Справа № 367/6051/16-к
Провадження по справі № 1-кп/367/182/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 10.05.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001622, по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, не одруженого, маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04.03.1999 р. Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 101 КК України (1960 р.) до 02 років позбавлення волі, 19.12.2002 р. Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України (2001 р.) до 02 років 06 місяців позбавлення волі, 27.02.2004 р. Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України (2001 р.) до 01 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку на 01 рік, 04.12.2009 р. Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України (2001 р.) до 04 років позбавлення волі, 23.07.2010 р. Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України (2001 р.) до 04 років 06 місяців позбавлення волі (звільненого по відбуттю покарання 03.12.2013 р.),

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_11 10.05.2016 р., приблизно о 02 год 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де проживала його співмешканка ОСОБА_12 . На подвір?ї цього будинку у них виникла сварка, під час якої ОСОБА_11 погрожував побити вікна, почав зривати штукатурну сітку із штукатуркою зі стін будинку. У зв?язку із цим приблизно о 02 год 30 хв, на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з ОСОБА_13 виникла сварка, яка пересола в бійку. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_11 з мотивів помсти за словесні образи та нанесені йому удари, стоячи обличчям до потерпілого ОСОБА_9 , лівою рукою, в якій тримав будівельне металеве лезо, умисно наніс йому один удар в область шиї та один удар в обличчя, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді різаної рани чола та проекції трапецієподібного м`язу праворуч, різано-рваної рани правої щоки з переходом на шию, що спричинило непоправне знівечення обличчя, оскільки наслідки зазначених ушкоджень є невиправними, тобто з плином часу та під дією не хірургічних методів лікування значно не зменшиться вираженість їх морфологічних властивостей.

Своїми діями ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.

В судовому засіданні ОСОБА_11 не визнав себе винним у вчиненні злочину, у скоєнні якого він обвинувачується, повідомив, що він 10.05.2016 р., близько 02 год 00 хв, прийшов на подвір?я своєї співмешканки ОСОБА_14 , в АДРЕСА_2 . У них виник конфлікт. Після цього з будинку вийшов син ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ?ячеслав і почав його бити. Потім з будинку вийшов ОСОБА_16 і приєднався до ОСОБА_17 ?ячеслава. Він почав тікати, переліз через паркан на частину подвір?я іншого співвласника будинку, але йому на заваді став потерпілий, який почав тримати його за одежу і не відпускав. Він попросив ОСОБА_18 його відпустити і він піде додому, але той відмовив і замахнувся, щоб його вдарити. На це він інстинктивно навідмаш вдарив його в область обличчя лівою рукою, в якій тримав металеве будівельне лезо, яке підібрав на землі для самооборони. Скільки ударів і як він їх наносив не пам?ятає, бо після цього на нього ззаду напав ОСОБА_16 і збив його з ніг. В цей час він лезо залишив на землі, а ОСОБА_15 ?ячеслав побіг додому. Вказував, що він не мав наміру завдавати потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_11 своєї вини у скоєнні зазначеного вище злочину, його вина підтверджується:

-показаннями потерплого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні повідомив, що 10.05.2016 р., близько 02-00 год, на подвір?я їхнього будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов співмешканець його матері ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп?яніння, вчинив з матір?ю сварку, почав забирати речі, які йому не належать. Він вийшов на вулицю і запропонував ОСОБА_11 піти, але ОСОБА_11 , вийшовши на вулицю, зайшов на частину земельної ділянки іншого співвласника будинку і почав зривати штукатурку із стін їх будинку. Разом з ОСОБА_13 вони пішли туди і намагались заспокоїти ОСОБА_11 , який згодом хотів піти, але він почав перешкоджати йому залишити подвір?я до приїзду поліції. Тримаючи один одного за одежу, вони почали штовхати один одного і ОСОБА_11 якимось предметом в лівій руці задав йому удари по шиї, щоці та лобі. Після цього ОСОБА_13 схватив ОСОБА_11 за шию і повалив на землю, а він побіг у будинок, бо в нього пішла кров;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні повідомив, що в ніч з 09 на 10 травня 2016 року, приблизно о 02-00 год, його розбудила ОСОБА_19 і сказала, що ОСОБА_11 ходить по двору. Він вийшов з будинку і побачив як ОСОБА_11 намагається перелізти із двору через паркан на вулицю. ОСОБА_9 , який був уже там, запропонував йому вийти через хвіртку. ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп?яніння, в нього була нестійка хода, уповільнена мова. Потім він почув як ОСОБА_11 відриває штукатурку від будинку і разом із ОСОБА_9 побігли на сусіднє подвір?я. ОСОБА_9 сказав йому, щоб він не чіпав ОСОБА_11 , який пройшов повз нього в сторону ОСОБА_9 , який сказав, що ніхто нікуди не піде, поки не приїде поліція. На це ОСОБА_11 сказав: «Слава, я нікого не пощажу!». Вони зцепилися між собою. Коли ОСОБА_9 відштовхнув ОСОБА_11 , останній вдарив ОСОБА_9 по шиї лівою рукою по дузі з ліва на право. Він відразу підскочив до ОСОБА_11 та декілька разів вдарив його рукою по голові, звалив його з ніг, а ОСОБА_9 з криком: «Він мене порізав!», побіг в будинок. Він побіг за ним і побачив, що у ОСОБА_9 розірвана щока і шия;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , яка є матір?ю потерпілого ОСОБА_9 , і в судовому засіданні повідомила, що ввечері 09.05.2016 р. вона посварилась із своїм співмешканцем ОСОБА_11 , який після цього пішов до себе в гуртожиток. Вночі вона проснулась, бо гавкала собака, вийшла на подвір?я і побачила там ОСОБА_11 , який щось робив у сараї. На її прохання її син, ОСОБА_9 , вивів ОСОБА_11 на вулицю, але він повернувся на подвір?я сусідки і почав зривати штукатурку із стін будинку, кричав, що повибиває вікна. Син з ОСОБА_13 пішли його заспокоїти. Вона бачила, як ОСОБА_11 пішов на сина і замахнувся лівою рукою. Що було далі вона не бачила, бо вони зайшли за кут будинку. Потім син забіг додому у крові, в нього була порізана шия, щока та лоб;

-показаннями свідка ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона є сестрою потерпілого ОСОБА_9 . ОСОБА_11 був співмешканцем її матері ОСОБА_12 09.05.2016 р. вони в черговий раз посварились і ОСОБА_11 пішов. Вночі 10.05.2016 р. вона почула як у дворі гавкає собака, визирнула у вікно і побачила у дворі ОСОБА_11 , тому відразу розбудила маму, брата та свого хлопця ОСОБА_13 . Вони всі вийшли на подвір?я, ОСОБА_11 був збуджений, напідпитку, в нього була нестійка хода, тянуча мова, кричав, що без мигалок не обійдеться. Його попросили вийти з двору, брат його вивів. Після цього ОСОБА_11 пішов на сусіднє подвір?я і почав зривати штукатурну сітку зі стіни їх будинку. Вона почала викликати поліцію і через деякий час додому забіг брат весь у крові;

-витягом з кримінального провадження № 0001622 від 10.05.2016 р. та Рапортом чергового Ірпінського ВП від 10.05.2016 р. (т. 1 а.с. 68, 69), згідно яких 10.05.2016 р. о 02 год 38 хв до чергової частини Ірпінського ВП ГУ НП України в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_20 про те, що 10.05.2016 р., приблизно о 02 год 34 хв співмешканець матері чинить дебош, побив брата, порізав лоб, щоку та шию;

-протоколами прийняття заяв ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 10.05.2016 р. (т. 1 а.с. 70, 71), згідно яких вони повідомили, що ОСОБА_11 завдав ОСОБА_9 рваних ран обличчя та шиї;

-протоколом огляду місця події від 10.05.2016 р. (т. 1 а.с. 72-73), яким зафіксовано місце на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено плями бурого кольору та здійснено та вилучено з них змиви;

-протоколом огляду місця події із ілюстративною фототаблицею від 10.05.2016 р. (т. 1 а.с. 74-84), яким зафіксовано місце події за адресою: АДРЕСА_2 , де було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , виявлено та вилучено два металевих предмети, схожих на металеве лезо;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.05.2016 р. (т. 1 а.с. 99-101) та оптичним диском для лазерних систем зчитування із записом проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 137), якими підтверджуються показання, надані свідком ОСОБА_13 в судовому засіданні;

-заявою ОСОБА_11 від 13.09.2016 р. (т. 1 а.с. 61), в якій він зазначає, що після погроз з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та нанесення ОСОБА_21 удару йому в обличчя він навідмах, тримаючи в лівій руці обломок від леза, наніс йому удар в обличчя, чим спричинив різано-рвану рану щоки з переходом на шию;

-довідкою травмпункту Ірпінської ЦМЛ від 10.05.2016 № 4368 (т. 1 а.с. 126), згідно якої у ОСОБА_9 на момент звернення виявлено численні, поширені рвано-різані рани чола, обличчя та шиї праворуч;

-висновком експерта від 15.06.16 № 147 (т. 1 а.с. 108), згідно якого у ОСОБА_9 на момент звернення до стаціонару ІЦМЛ 10.05.2016 р. о 04 год 30 хв виявлено тілесні ушкодження: різані рани чола та проекції трапецієподібного м`язу праворуч, різано-рвану рану правої щоки з переходом на шию, які утворилися від дії гострого предмету, можливо будівельного леза в строк 10.05.2016р. за обставин, зазначених у постанові слідчого (т.2 а.с.4);

-висновком експерта від 28.07.16 № 23(о) (т. 1 а.с. 124), згідно якого у ОСОБА_9 рубці від ран, які виявлені 10.05.2016 р. у виді різаних ран чола та проекції трапецієподібного м`язу праворуч, правої щоки з переходом на шию, які утворилися від дії гострого предмету, можливо будівельного леза, являються невиправними, тобто з плином часу та під дією не хірургічних методів лікування значно не зменшиться вираженість їх морфологічних властивостей (розміру, форми). В разі якщо рішенням суду вони будуть визнані такими, що знівечують обличчя, вони будуть віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

-висновками експерта від 20.07.16 №№ 101, 102 (т. 1 а.с. 110-115), згідно яких на металевих будівельних лезах, вилучених під час огляду місця події 10.05.2016 р. за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено епітеліальні клітини та кров, яка може належати потерпілому ОСОБА_9 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.07.2016 р. (т. 1 а.с. 119-121), згідно якого потерпілий ОСОБА_9 повідомив про події, що відбулись 10.05.2016 р.;

-відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_11 , що знаходиться на оптичному диску для лазерних систем зчитування (т. 1 а.с. 136), згідно якого ОСОБА_11 повідомив, що вночі 10.05.2016 р. на подвір?ї будинку АДРЕСА_2 , потерпілий разом з Дімою почали його бити кулаками по обличчю. Він почав тікати, а вони наздогнали його з іншої частини будинку, збили з ніг і знову почали бити ногами по тулубу. Він дістав з внутрішньої кишені куртки будівельне малярне лезо і наніс удар з верху в низ спочатку по обличчю потерпілого, а потім ще раз в область шиї. В?ячеслав побіг додому, а ОСОБА_22 ще раз ударив його в сторону спини і пішов за В?ячеславом. Зазначив, що лезо він викинув. Підтвердив, що перебував у стані алкогольного сп?яніння.

Суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_11 на те, що він перебував у стані необхідної самооборони під час нанесення ним ударів ОСОБА_9 у зв?язку з тим, що його били і завдали перелом ребер та ключиці, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин. Згідно листа Київського СІЗО від 21.06.16 № 0313931 (т. 1 а.с. 30) ОСОБА_11 по прибутті до слідчого ізолятору 11.05.2016 р. пройшов первинний медичний огляд, під час якого було виявлено лише гематому верхнього повіка зліва та гематому потилиці. Також відповідно до висновку експерта від 14.06.16 № 146 (т. 1 а.с. 109) забій грудної клітини ОСОБА_11 праворуч не підтверджено об?єктивними клінічними даними.

Суд також не бере до уваги посилання обвинуваченого на те, що він не мав наміру наносити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, оскільки з наданих ОСОБА_11 показань як в суді, під час проведення слідчого експерименту, так і у своїх письмових заявах від 13.09.2016 р. (т. 1 а.с. 61) та від 05.06.2017 р. (т. 1 а.с. 169-171), вбачається, що він умисно взяв лезо в руку і наносив удар в обличчя ОСОБА_9 , розуміючи, що в нього в руці знаходиться металеве лезо, яке може завдати непоправимої шкоди.

При цьому, суд враховує висновок судово-психіатричного експерта від 15.06.16 № 266 (т. 1 а.с. 116-118), згідно якої ОСОБА_11 в період інкримінованих йому діянь міг усвідомлювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними.

Безпідставними є також посилання ОСОБА_11 на те, що речові докази металеве будівельне лезо є штучним, підробленим слідчим доказом, тому що його не було винайдено під час проведення огляду місця події. Таке твердження обвинуваченого спростовується протоколом огляду місця події із ілюстративною фототаблицею від 10.05.2016 р. (т. 1 а.с. 74-84), згідно якого на місці огляду виявлено та вилучено два металевих предмети, схожих на металеве лезо.

Посилання обвинуваченого на те, що виявлена на лезах кров не належить потерпілому є неспроможними, оскільки згідно з висновками експерта від 20.07.16 №№ 101, 102 (т. 1 а.с. 110-115) на металевих будівельних лезах, вилучених під час огляду місця події 10.05.2016 р. за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено епітеліальні клітини та кров, яка може належати потерпілому ОСОБА_9 .

Жодних доказів того, що винайдені сліди крові належать іншій особі, суду не надано.

У судовому засіданні обвинувачений повідомив, що під час проведення слідчого експерименту він вказував те, що йому підказував слідчий. Потім у своїй заяві від 05.06.2017р. (т. 1 а.с. 169-171) він зазначав, що такі дії він вчиняв з підказки захисника. Такі посилання не підтверджуються наданими суду доказами і спростовуються заявою самого ОСОБА_11 від 13.09.2016 р. (т. 1 а.с. 61), де він чітко вказує в який спосіб і чим він завдав удари ОСОБА_9 .

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотань сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події із ілюстративною фототаблицею від 10.05.2016 р. та докази зібрані під час огляду у зв`язку з тим, що така слідча дія була вчинена без дозволу слідчого судді.

Згідно з ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частиною 2 статті 234 КПК України передбачено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує висновки Верховного Суду, зазначені у постанові від 11.02.2018 р. по справі №752/17016/16-к, а саме те, що доводи засудженого про те, що протокол огляду місця події є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не було дозволу суду на огляд житла є неспроможними. Ця слідча дія проведена у відповідності до вимог закону, оскільки проводився огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину, а не огляд житла, як на це вказує ОСОБА_1.

Подібна позиція зазначена також у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 р. по справі № 541/655/15-к, де вказано, що при вирішенні питання про допустимість доказів, отриманих у ході огляду місця події, враховується те, що в кожному конкретному випадку є можливість у кінцевому результаті втратити таку нагоду та своєчасно не зафіксувати сліди злочину, тому колегія суддів дійшла правильного висновку, що ухвала слідчого судді при отриманні дозволу на огляд помешкання ОСОБА_1 в цьому випадку була непотрібною.

Таким чином, протоколи огляду місця від 10.05.2016 р. та докази, зібрані під час такого огляду, є допустимими доказами, тому що в даному випадку для проведення огляду місця події не потребувалось дозволу слідчого судді, оскільки проводився огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину, а не огляд житла, а також була можливість у кінцевому результаті втратити нагоду своєчасно зафіксувати сліди злочину, які були на території земельної ділянки особи, яка не була причетна до подій, що відбувались під час вчинення злочину.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Невизнання обвинуваченим своєї вини і надання показань, які постійно змінюються, суд розцінює як бажання обвинуваченого уникнути покарання за вчинений злочин.

Обираючи міру покарання ОСОБА_11 , суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин.

Обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем реєстрації характеризується посередньо, за місцем виконання ним цивільно-правової угоди характеризується позитивно, раніше неодноразово засуджувався за умисні злочини, в тому числі за завдання тяжких тілесних ушкоджень, і знову вчинив злочин, маючи непогашену судимість. Належних висновків після вчинення злочину для себе не зробив, жодних дій, направлених на примирення з потерпілим або на відшкодування йому завданої шкоди не вчинив, що вказує на небажання стати на шлях виправлення.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд не знаходить.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , є рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп?яніння.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення обвинуваченого, що він не перебував у стані алкогольного сп?яніння, оскільки такі посилання спростовуються показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_9 , які підтвердили, що під час скоєння злочину ОСОБА_11 мав ознаки алкогольного сп?яніння, у нього була нестійка хода, тянуча мова, він вів себе неадекватно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в найбільшому розмірі санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України. Суд вважає таке покарання справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції станом на 10.05.2016 р.) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Дана норма втратила чинність 21.06.2017 р. на підставі закону України від 18.05.17 №2046-VIII. Однак, згідно з ч. 2 ст. 4 КК України дія такої норми продовжує діяти щодо обвинуваченого, оскільки злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Таким чином, керуючись ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції станом на 10.05.2016 р.), суд зараховує у строк відбування покарання обвинуваченого час його перебування під вартою у Київському СІЗО, з 10.05.2016 р. по день набрання вироку законної сили включно, з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає два дні позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_11 засуджено до позбавлення волі, суд вважає, що відсутні підстави для зміни виду запобіжного заходу і його слід залишити під вартою до набрання вироку законної сили.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат суд не вирішує, оскільки суду не надано доказів їх наявності.

Керуючись ч. 1 ст. 121, ст. 72 КК України, ст.ст. 100, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 08 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 10.05.2016 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_11 час його перебування під вартою в період з 10.05.2016 р. по день набрання вироку законної сили включно з розрахунку одному дню попереднього ув?язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_11 під вартою у Київському СІЗО до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Речові докази: оптичні диски, на яких містяться відеозаписи слідчих експериментів, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: металеві предмети, зовні схожі на лезо, знищити.

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення буде надіслано учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3