Справа № 461/7988/18
Провадження № 1-кс/461/9374/18
УХВАЛА
про накладення арешту на майно

29.10.2018 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого відділу Галицького ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 про арешт майна,

встановив:

слідчим відділом СУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у Слідчим відділом Галицького ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004688 від 21.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

Слідчий слідчого відділу Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER SPORT» (кольору металік, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ до даного автомобіля, котрі були вилучені згідно протоколу огляду місця події від 22.10.2018 року.

Клопотання мотивує тим, що вказані предмети та речі мають суттєве значення для проведення досудового розслідування та можуть бути використані як докази вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі як речові докази, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Слідчий та прокурор в судовому засідання клопотання підтримали, з мотивів, наведених у ньому.

Захисник в судовому засіданні подане слідчим клопотання заперечив, з підстав необгрунтованості. Крім цього, вказав, що на час розгляду клопотання про арешт майна пропущені строки, визначені ч.6 ст.173 КПК України, відтак вилучене під час обшуку майно має бути повернуто законному власнику.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Згідно приписів ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності.

Відповідно до ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч.6 ст.173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи (ч.7 ст.115 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.7 ст.236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як встановлено судом, майно, на яке просить накласти арешт слідчий вилучено 22.10.2018 року в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна скеровано до суду поштовою кореспонденцією в той же день, тобто 22.10.2018 року. Клопотання надійшло до суду 26.10.2018 року. Таким чином, враховуючи те, що основна частина часу, відведеного для постановлення ухвали про арешт майна припала на неробочі дні, приходжу до переконання, що процесуальний строк, встановлений ч.6 ст.173 КПК України пропущений з поважних причин, а відтак відповідно до положень ст.117 КПК України підлягає поновленню.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за фактом викрадення людини та вимагання грошових коштів з погрозою застосування насильства до потерпілого.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені предмети та речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження, вилучених речей та предметів має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні. Вказані обставини є достатніми підставами, які передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає частковому задоволенню.

Водночас, у частині накладення арешту на свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ до даного автомобіля слід відмовити, оскільки з матеріалів клопотання не вбачається, що такі предмети були вилучені згідно протоколу від 22.10.2018 року, не вважаються тимчасово вилученим майном, а відтак, на переконання суду, не мають значення для досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України, -

постановив:

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER SPORT» (кольору металік, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який був вилучений відповідно до протоколу огляду місця події від 22.10.2018 року.

У решті вимог клопотання відмовити.

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1