Справа № 696/519/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка кримінальне провадження № 0000046 від 29.11.2012 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_2 , одруженого, непрацюючого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи умисно, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), в порушення «Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року за № 854, а також Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами» від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР, 02 листопада 2012 року, незаконно придбав у ОСОБА_6 , в його домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 незаконно виготовлений спирт у кількості 2640 л, який незаконно транспортував в м. Кам`янку Черкаської області з метою збуту.

Так, ОСОБА_5 , 02 листопада 2012 року, перебуваючи близько 18 год. 00 хв. в домоволодінні за адресою : АДРЕСА_2 , придбав у ОСОБА_6 2 640 л спирту міцністю 95,22%, який знаходився в 12 бочках ємністю 220 л кожна за невстановленою слідством ціною, без відповідних документів, підтверджуючих його походження, та який спільно з останнім завантажив в кузов автомобіля Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Він же, маючи злочинний намір реалізувати вказаний спирт в м. Кам`янка Черкаської області, 02 листопада 2012 року, на автомобілі Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 транспортував його в м. Кам`янку Черкаської області.

В подальшому, злочинні наміри ОСОБА_5 реалізувати незаконно виготовлений спирт, придбаний ним у ОСОБА_6 , були припинені співробітниками податкової міліції, які 02 листопада 2012 року близько 23 год. 20 хв. біля узбіччя дороги в с. Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області виявили факт транспортування з метою збуту підакцизних товарів, а саме спирту етилового в кількості 2 640 л.

Так, 3 грудня 2012 року співробітниками податкової міліції за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, був проведений огляд автомобіля Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено спирт у кількості 2 640 л.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ № 2/2292 від 18 грудня 2012 року, відібрані на експертизу зразки спиртової суміші, вилученої 03 листопада 2012 року за адресою : м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, являються спиртом етиловим міцністю 95,22% та не відповідають вимогам діючого ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови.»

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 204 КК України, а саме незаконне придбання з метою збуту, транспортування з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 діючи умисно, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), в порушення «Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року за № 854, а також Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами» від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР, в невстановлений слідством період, незаконно, не маючи відповідної ліцензії та спеціального дозволу, займався незаконним придбанням з метою збуту, зберіганням з цією метою та збутом незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Так, ОСОБА_6 , в невстановлений слідством день і час, у невстановленому місці, отримав з метою збуту від невстановлених слідством осіб невстановлену кількість спирту без відповідних документів, підтверджуючих її походження, яку розвантажив та зберігав за адресою проживання, а саме : АДРЕСА_2 .

Він же, 02 листопада 2012 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи у власному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно збув гр. ОСОБА_5 2 640 л спирту міцністю 95,22%, який знаходився в 12 бочках ємністю 220 л кожна за невстановленою слідством ціною, без відповідних документів, підтверджуючих його походження, який спільно з останнім завантажив в кузов автомобіля Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

В подальшому, злочинні наміри ОСОБА_5 реалізувати незаконно виготовлений спирт, придбаний ним у ОСОБА_6 , були припинені співробітниками податкової міліції, які 02 листопада 2012 року близько 23 год. 20 хв. біля узбіччя дороги в с. Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області виявили факт транспортування з метою збуту підакцизних товарів, а саме спирту етилового в кількості 2 640 л.

Злочинні наміри ОСОБА_6 збувати незаконно виготовлену спиртову суміш, також були припинені співробітниками податкової міліції, які 14 березня 2013 року провели огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено спирт міцністю 96,39% у кількості 530 л.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ № 2/2292 від 18 грудня 2012 року, відібрані на експертизу зразки спиртової суміші, вилученої 03 листопада 2012 року за адресою : м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, являються спиртом етиловим міцністю 95,22% та не відповідають вимогам діючого ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови.»

Згідно висновку експерта НДЕКЦ № 2/316 від 20 березня 2013 року, відібрані на експертизу зразки спиртової суміші, вилученої 14 березня 2013 року за адресою: АДРЕСА_2 , являються спиртом етиловим міцністю 96,39 % та не відповідають вимогам діючого ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови.»

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кваліфіковані за ч.1 ст. 204 КК України, а саме незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у інкримінованому злочині визнав частково та показав суду, що в Кіровоградській області він ніколи не був. В листопаді 2012 року рухався на автомобілі Ford Transit з міста Тальне Черкаської області та перевозив у голубих 12 чи 13 бочках спирт ємністю 200 літрів кожна. Він виконував тільки послуги перевізника, про що його прохав чоловік на ім`я ОСОБА_8 , але про те, що в бочках знаходиться спирт дізнався після того, як його спинили працівники міліції. ОСОБА_6 до цих подій не знав. Чітко пояснити чому його знаходження було задокументовано працівниками правоохоронного органу в Кіровоградській області не зміг.

Обвинувачений ОСОБА_6 показав суду, що він проживає по АДРЕСА_2 . В березні 2013 року на домофон забору домоволодіння зателефонували незнайомі йому люди, як потім виявилося працівники податкової міліції. Вони пред`явили йому ухвалу про обшук домоволодіння. Так як адреса в ухвалі суду була вказана Горького, б. 4, а не 5, він звернув увагу на це працівників міліції. Зрештою він їх впустив до будинку, показував і відкривав приміщення, написав відповідну заяву про надання згоди на добровільний огляд будинковолодіння, заяв та зауважень до огляду у нього не було. Під час огляду були виявлені бочки зі спиртом, який він придбав у знайомого ОСОБА_9 в Одеській області для доливання до опалювальної системи будинку і виготовлення антифрізу. Точної кількості виданого працівникам міліції спирту не пам`ятав, але вважав, що його було близько 230 літрів. З ОСОБА_5 познайомився тільки в суді, під час розгляду даного кримінального провадження.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що у 2006 році їй був потрібен для власних потреб спирт у кількості 40 літрів. Дістати його допоміг ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 показала, що в 2011 році їй потрібно було 20 літрів спирту для власних потреб. Вона дізналась телефон ОСОБА_13 , який на її прохання привіз необхідну кількість рідини та продав їй.

Свідок ОСОБА_14 повідомив, що ОСОБА_13 він знає близько 3-4 років. В с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області він ніколи не був. Чоловік ОСОБА_15 з цього села йому не відомий.

Свідок ОСОБА_16 показала, що ОСОБА_5 вона знає близько 3-4 років і він її добрий знайомий. В жовтні-листопаді 2012 року він попросив у неї на деякий час автомобіль Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебуває у неї в розпорядженні на підставі генерального доручення, на що вона дала згоду. Для чого він йому був потрібен їй не було відомо, однак він повернувся і повідомив, що автомобіль вилучили працівники податкової міліції.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що нічого повідомити не може через значний проміжок часу, який минув від подій та стан здоров`я.

Свідок ОСОБА_18 показав, що підтримує з ОСОБА_6 дружні відносини, спирт у нього ніколи не купував.

Свідок ОСОБА_19 показав, що в 2012 року він був у складі групи працівників податкової міліції, які проводили спостереження за будинком ОСОБА_6 . При оформленні документів допустились помилки в номері будинку, замість цифри «5» вказали «4», але ОСОБА_6 був помічений з членами родини в будинковолодінні, в якому було погружено бочками з спиртовою рідиною автомобіль Ford Transit під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_20 надав аналогічні покази, додавши, що номер будинку вказували в документах по здогадці відносно нумерації сусіднього будинку, так як будинок ОСОБА_6 номеру будинку на видному місці не мав.

Аналогічні покази надали свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Попри невизнання вини у інкримінованих злочинах, вина ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується не тільки показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , які узгоджуються між собою, а й з письмовими доказами у кримінальному провадженні.
Суд приймає як допустимі докази винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_5 докази, які були здобуті по нормам кримінально-процесуального законодавства 1960 року, так як це передбачають Перехідні положення КПК України 2012 року і причин їх недопустимості під час судового розгляду не встановлені.

Вказаними доказами являються :

- фактичні дані, відображені у рапорті начальника ВПНОПТ УПМ ДПС у Черкаській області від 02.11.2012 року про виявлене правопорушення (а.с. 34 т. 1);
- дані розписки обвинуваченого ОСОБА_5 від 03.11.2012 року про добровільне надання згоди на огляд транспортного засобу Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 (а.с. 35 т.1);

- дані протоколу огляду цього транспортного засобу від 03.11.2012 року (а.с. 36 т.1), в ході якого у кузові цього автомобіля було виявлено 12 бочок синього кольору ємністю 220 літрів кожна з прозорою рідиною з різким запахом спирту всередині;

- дані оперативного зведення від 02.11.2012 року (а.с. 79-80 т.1), з якого вбачається, що протягом 02 листопада 2012 року здійснювалось зовнішнє спостереження за домоволодінням по АДРЕСА_2 , а саме за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , під час якого задокументовано знаходження у будинку самого обвинуваченого, так і членів його сім`ї, приїзд до цього домоволодіння транспортного засобу Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 , заїзд його до двору та наявність звуків перекочування тяжких предметів, погрузку в цей автомобіль заповнених бочок синього кольору, виїзд транспортного засобу в напрямку виїзду з с. Межирічка;

- дані рапорту начальника ВПНОПТ УПМ ДПС у Черкаській області від 03.11.2012 року про результати зовнішнього спостереження та документування наявності різкого запаху спирту від автомобіля Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 , коли той виїжджав з домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с. 81 т.1);

Заперечення сторони захисту щодо неможливості вважати прийнятним доказом матеріали оперативно-розшукових заходів так як діюче законодавство на час їх складення їх до доказів не відносило, суд вважає такими, що суперечать вимогам частини 2 статті 65 КПК 1960 року, яка діяла на час їх складання, і згідно якої фактичні дані які є доказами встановлюються протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами.
Як передбачено пунктом 8 Перехідних положень КПК 2012 року саме за нормами КПК 1960 року має вирішуватись питання допустимості складених таких документів до 19.11.2012 року.
Також вина обвинувачених повністю стверджується дослідженими в суді згідно ст. 358 КПК України доказами у формі документів, які суд вважає за можливе покласти в основу вироку, так як вони здобуті за правилами КПК України 2012 року, зафіксовані на матеріальних об`єктах у вигляді письмових знаків, звуку, зображення тощо та у відповідності до ст. 99 КПК України являються доказами у формі документів, а саме :

- дані протоколу огляду від 07.12.2012 року (а.с. 64 т.1);

- висновок судово-хімічної експертизи № 2/2292 від 18.12.2012 року (а.с. 72-76 т.1), з якого вбачається, що надані експерту зразки являються спиртом етиловим, який не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови» з об`ємною часткою спирту 95,22 %;

- дані рапорту начальника ВПНОПТ УПМ ДПС у Черкаській області від 08.01.2013 року про виявлене правопорушення (а.с. 78 т. 1)
- дані заяви (акту) від 14.03.2013 року про наявність згоди обвинуваченого ОСОБА_6 на добровільний огляд його домоволодіння (а.с. 103 т.1), що посвідчена також понятими;

- дані протоколу огляду від 14 березня 2013 року домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с. 104-107 т.1), в ході якого обвинувачений ОСОБА_6 добровільно видав працівникам податкової міліції 2 бочки синього кольору заповнені рідиною з характерним запахом спирту об`ємом 220 літрів, а також 2 пластикові каністри синього кольору об`ємом 30 літрів кожна з рідиною з характерним запахом спирту, пластикову каністру білого кольору об`ємом 30 літрів рідиною з характерним запахом спирту, водяний насос;
- дані протоколу огляду цих речей і предметів від 15.03.2013 року (а.с. 108 т.1);
- висновок судово-хімічної експертизи № 2/316 від 20.03.2013 року (а.с. 148-153 т.1), з якого вбачається, що надані експерту зразки являються спиртом етиловим, який не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови», який виготовлявся з використанням промислового обладнання;

- дані постанови про уточнення від 20.03.2013 року, згідно якої уточнено адресу проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме зазначено правильним вважати в деяких документах кримінального провадження таке проживання по АДРЕСА_3 (а.с. 173-174);
- дані протоколу додаткового огляду від 11.04.2014 року (а.с. 125-126 т.3);
- дані протоколу додаткового огляду від 06.08.2014 року (а.с. 175-176 т.3);
- висновок судово-хімічної експертизи № 11384/13160-13170/14-34 від 27.10.2014 року (а.с. 186-202 т.3), з якого вбачається, що надані експерту зразки являються розчином спирту етилового з вмістом останнього 94,05-95,60%, який не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови», які виготовлялись в умовах відміннних від заводських і відібрані зразки між собою співпадають;

Вказані докази судом були вивчені і досліджені кожний окремо з точки зору належності, допустимості,і в сукупності з точки зору достатності, взаємозв`язку та всебічності, їм була дана належна оцінка.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини по справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 р., «Яременко проти України» від 30.04.2015 р.викладена концепція,сенс якої зводиться до того,що якщо джерело доказів (»дерево»)є недопустимим,то всі докази,отримані за його допомогою(«плоди») будуть такими ж.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частина 1 ст. 92 КПК України передбачає, що обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.

Статтями 7, 22 КПК України передбачено, що однією із засад кримінального судочинства є змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

В статті 87 КПК України зазначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) порушення права особи на захист.

Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», наголошено на тому, що згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.

Відповідно до роз`яснень п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Версія обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що працівники податкової міліції неналежним чином задокументували подію злочину, невірно вказали в документах оперативно-розшукових матеріалів адресу його місця проживання, через що докази здобуті таким шляхом не можуть братись до уваги судом, повністю спростовується іншими доказам по справі.

Так, як зазначено в оперативному зведенні від 02.11.2012 року (а.с. 79-80 т.1) обвинувачений ОСОБА_6 був ідентифікований разом з членами його сім`ї біля домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Суд враховує, що іншого домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_6 аніж по АДРЕСА_2 не має, про що свідчить довідка сільської ради № 859 від 24.09.2013 року (а.с. 119 т. 2), а тому домоволодіння в якому було задокументовано протиправну діяльність має пряме відношення до обвинувачених.

Суд знаходить, що при оформленні деяких документів у кримінальному провадженні відбулась технічна помилка, яка була усунена постановою слідчого про уточнення.

Такі висновки суду ґрунтуються на показах свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які допитувались судом щодо обставин оформлення документів кримінального провадження, і їх покази є допустимим, так як стосуються правильності ведення розслідування, що перевірялось судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив сам, що надавав можливість працівникам оглянути домоволодіння по АДРЕСА_2 і як випливає з протоколу огляду та не заперечувалось ним самим, він сам добровільно надав працівникам ємності з рідиною з характерним запахом спирту та насос.

Як передбачено ч.1 ст.233 КПК України,ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою,інакше як лише за добровільною згодою особи,яка ним володіє,або на підставі ухвали слідчого судді,крім випадків,установлених ч.3 цієї статті.

Закон не визначає,у якій формі має бути викладена добровільна згода особи,котра є володільцем житла. Про те, що проникнення відбулося за добровільною згодою особи,може бути надана її письмова заява,або зазначено у протоколі огляду,засвідченому підписом власника.

З цього приводу суд вважає, що втручання в життя та житло обвинуваченого ОСОБА_6 було правомірним, так як огляд проводився за його участі і добровільної згоди, а речі працівникам податкової міліції були надані обвинуваченим ОСОБА_6 добровільно, що цілком відповідало вимогам ст.ст. 223,237 КПК України.

Суд вважає, що дозвіл слідчого судді на такі дії не був взагалі необхідним, так як дозвіл слідчого судді як форма рішення про дозвіл на проникнення до житла чи іншого володіння особи з метою проведення огляду, є обов`язковим у випадку, коли власник добровільної згоди на проведення не надав. Проведення цієї слідчої дії без затримки та зволікань, з метою збереження слідів кримінального правопорушення.

З цих же підстав є допустимим і належним доказом огляд транспортного засобу, проведений за участі обвинуваченого ОСОБА_5 .

Крім цього, суд вважає, що сама по собі кількість вилученої речовини, наявність насосу у домоволодінні ОСОБА_6 та документування відвідин будинку ОСОБА_5 вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 міг зберігати незаконно виготовленні підакцизні товари тільки з метою збуту.

При оцінці сукупності доказів суд дійшов до висновку про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року.

Щодо висновків експертів, суд вважає, що під час судового розгляду не встановлено порушень експертами вимог чинного законодавства при їх складанні, а відтак ці висновки визнаються судом допустимими.

Суд бере до уваги, що під час проведення досудового розслідування, судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 змінював покази і вважає, що єдиною причиною таких змін показів є намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Сукупність доказів по справі та задокументовані факти збуту, зберігання та транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів вказують на доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст. 204 КК України.

Так, дії обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд кваліфікує за ч.1 ст. 204 КК України як незаконне придбання з метою збуту, транспортування з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 204 КК України як незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.

При призначенні покарання суд вважає за необхідне звернути увагу на рішення ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), де Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_5 , який відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно та має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий.
Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_6 , який відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не судимий.
Суд приймає до уваги, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненому визнав частково. У зв`язку тим, що деякі обставини злочину ним замовчувались, проте їх наявність підтверджена іншими доказами, а сам обвинувачений змінював покази, суд не вбачає підстав для врахування при призначенні йому покарання таких обставин, що пом`якшують покарання як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. На думку суду, обвинувачений частково визнав вину тільки під тиском беззаперечних доказів, а зміна показів та тільки часткове визнання вини свідчить про бажання уникнути відповідальності, і не свідчить про прояви жалю з приводу вчиненого і бажанні виправити ситуацію.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд також не вбачає.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує, що на час розгляду справи у відповідності до Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016 року пом`якшено відповідальність за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 204 КК України, а саме виключено з санкції інкримінованої статті обов`язкове покарання у виді конфіскації незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.

Таким чином, при призначенні покарання суд керується ст. 5 КК України та застосовує закон, який пом`якшує відповідальність в редакції на час слухання справи.

Суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 є призначення покарання у межах санкції ч.1 ст. 204 КК України, а саме у виді штрафу.

Суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 є призначення покарання у межах санкції ч.1 ст. 204 КК України, а саме у виді штрафу.

Водночас, суд враховує положення пункту 1 частини 1 статті 49 КК України та позицію обвинувачених, які заперечували проти закриття кримінального провадження за вказаною статтею, і звільняє обвинувачених від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Наявні по справі процесуальні витрати на залучення експерта необхідно стягнути з обвинувачених в рівних частинах на користь держави у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись статтями 349, 366 368, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування призначеного покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Речові докази по справі, а саме:
- посвідчення водія серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити у власника;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яке знаходиться на зберіганні УПМ ДПС у Черкаській області за адресою по вул. Хрещатик, буд. 235 у м. Черкаси,повернути ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити при матеріалах справи протягом усього часу її зберігання;

- мобільні телефони Samsung Duos, Nokia, Nokia Duos, які було вилучено протоколом огляду від 03.11.2012 року в автомобілі Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 (а.с. 36 т.1) залишити у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- вантажний автомобіль Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузова НОМЕР_5 , який знаходиться на зберіганні за актом прийому передачі (а.с. 48 т.1) у ТОВ «Золотоніський ЛГЗ «Златогор» за адресою по вул. Січова, буд. 22 у м. Золотоноша Черкаської області, повернути ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- незаконно виготовлені підакцизні товари 12 (дванадцять) бочок синього кольору ємністю 220 літрів кожна з прозорою рідиною у них, які були вилучені протоколом огляду від 03.11.2012 року в автомобілі Ford Transit з державним номерним знаком НОМЕР_1 (а.с. 36 т.1) та знаходяться на зберіганні за актом прийому передачі (а.с. 48 т.1) у ТОВ «Золотоніський ЛГЗ «Златогор» за адресою по вул. Січова, буд. 22 у м. Золотоноша Черкаської області, 2 (дві) пластикові бочки синього кольору ємністю 220 літрів кожна з прозорою рідиною у них, які були вилучені протоколом огляду від 14.03.2013 року (а.с. 104-105 т.1) в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 та які знаходяться згідно відомостей постанови по переміщення товарно-матеріальних цінностей від 14.03.2013 року (а.с.141-142 т.1) на зберіганні у ДП «Уманський ЛГЗ» за адресою по вул. Ленінської Іскри, буд. 27 у м. Умань Черкаської області, 2 (дві) пластикові каністри синього кольору ємністю 30 літрів кожна з прозорою рідиною у них, які були вилучені протоколом огляду від 14.03.2013 року (а.с. 104-105 т.1) в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 та які знаходяться згідно відомостей постанови по переміщення товарно-матеріальних цінностей від 14.03.2013 року (а.с.141-142 т.1) на зберіганні у ДП «Уманський ЛГЗ» за адресою по вул. Ленінської Іскри, буд. 27 у м. Умань Черкаської області, одну пластикову каністру білого кольору ємністю 30 літрів з прозорою рідиною у них, яку було вилучено протоколом огляду від 14.03.2013 року (а.с. 104-105 т.1) в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 та яка знаходиться згідно відомостей постанови по переміщення товарно-матеріальних цінностей від 14.03.2013 року (а.с.141-142 т.1) на зберіганні у ДП «Уманський ЛГЗ» за адресою по вул. Ленінської Іскри, буд. 27 у м. Умань Черкаської області - знищити;

- водяний насос з написом «Електронасос БЦ-1,2-20-У1.1» б/н, який було вилучено протоколом огляду від 14.03.2013 року (а.с. 104-105 т.1) в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 та який знаходиться згідно відомостей постанови по переміщення товарно-матеріальних цінностей від 14.03.2013 року (а.с.141-142 т.1) на зберіганні у ДП «Уманський ЛГЗ» за адресою по вул. Ленінської Іскри, буд. 27 у м. Умань Черкаської області - конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частинах в дохід держави судові витрати по справі:
- за проведення експертизи № 11384/13160-13170/14-34 від 27.10.2014 року в сумі 7 104 грн.;
- за проведення експертизи № 2/2292 від 18.12.2012 року в сумі 589 грн. 60 коп.;
- за проведення експертизи № 2/316 від 20.03.2013 року в сумі 441 грн. 30 коп.
Учасники провадження мають право отримати у суді копію вироку, а учасникам, які не були присутні у судовому засіданні копія вироку надсилається.
На вирок може бути подана апеляційна скарга учасниками процесу до судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення, через Кам`янський районний суд Черкаської області.

Суддя :