Справа № 570/1721/18
номер провадження 1-кп/570/230/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000062 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, є військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу, майстра групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата, який є неодружений, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , який є раніше судимий 19.02.2018 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.4 ст.407 КК України до позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 березня 2015 року, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11,16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 23 листопада 2015 року близько 07 години з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка тимчасово дислокувалася в АДРЕСА_2 (Рівненський загальновійськовий полігон) і обов`язки військової служби не виконував до 23 квітня 2016 року. 23 квітня 2016 року добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та приступив до виконання військових обов`язків.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, визнав повністю і суду показав, що умисно 23 листопада 2015 року близько 07 години з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка тимчасово дислокувалася в АДРЕСА_2 (Рівненський загальновійськовий полігон) і обов`язки військової служби не виконував до 23 квітня 2016 року, а знаходився за місцем свого проживання.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали в самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, за ч.4 ст. 407 КК України.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Обтяжуючі покарання обставини прокурором не заявлено, а судом встановлено не було.
Враховуючи щире каяття та повне визнання підсудним своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у три роки три місяці.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за попереднім вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2018 року за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки три місяці.
На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1