Справа №519/788/18
У Х В А Л А

12.10.18 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному проваджені щодо ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 18.07.2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Южного міського суду Одеської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000229 від 18.07.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою суду від 04.09.2018 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений та потерпілий не заперечували з приводу можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Також обвинувачений пояснив, що на стадії досудового слідства відмовився від послуг захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, а саме ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до ст.291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину (час, місце, спосіб), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.

В даному випадку слідчий при складанні обвинувального акта всупереч ст.291 ч.2 п.7 КПК України, не зазначив шкоди, завданою кримінальним правопорушенням, вказавши в обвинувальному акті, що майнова шкода відсутня.

Але при цьому в формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_4 вихопив з рук потерпілого ОСОБА_5 планшет «IPAD4», вартістю 20000 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. .

Слідчий кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.186 ч.2 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Тобто, як із формулювання обвинувачення так із диспозиції статті, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , чітко встановлюється майнова шкода, завдана правопорушенням.

Також зазначення в обвинувальному акті слідчим того факту, що майнова шкода від злочину відсутня, може в подальшому вплинути як на права потерпілого, що в частині можливого звернення до суду з цивільним позовом щодо стягнення завданої шкоди, так і на права обвинувачення щодо чіткого формулювання обвинувачення та визначення правильної кваліфікації кримінального правопорушення, та унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В судових рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено:

- в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України": "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)";

- в рішенні від 25.07.2000 року, у справі "Маттоціа проти Італії": "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення";

- в рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Разом з цим, ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Відповідно до вимог ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Що стосується реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого слідчим Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 до обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 за ст.186 ч.2 КК України.

Так, в при дослідженні судом вказаного реєстру матеріалів досудового розслідування, встановлено, в ньому взагалі відсутня така процесуальна дія як допит потерпілого, в зв`язку з чим у суду є обґрунтований сумнів у тому чи чітко сформульовано обвинувачення по справі, чи вірно визначена кваліфікація по справі, чи вірно встановлений розмір шкоди в розділі формулювання обвинувачення.

Крім того, в порушення вимог ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування в хронологічному порядку не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування, а також не зазначено їх реквізити.

Зокрема, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про відмову обвинуваченого від захисника, якщо така мала місце та яка у відповідності до ст.54 КПК України фіксується у протоколі процесуальної дії. При цьому в п.5 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування зазначена постанова про залучення захисника від 10.08.2018 року, але розписка про отримання копії обвинувального акту, копії реєстру матеріалів досудового розслідування захисником не підписана, що унеможливлює перевірку судом дотримання органами досудового розслідування вимог ст.291 КПК України.

Що стосується розписки про отримання копії обвинувального акту, копії реєстру матеріалів досудового розслідування, то у суду виникає обґрунтований сумнів у відповідності такої розписки ОСОБА_4 в додатку до обвинувального акту, нормам діючого законодавства, так як вказана розписка ОСОБА_4 написана на ім`я прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області молодшого радника юстиції без прізвище та ініціалів, але в самому тексті розписки зазначено наступне: «даю цю розписку прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області раднику юстиції ОСОБА_7 », який є радником юстиції, а не молодшим радником як зазначено вище, з урахуванням того, що розписка складена 22.08.2018 року, тобто в той самий день, коли обвинувальний акт був підписаний та затверджений іншим прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області молодшим раднику юстиції ОСОБА_8 , а відсутність позначки, який саме прокурор прийняв зазначену розписку, унеможливлює перевірку судом дотримання органами досудового розслідування вимог ст.291 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені та викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000229 від 18.07.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.185 ч.2 КК України прокурору в зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Керуючись ст. ст. 109, 291, 314 КПК України, суд

У Х В АЛ И В:

Обвинувальний акт у кримінальному проваджені щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 18.07.2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України повернути прокурору для усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1