У Х В А Л А
Іменем України
16 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчогоСВ Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005355 від 11.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14 травня 2018 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчогоСВ Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005355 від 11.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005355 від 11.05.2018 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи з використанням завідомо підроблених документів шахрайським шляхом заволоділи правом власності на квартиру АДРЕСА_1 , та в подальшому розпорядились нею на власний розсуд, чим завдали державі матеріальних збитків в особливо великих розмірах.

Згідно наявної довідки із управління житлово-комунального господарства станом на 16.04.2018 року квартира АДРЕСА_1 не приватизована.

Незважаючи на це, протягом останнього часу дана квартира уже тричі змінила власників, згідно реєстру нерухомості.

На даний час, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

При цьому, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може бути причетною до вчинення шахрайських дій щодо зазначеної квартири, тому дане клопотання слід розглядати без її повідомлення, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У зв`язку з чим, виникла необхідність у застосуванні, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, заходу забезпечення провадження у вигляді арешту майна, окрім того, даний злочин відноситься за ступенем тяжкості до особливо тяжких злочинів, що може стати підставою для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження в такому випадку.
А тому, з метою запобігання можливого подальшого незаконного відчуження майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , до моменту з`ясування всіх подій та обставин розслідуваного кримінального провадження за фактом шахрайських дій з боку невстановлених осіб, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, є необхідність у накладенні арешту на згадане майно.

В судове засідання слідчий не з`явилась, при цьому надіслала до суду заяву у якій просила розглянути клопотання за її відсутність.

При цьому його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали клопотання, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з витягу з кримінального провадження № 0005355, до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

При цьому, слідчий просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів.

Дані матеріалів клопотання свідчать про те, що нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , зазначене у клопотанні слідчого, та на яке остання просить накласти арешт, є предметом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005355 від 11.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а тому відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КК України.

Крім того, старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві 11.05.2018 року винесено постанову про визнання речовим доказом згаданого нерухомого майна у кримінальному провадженні № 0005355 від 11.05.2018 року та в якій зафіксовано про набуття даним майном статусу речового доказу і мотиви з яких слідчий дійшов до такої думки.

Також, матеріалами клопотання підтверджується, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України було вчинено, а на зазначене вище нерухоме майно здійснюється злочинне посягання, а тому з метою збереження речового доказу слід вирішити питання про арешт майна.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт,у зв`язку з чим, клопотання про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів підлягає задоволенню.

Крім того, в силу положень ч. 11 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне прийняти рішення щодо заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам розпорядження зазначеним вище майном оскільки матеріалами клопотання доведено, що існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до передачі майна.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчогоСВ Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005355 від 11.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким фізичним чи юридичним особам розпоряджатися даним майном.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчогоСВ Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя