої будівлі Ніжинського міського молочного заводу, розташованої на провулку Новому в місті Ніжині, маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення з корисливих мотивів за попередньою змовою між собою про вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, спільними узгодженими діями здійснили напад на ОСОБА_7 , у ході якого потерпілому заподіяли тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, субкон`юктивальним крововиливом правого ока, забоями та синцями голови; у подальшому черепно-мозкова травма (в комплексі) спричинила наслідки у вигляді стійкого вираженого синдрому внутрішньо¬черепної гіпертензії з ліквородинамічними кризами без чіткої регулярності, симптоматичної артеріальної гіпертензії, вираженої вегетативної дисфункції з розсіяною органічною неврологічною симптоматикою, антено-невротичного синдрому з тривожним компонентом, інсомнією, вестибулоатактичним синдромом, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, та незаконно заволоділи зарядним пристроєм X-treme IP 67 Sigma, вартістю 98,28 грн., гітарою Custom Guitars model DG 25CVS 7600396, вартістю 2576,56 грн., флеш-накопичувачами мікро-CD об`ємом пам`яті 1 Gb у кількості двох штук загальною вартістю 80,00 грн., навушниками Philips SHL 3060 KD/00 Блек з провідним підключенням, вартістю 424 грн. 15 коп., мобільним телефоном Nokia «СІ-01» вартістю 687,5 грн., USB флеш-накопичувачем об`ємом пам`яті 16 Gb, вартістю 150,00 грн., та вудочкою-спінінгом телескопічною Grengwei карбон на 8 секцій вартістю 381.6 грн., що належать ОСОБА_7 , отримавши змогу розпоряджатися викраденим на власний розсуд та заподіявши, таким чином, матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 4398 грн. 09 коп..

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить вирок суду щодо всіх обвинувачених скасувати та ухвалити новий, яким:

- ОСОБА_11 визнати винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого належного йому майна.

- ОСОБА_13 визнати винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого належного йому майна.

- ОСОБА_12 визнати винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого належного йому майна.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а в разі відсутності або недостатності коштів у неповнолітнього ОСОБА_12 стягнути такі з його законного представника ОСОБА_14 на його користь грошові кошти у відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 500 000 грн.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а в разі відсутності або недостатності коштів у неповнолітнього ОСОБА_12 стягнути такі з його законного представника ОСОБА_14 на його користь грошові кошти у відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 30 909 грн. 03 коп.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а в разі відсутності або недостатності коштів у неповнолітнього ОСОБА_12 стягнути такі з його законного представника ОСОБА_14 на його користь процесуальні витрати в розмірі 14523 грн. 01 коп.

Вважає вирок суду незаконним та не обґрунтованим через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, як явно несправедливого внаслідок м`якості. Зауважує, що у обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 взагалі немає обставин, що пом`якшують їх покарання, а тому їм мало бути призначене покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України, без застосування ст. 69 КК України. На думку апелянта, у обвинуваченого ОСОБА_12 є тільки одна пом`якшуюча покарання обставина вчинення злочину неповнолітнім, а тому до нього не можна було застосовувати ст. 69 КК України. Вказує, що суд не міг одночасно застосувати ст.ст. 69,75 та 104 КК України, оскільки суд застосував одні і ті ж пом`якшуючі обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_12 двічі. Також суд не врахував тяжкість наслідків, завданих злочином, а саме те, що він після побиття обвинуваченими вимушений майже постійно проходити лікування в медичних закладах. Вказує на необґрунтованість стягнення з обвинувачених майнової та моральної шкоди, адже через їх дії він зазнав значних моральних страждань, вимушений декілька разів на місяць проходити курси лікування, чим порушено його звичайний спосіб життя, втратив здоровий сон, пережив значний емоційний стрес, та став майже інвалідом. Зазначає, що внаслідок дій обвинувачених і до цього часу відчуває почуття приниженої гідності та образи

В доповненні до апеляційної скарги потерпілий вказує, що обвинувачені повинні понести найсуворіше покарання та відшкодувати йому завдану шкоду в повному розмірі, оскільки внаслідок побиття обвинуваченими йому встановлена 3 група інвалідності з 21.12.2017 року, та просить задовольнити його вимоги, зазначені в апеляційній скарзі.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_16 просить вирок суду щодо обвинувачених скасувати. Виключити обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , неповнолітнього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а саме, щире каяття, добровільне повернення частини викраденого, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, вперше притягнення до кримінальної відповідальності. Визнати обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених: активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди. Ухвалити новий вирок, яким:

- ОСОБА_11 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України, призначити основне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

- ОСОБА_13 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України, призначити основне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

- Неповнолітнього ОСОБА_12 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України, призначити основне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинувачених вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначених обвинуваченим покарань тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинуваченим через м`якість. Вказує на порушення судом п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 2,5 ПВСУ №7 Про практику призначення покарання. Зазначає, що визнання пом`якшуючими обставини, не передбачених ст. 66 КК України у вироку жодним чином не мотивовано. Вказує, що ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 повернули все викрадене майно, обвинувачений ОСОБА_13 усе, крім USB флеш-накопичувача об`ємом пам`яті 16 Gb, тобто часткове добровільне повернення викраденого майна має місце лише щодо останнього. На думку прокурора, факт добровільного повернення викраденого має розцінюватися як активне сприяння розкриттю злочину і саме в такому значенні має бути враховане як пом`якшуюча обставина щодо всіх обвинувачених. Наголошує, що про добровільність відшкодування шкоди мова йти не може, адже відповідні кошти були перераховані лише приблизно через рік після направлення обвинувального акту до суду, хоча претензії потерпілим висловлювались одразу після вчинення злочину. А тому відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_13 є обставини, що пом`якшують їх покарання, а саме, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди, відносно ОСОБА_12 додатково вчинення злочину неповнолітнім. Решта пом`якшуючих обставин, на думку прокурора, врахована судом усупереч вимог кримінального закону. Вважає, що виправлення обвинувачених можливо виключно шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі.

Перший заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_17 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким:

- ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вказує, що судом неправомірно було застосовано пом`якшуючі обставини по справі, а тому вони підлягають виключенню з вироку. Зазначає, що застосовуючи ст. 69 КК України при наявності декількох пом`якшуючих обставин судом не враховано, що вони вчинили злочин в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 67 КК України, є обтяжуючою обставиною. Вказує на безпідставність застосування судом ст. 69 КК України при призначенні покарання всім обвинуваченим.

Також зазначає, що судом при винесенні вироку не враховано, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, вчинений злочин є корисливим, із застосуванням насильства, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Зазначає, що необхідно врахувати те, що діями обвинувачених потерпілому спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, і після того, як потерпілий втратив свідомість, обвинувачені не надали йому ніякої допомоги та не вжили жодних заходів для виклику медичної допомоги, і внаслідок злочинних дій обвинувачених потерпілий до цього часу проходить лікування. Вказує, що судом не враховано позицію потерпілого щодо міри покарання, який просив суд призначити обвинуваченим позбавлення волі в максимальному розмірі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду змінити, а саме змінити правову кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення на ч. 1 ст. 187 КК України, та пом`якшити призначене йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України та ст. 75 КК України, або призначити покарання у виді громадських робіт. Оскаржуваний вирок вважає незаконним з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що в скоєному повністю визнав свою провину, розкаявся, надавав правдиві показання, не заводив в оману ні слідство, ні суд, та зробив для себе належні висновки. Виражає незгоду з вироком суду в частині кваліфікації, оскільки попередньо він ні з ким не домовлявся про напад на потерпілого з метою заволодіння його майном, адже того вечора потерпілий ОСОБА_7 сам прийшов до їх компанії, випивав спиртне, пригощався, а коли перебував у нетверезому стані і почав нас ображати нецензурними словами, тоді і виникла бійка, після чого він з ОСОБА_19 та ОСОБА_20 викрали речі потерпілого.

На думку апелянта, зміна обвинувачення прокурором проведена з порушенням вимог КПК України з надуманих підстав і виключно на припущеннях, а суд припустився помилки при ухваленні вироку з такою кваліфікацією кримінального правопорушення, а тривалий час його перебування під арештом негативно вплине на його подальші життєві плани, адже він зараз працює, та має намір продовжити навчання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить вирок суду в частині винних дій ОСОБА_13 , призначення йому покарання та стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_13 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн. Вказує на неправильність кваліфікації дій обвинувачених, адже у вироку суду, на думку апелянта, відсутній опис домовленостей обвинувачених щодо вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 , оскільки ні матеріалами досудового слідства, ні під час судового слідства така домовленість не була доведена, а навпаки в діях обвинувачених вбачається спонтанність та ситуативність, а тому їх дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 187 КК України. Звертає увагу на позитивні характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_13 , його щире каяття, та вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання та ізоляції від суспільства. Також на думку захисника, вирок підлягає зміні в частині визначення суми стягнення моральної шкоди, оскільки неправомірними діями обвинувачених потерпілому ОСОБА_7 було завдано моральні страждання.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, позицію захисника та обвинуваченого ОСОБА_13 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з вказаних в ній підстав, потерпілого та його представника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Чернігівської області, прокурора в кримінальному провадженні та потерпілого підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

07 квітня 2016 року, близько 23:20 год., ОСОБА_11 , неповнолітній ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу недобудованої будівлі Ніжинського міського молочного заводу, розташованої на провулку Новому в місті Ніжині, маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення з корисливих мотивів за попередньою змовою між собою про вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, спільними узгодженими діями здійснили напад на ОСОБА_7 , у ході якого потерпілому заподіяли тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, субкон`юктивальним крововиливом правого ока, забоями та синцями голови; у подальшому черепно-мозкова травма (в комплексі) спричинила наслідки у вигляді стійкого вираженого синдрому внутрішньо¬черепної гіпертензії з ліквородинамічними кризами без чіткої регулярності, симптоматичної артеріальної гіпертензії, вираженої вегетативної дисфункції з розсіяною органічною неврологічною симптоматикою, антено-невротичного синдрому з тривожним компонентом, інсомнією, вестибулоатактичним синдромом, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, та незаконно заволоділи зарядним пристроєм X-treme IP 67 Sigma, вартістю 98,28 грн., гітарою Custom Guitars model DG 25CVS 7600396, вартістю 2576,56 грн., флеш-накопичувачами мікро-CD об`ємом пам`яті 1 Gb у кількості двох штук загальною вартістю 80,00 грн., навушниками Philips SHL 3060 KD/00 Блек з провідним підключенням, вартістю 424 грн. 15 коп., мобільним телефоном Nokia «СІ-01» вартістю 687,5 грн., USB флеш-накопичувачем об`ємом пам`яті 16 Gb, вартістю 150,00 грн., та вудочкою-спінінгом телескопічною Grengwei карбон на 8 секцій вартістю 381.6 грн., що належать ОСОБА_7 , отримавши змогу розпоряджатися викраденим на власний розсуд та заподіявши, таким чином, матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 4398 грн. 09 коп..

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції усі троє обвинувачених частково визнали свою вину у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 також частково визнали себе винними в інкримінованих їм діях. Показали, що за обставин, вказаних в обвинувальному акті, після спільного вжиття алкогольних напоїв і перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вони побили потерпілого ОСОБА_7 , з яким щойно познайомились, кожен з них наніс йому по кілька ударів руками в різні частини тіла. Після цього вони заволоділи його майном: гітарою, телескопічною вудкою, мобільним телефоном та ін. Вважали, що діяли при цьому без попередньої змови, в подальшому майно потерпілому повернули, частково відшкодували шкоду. Просили задовольнити апеляційні скарги на їхню користь та відмовити в задоволенні апеляційних скарг сторони обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду показав, що 7 квітня 2016 р. у вечірній час випадково познайомився з усіма обвинуваченими, які вживали спиртні напої, деякий час перебував в їхній компанії, а після того, як вони заволоділи його гітарою, став обурюватись. У відповідь на це він був жорстоко побитий усіма трьома обвинуваченими, які били його усі разом утрьох сильно та цілеспрямовано, кілька разів він втрачав свідомість, знову приходив до тями і чув та бачив, як обвинувачені обшукували кишені його одягу, сумку, забирали звідти речі та сперечались з приводу того, яка річ кому дістанеться. Просив у повному обсязі задовольнити його скаргу і призначити усім обвинуваченим максимальне покарання, передбачене законом, оскільки після побиття став інвалідом.

Прокурор у повному обсязі підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора області, частково підтримав апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та потерпілого і вважав, що підстав для застосування ст. 69 та 75 КК України в даній справі не вбачається.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначенні покарання № 7 від 24.10.2003 року суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченим покарання, вказаних вимог суд першої інстанції у повній мірі не дотримався.

З матеріалів кримінального провадження та пояснень потерпілого в судовому засіданні вбачається, що злочин було скоєно усіма трьома обвинуваченими, саме за попередньою змовою між собою. Такий висновок колегія суддів робить на підставі прямих показань потерпілого, які є логічними, послідовними, узгодженими з іншими доказами по справі. Ці показання потерпілий давав протягом розгляду справи в місцевому й апеляційному судах. Підстав не вірити їм колегія суддів не вбачає. Узгоджені дії обвинувачених, які до того ж були раніше знайомі між собою, направлені на спільне побиття потерпілого, заволодіння його майном, коли кожен з обвинувачених узяв собі частину його речей, свідчить про наявність попередньої змови між ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , тому твердження апеляційних скарг сторони захисту про неправильність кваліфікації дій обвинувачених апеляційним судом відхиляється. Дії усіх обвинувачених правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Призначаючи покарання, місцевий суд припустився неповноти судового розгляду, яка виразилась в тому, що судом не у повній мірі було враховано обставини щодо скоєння злочину та його наслідки для здоров`я потерпілого. Так, судом встановлено, що потерпілий не вчиняв будь-яких неправомірних дій стосовно обвинувачених. Унаслідок його побиття значно погіршився стан здоров`я обвинуваченого і йому була призначена третя група інвалідності. (т. 4 а.с.2) Тобто, здоров`я потерпілого не відновилось після неправомірних дій обвинувачених відносно нього. Він був змушений тривалий час лікуватись, витратив великі суми грошей на своє лікування, що призвело до погіршення якості його життя.

У відповідності до ст. 69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливо у разі, коли існують кілька (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Колегія суддів погоджується з думкою сторони обвинувачення про те, що у справі відсутня така пом`якшуюча покарання обставина, як щиросердне каяття. З урахуванням позиції обвинувачених, які у своїх показаннях не визнавали себе повністю винними та применшували свою участь у скоєнні злочину, позиція прокурора заслуговує на увагу.

Слід погодитись з позицією прокурора, що майно потерпілому не було повернуте добровільно обвинуваченими, а вилучене в них завдяки професійним діям працівників поліції, тому цієї обставини, що пом`якшує покарання, у справі не встановлено.

Те, що усі обвинувачені вперше притягуються до кримінальної відповідальності, може лише характеризувати їх, але обставиною, пом`якшуючою покарання, не являється.

При розгляді даної справи колегія суддів встановила єдину обставину, яка пом`якшує покарання для усіх обвинувачених часткове відшкодування ними заподіяної шкоди, чого й не заперечував потерпілий, а відносно ОСОБА_12 скоєння злочину в неповнолітньому віці. Обставиною, яка обтяжує покарання є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, підстав для застосування ст. 69 КК відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_13 немає. З урахуванням тяжкості скоєного злочину, його наслідків, позиції потерпілого, позитивних характеристик обвинувачених, ОСОБА_21 та ОСОБА_19 слід призначити покарання в межах санкції кримінального закону, по якому вони притягуються до відповідальності, у розмірі ближчому до мінімального, а відносно неповнолітнього ОСОБА_12 можна застосувати ст. 69 КК України, оскільки колегія суддів встановила дві наведені вище обставини, які пом`якшують покарання відносно нього. З урахуванням даних про його особу, те, що він характеризується позитивно, застосування цієї норми закону буде правомірним.

Водночас, з урахуванням тяжкості скоєного злочину, його наслідків, обставини, яка обтяжує покарання, позиції потерпілого, колегія суддів вважає неможливим звільнити ОСОБА_12 від покарання з іспитовим строком з випробуванням.

Сторони кримінального провадження у своїх скаргах не ставили питання про переоцінку доказів і повторне дослідження їх в судовому засіданні. Тому згідно ст. 404 КПК колегія суддів повторного дослідження доказів не здійснювала і вважає, що місцевий суд дослідив їх повно й об`єктивно та погоджується з оцінкою цих доказів місцевим судом.

Колегія суддів, перевіривши правильність вирішення цивільного позову, дійшла висновку, що він вирішений правильно, з урахуванням тих доказів, які надані сторонами кримінального провадження та належним чином мотивований.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_16 , першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_17 , потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника-адвоката ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року в частині призначеного ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 покарання скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді (семи) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного засудженому майна окрім його житла.

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України, призначити основне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного засудженому майна окрім його житла.

Строк покарання усім засудженим рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3