Єдиний унікальний номер 719/302/18
Номер провадження 1-кп/719/32/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м.Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Новодністровськ, Чернівецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000088 від 01.07.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Гармаки, Барського району, Вінницької області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, на утриманні троє дітей, непрацюючої, освіта неповна загальна середня, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 18 червня 2018р., о 00 год. 02 хв., перебуваючи в приміщенні квартири своєї свекрухи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи мобільний телефон ОСОБА_5 , діючи умисно та з корисливим мотивом, шляхом вільного доступу таємно перерахувала грошові кошти в сумі 250, 00 грн. із картки для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , на власну банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк». Викраденими коштами в сумі 250, 00 грн. розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій майнову шкоду на суму 250, 00 грн.

Крім того, 29 червня 2018р., близько 09 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі своєї свекрухи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно та з корисливим мотивом, таємно повторно із однієї із кімнат викрала банківську картку для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 та, достовірно знаючи про наявність на ній грошових коштів, через банкомат відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться в мікрорайоні «Діброва», буд. 25, м. Новодністровськ, Чернівецької області, здійснила викрадення грошових коштів шляхом зняття готівки із зазначеної банківської картки в сумі 3000, 00 грн. Викраденими коштами в сумі 3000, 00 грн. розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій майнову шкоду на суму 3000, 00 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнала повністю та пояснила, що дійсно в червні 2018 року без відома ОСОБА_5 з банківської картки останньої зняла грошові кошти. Так, ввечері, позичивши телефон у свекрухи, подзвонила на номер 3700 та перерахувала на свою банківську картку 250, 00 грн. з карти потерпілої. В подальшому, орієнтовно через тиждень, близько 09 год. ранку, знайшовши в кімнаті потерпілої її кредитну картку, через банкомат зняла кошти в сумі 3000, 00 грн. Свої дії пояснила скрутним матеріальним становищем, необхідність утримання трьох дітей. Зазначила, що на даний час попросила пробачення у свекрухи, розуміє, що вчинила неправильно, зобов`язується в подальшому утриматися від протиправної поведінки та повернути потерпілій кошти в повному обсязі; просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 , після роз`яснення права відмовитись від обвинувачення, оскільки дана справа в силу п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України є справою приватного обвинувачення, зазначила, що обвинувачення підтримує в повному обсязі. Показала, що 18 червня 2018р. ОСОБА_4 позичила у неї телефон, щоб, начебто, здійснити телефонний дзвінок в особистих справах, а насправді перерахувала кошти в сумі 250, 00 грн. з її картки на свою. Про вказану подію потерпіла дізналась наступного дня в банку. Обвинувачена та син обіцяли кошти повернути, однак на даний час цього не зробили. В подальшому, 29.06.2018р., коли потерпіла була на роботі, ОСОБА_4 самовільно взяла її кредитну картку та зняла 3000, 00 грн., про що потерпіла дізналась, оскільки їй надійшло смс-повідомлення. Повідомила, що обвинувачена обіцяла їй кошти повернути, однак цього так і не зробила. З огляду на систематичність дій ОСОБА_4 , потерпіла звернулась в поліцію із заявою про вчинення злочину. На даний час із обвинуваченою не примирилася, хоче, щоб остання повернула їй викрадені кошти, а в питанні призначення покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченої, потерпілої, дослідженням письмових доказів щодо ЄРДР, характеризуючих даних на особу.

Судом встановлено, що 01.07.2018р. ОСОБА_5 подала заяву про вчинення кримінального правопорушення. В подальшому, 01.07.2018р. та 25.07.2018р. в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0000088 та № 0000106 за ч. 1 ст. 185 КК України, які постановою про об`єднання кримінальних проваджень від 26.07.2018р. об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0000088.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , є досліджені в судовому засіданні наступні письмові документи: копія паспорта ОСОБА_4 ; довідка про судимість № від 11.07.2018р., вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 30.03.2016р. по справі № 719/21/16-к, довідка Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 02.09.2016р. № 10/3/16-1581, згідно яких ОСОБА_4 притягувалася до кримінальної відповідальності, однак відбула покарання та судимість погашена, а тому в силу ст. 89 КК України вважається такою, що не судима; довідка-характеристика на ОСОБА_4 № 452 від 11.07.2018р., згідно якої характеризується позитивно; довідка з місця проживання № 451 від 11.07.2018р., згідно якої зареєстрована та проживає, зокрема, з трьома малолітніми дітьми; довідки КУ «Барська центральна районна лікарня Вінницької області» № 638 від 11.07.2018р., КУ «Сокирянська центральна районна лікарня Чернівецької області» № 01/1615 від 11.07.2018р. та Новодністровської міської лікарні Чернівецької області № 377 від 10.07.2018р., згідно яких на обліку у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_4 не перебуває.

Згідно досудової доповіді про обвинувачену у кримінальному провадженні № 0000088 орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, ймовірність вчинення повторного правопорушення зводиться до середнього ризику, а також середнього рівня небезпеки, що становить обвинувачена для суспільства; вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, та не становить високого рівня небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене, діям обвинуваченої ОСОБА_4 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч.ч. 1 та 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» (надалі Постанова № 7) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 9 Постанови № 7 вказано, що при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк жінкам, які мають дітей віком до 7 років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд залежно від ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про особу засудженої та обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання, вправі звільнити таких жінок від відбування покарання з випробуванням як на підставі ст. 75 КК, так і на підставі ст. 79 КК.

Згідно п.п. 20, 21, 23 Постанови № 7 передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. Суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів та вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. У разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України середньої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Таким чином, злочин, передбачений ч.ч. 1 та 2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , не встановлено.

Матеріальна шкода вчиненими кримінальними правопорушеннями заподіяна в сумі 3250, 00 грн., на даний час не відшкодована.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч.ч. 1 та 2 ст. 185 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що остання вчинила злочини середньої тяжкості, визнала себе винною, щиро кається у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочинів як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, з врахуванням вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, виховує трьох малолітніх дітей, в розумінні ст. 89-90 КК України раніше несудима, проте, викрадене майно не повернула та із потерпілою не примирилася, враховуючи думку представника державного обвинувачення та потерпілої, висновок органу пробації, беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, приходить до висновку, що за ч. 1 ст. 185 КК України обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт, а за ч. 2 ст. 185 КК України, враховуючи, що згідно ч. 3 ст. 60 та ч. 3 ст. 61 КК України останній неможливо призначити покарання у виді арешту або обмеження волі, слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання позбавлення волі строком на 1 рік та оскільки виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції останньої від суспільства, на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, встановивши обов`язки на підставі ст. 76 КК України. На думку суду таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових злочинів у майбутньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі ст.ст. 12, 56, 63, 65-67, 70, 185 КК України, керуючись ст.ст. 85-86, 94, 349, 368-371, 373-374, 376, 392-395, 532 КПК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», № 10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На період однорічного іспитового строку на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: