Справа № 163/883/18
Провадження № 1-кп/163/73/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження №0000125 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Охнівка Володимир-Волинського району Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, вищої освіти, розлученого, директора підприємства «3К», раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.333 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він в період 12 лютого 27 березня 2017 року за участі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які не були обізнані з його злочинними намірами, умисно організував доставку теплообмінника, в порожнину якого невстановленими особами на території Російської Федерації поміщені компоненти до артилерійської установки АК 630(шестиствольний артилерійський автомат АО-18 системи Гатлінга разом з обертальним блоком стволом калібру 30 мм), з міста Бєлгород Російської Федерації через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» Харківської митниці ДФС на територію Харківської області, а звідти за допомогою кур`єрської служби до відділення №1 ТОВ «Нова Пошта» у місті Володимир-Волинський.
Отримавши 27.03.2017 року у цьому відділенні вказаний теплообмінник із компонентами до артилерійської установки, ОСОБА_4 за участі та посередництва ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які не були обізнані з його злочинним намірами, 28 та 29 березня 2018 року автомобілем «Сітроен», номерний знак НОМЕР_1 , перемістив ці компоненти до артилерійської установки через митний кордон України в порушення ст. 24 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» без наявності висновку, дозволу чи документа про гарантії через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС. Однак обидва рази транспортні засоби були повернуті працівниками митного органу Республіки Польща у зв`язку із перевищенням ліміту ваги для даного класу автомобіля.
31.03.2017 року ОСОБА_4 за участі та сприяння ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не були обізнані із його злочинним намірами, в порушення тої ж ст.24 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» без наявності висновку, дозволу чи документа про гарантії організував переміщення через митний кордон України теплообмінника з тими ж компонентами до артилерійської установки АК 630 через митний кордон України автомобілем «Фіат Дукато», номерний знак НОМЕР_2 , через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, не повідомивши про вміст переміщуваного теплообмінника інспекторам митниці під час усного опитування та заповнення митних декларацій, після чого о 03:16 годині 01.04.2017 року зазначені товари військового призначення були виявлені та вилучені працівниками митних органів Республіки Польща.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.333 КК України.

У суд кримінальне провадження надійшло 17.05.2018 року у формі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості від 11.05.2018 року.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.333 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд встановив наступне.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявив в судовому засіданні обвинувачений, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги сторонами під час досудового розслідування не подавались.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії середньої тяжкості. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.333 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, зокрема, ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений, його захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи встановлені обставини та позицію сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Крім цього, в підготовчому засіданні обвинувачений та його захисник заявили клопотання про застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню.

Згідно із копіями свідоцтв серії НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 обвинувачений має сина ОСОБА_16 і доньку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Така обставина відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст.12 КК України щодо віднесення передбаченого ч.1 ст.333 КК України злочину до категорії середньої тяжкості дає підстави для звільнення обвинуваченого від покарання.

Митну декларацію, контрольні талони, оптичні диски, накладну, клопотання Національної прокуратури Республіки Польща як речові докази згідно зі ст.100 КПК України слід залишити при матеріалах справи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторонами не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Угоду про визнання винуватості від 11.05.2018 року у кримінальному провадженні №0000125, укладену прокурором прокуратури Волинської області та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.333 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400(три тисячі чотириста) гривень.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання.

Речові докази : митну декларацію ОСОБА_12 , контрольний талон для проходження по «зеленому коридору», сім контрольних талонів для проходження по «червоному коридору», п`ятнадцять оптичних дисків, накладну ТОВ «Нова Пошта», клопотання Люблінського позамісцевого відділу Департаменту у справах організованої злочинності і корупції Національної прокуратури Республіки Польща від 21.12.2017 року, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1