АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апелянта ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000908,

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись з даним рішенням слідчого судді, апелянт ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та скасувати арешт на нерухоме майно за кримінальним провадженням № 0000908.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, скаржниця звертає увагу, що 13.06.2016 р. я, придбала у власність у ОСОБА_8 земельну ділянку кадастровий номер :03:013:0015 площею 0,200 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель і споруд, розташована АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що присутня в судовому засіданні від 20.07.2017 року не була та не була повідомлена належним чином про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на нерухоме майно, про ухвалу суду дізналася з ЄДРСР.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу, відомості про причетність до злочину відносно неї відсутні та не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та стосовно неї не здійснюється досудове розслідування, про підозру у вчиненні злочину не повідомлено, тобто на думку скаржниці вона не є суб`єктом кримінального провадження в контексті ст. 170 КПК України.

Мотивуючи свою позицію в апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що є законним та добросовісним власником заарештованого майна, та придбана земельна ділянка зареєстрована у передбаченому законом порядку та скаржниця реалізувала своє право щодо свободи користування та розпорядження, як добросовісний набувач майна. На її думку на даній стадії досудового розслідування не доведено, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, як арешт належного їй майна.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2017 року, задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000908 та накладено арешт на нерухоме майно: 1. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32, земельна ділянка кадастровий №:03:013:0014, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Піщанка б/н та належить на праві власності ОСОБА_9 ; 2. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32, земельна ділянка кадастровий №:03:013:0015, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_6 .

Слідчий суддя послався на те, що невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб зі службовими особами Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та Новомосковського районного відділу Держгеокадастру шляхом обману та зловживання довірою заволоділи земельними ділянками, що розташовані на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, які належали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , чим спричинили останнім матеріальну шкоду у великому розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_6 не була присутня у суді першої інстанції при розгляді клопотання слідчого і лише 20 серпня 2018 року дізналась про оскаржувану ухвалу слідчого судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 подала 20 серпня 2018 року. У відповідності до ст. 395 КПК України, - апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що строки оскарження судового рішення апелянтом не порушені.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, що було дотримано судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів, об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення полягає у тому, що невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб зі службовими особами Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та Новомосковського районного відділу Держгеокадастру шляхом обману та зловживання довірою заволоділи земельними ділянками, що розташовані на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, які належали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , чим спричинили останнім матеріальну шкоду у великому розмірі.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯА №185899 виданого 09.12.2004 Піщанською сільською радою на підставі рішення 16 сесії 4 скликання Піщанської сільської ради №6 від 01.10.2004, акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01-04-126-02665, кадастровий номер земельної ділянки №-03-013-0153, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмірами 0,2 га належить ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 жодних правочинів, щодо вказаної земельної ділянки не вчиняла, як і вповноважені від неї особи. В середині 2016 року ОСОБА_10 стало відомо, що вказана земельна ділянка за фактичним місцем розташування належить ОСОБА_6 1977 року народження, а відповідно до публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим №-03-013-0153 не значиться.

В свою чергу 30.06.2016 ОСОБА_12 діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_8 у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 продав земельну ділянку з кадастровим №:03:013:0015, площею 0,2 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , при цьому у нотаріуса був використаний Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ №040997 виданого 16.03.2010 Піщанською сільською радою.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯА №185898 виданого 09.12.2004 Піщанською сільською радою на підставі рішення 16 сесії 4 скликання Піщанської сільської ради №6 від 01.10.2004, акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01-04-126-02666, кадастровий номер земельної ділянки №-03-013-0154, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмірами 0,2 га належить ОСОБА_14 .

ОСОБА_14 жодних правочинів, щодо вказаної земельної ділянки не вчиняла, як і вповноважені від неї особи. В середині 2016 року ОСОБА_14 стало відомо, що вказана земельна ділянка за фактичним місцем розташування належить ОСОБА_9 1982 року народження, а відповідно до публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим №-03-013-0154 не значиться.

В свою чергу 30.06.2016 ОСОБА_15 у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 продала земельну ділянку з кадастровим №:03:013:0014, площею 0,2 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , при цьому у нотаріуса був використаний Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ №040994 виданого 16.03.2010 Піщанською сільською радою.

Згідно відповіді Піщанської сільської ради №485/02-24 від 05.07.2017 ОСОБА_8 та ОСОБА_15 земельні ділянки не передавались та не реєструвались в земельно-кадастровій та погосподарській книгах Піщанської сільської ради.

У ході допиту у якості свідка ОСОБА_8 встановлено, що вона на прохання свого малознайомого ОСОБА_16 з метою отримати грошової винагороди у розмірі 1000 гривень приїхала до приватного нотаріуса, де підписала ряд документів за усною вказівкою та у присутності невідомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_17 , який і проводив з нею розрахунок за її послуги.

17 липня 2017 земельна ділянка з кадастровим №:03:013:0014 та земельна ділянка з кадастровим №:03:013:0015 визнані речовими доказами.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, який також є предметом по даному кримінальному провадженню за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

Доводи апелянта про те, що накладання арешту на нерухоме майно призвело до порушення прав та законних інтересів ОСОБА_6 вони не можуть бути взяті до уваги зважаючи на вищенаведені обставини.

Не можна визнати слушними доводи апелянта про те, що арешт на вказане майно необґрунтований, оскільки ОСОБА_6 є законним та добросовісним власником заарештованого майна. Апеляційні доводи у цій частині є передчасними, оскільки слідство ведеться на протязі достатньо короткого періоду та на даний час триває перевірка відповідних обставин у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. У випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянти не позбавлені права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000908 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
_______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4