ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, освіти середньої / 11 класів/, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, -
У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2018 року, близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні магазину «Сгорр Тоwп», ДП «ЛПП Україна»; АТ «ЛПП», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, №7, діючи умисно, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливого мотиву, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв з прилавку торгівельного залу магазину пару чоловічих кросівок чорного кольору торгівельної марки «Gгорр», 42 розміру, арт. SМ 415, вартістю, згідно висновку експерта №2481 від 22.06.2018 - 999 грн., яку сховав під кофту, яку тримав в руках.
Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, пройшов повз касу магазину, не пред`явивши вищевказаний товар для оплати, та попрямував до виходу з торгівельного приміщення, перетнувши при цьому лінію антикражних воріт.
Однак, довести свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки за межами магазину та антикражних воріт був зупинений співробітником охорони магазину.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вказав, що він розуміє вимоги закону, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовано, в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 та потерпіла особа під час досудового провадження досягли угоди про примирення, підписали її, при цьому ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та потерпілим була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у виді стяґнення штрафу у сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Потерпіла особа не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.
У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 473 КПК України.
Представник потерпілого ДП « ЛПП Україна» ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про примирення повністю, вказала, що розуміє наслідки її укладення, ніяких претензій до ОСОБА_4 не має.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особи обвинувачених.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, представника потерпілого, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадання чужого майна / крадіжка /.
Згідно з положеннями ст. 12 КК України, скоєний злочин за ч.1 ст. 185 КК України відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що подану угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання передбачене угодою про примирення штраф у сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Позовних вимог по справі на заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрат по справі немає.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд , -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді стягнення штрафу у сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Судових витрат по справі не має.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілою особою, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя -