Провадження №1-кп/127/628/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0009017 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, одруженого, з середньою технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
27.12.2015 біля 18 години, ОСОБА_6 керуючи технічно-справним автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Хмельницьке шосе в напрямку вул. Юності зі сторони вул. Барське шосе, в м. Вінниці, приступив до виконання лівого повороту в напрямку заїзду до території Вінницької районної лікарні, яка розташована за адресою м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 92, не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не дав дорогу транспортним засобам, які рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з технічно - справним мотоциклом марки «Sabur», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок даної пригоди згідно з висновком судово-медичного експерта № 1969/27 від 04.03.2016: «у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: травма лівої нижньої кінцівки - закритий внутрішнє-суглобовий перелом лівої п`яткової кістки без зміщення, зливні підшкірні гематоми м`яких тканин ділянок лівого стегна, лівого колінного суглобу, лівої гомілки, лівого гомілково-ступневого суглобу та ступні; саден ділянок лівої гомілки і лівого гомілково-ступневого суглобу, а також: садно - на заднє-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, синець з садном - на тильній поверхні правої кисті. Вказані ушкодження лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_8 не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості».

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 311а від 11.05.2016: «В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 16.13 - «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв».

Порушення вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що 27.12.2015 біля 18 години, керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo», рухався по вул. Хмельницьке шосе в напрямку вул. Юності зі сторони вул. Барське шосе, в м. Вінниці, приступивши до виконання лівого повороту в напрямку заїзду до території Вінницької районної лікарні, в нього в`їхав мотоцикл під керуванням потерпілого ОСОБА_8 , маневр виконував по правилам та вимоги ПДР не порушував. На його думку, ОСОБА_8 порушив правила та зачепивши його автомобіль впав. Після пригоди він зупинився, підійшов до потерпілого, спитав чи потрібна йому допомога, однак потерпілий від допомоги відмовився. Оскільки пошкодження мотоцикла були незначні, а у потерпілий почував себе добре, ОСОБА_8 запропонував не викликати працівників ДАІ, на що він погодився та вони вирішили самими врегулювати інцидент. Після цього він викликав грузове таксі, завіз потерпілого додому та написав потерпілому розписку про зобов`язання відшкодування збитків по ремонту мотоцикла. Через два дні його набрав працівник міліції та зазначив, що ОСОБА_8 написав заяву про ДТП, оскільки у останній звернувся до травмпункту. Вони зустрілись у відділку міліції, потерпілий був без явних ушкоджень та ОСОБА_8 сказав йому, щоб він оплатив йому 6000 грн. на, що він відповів, що не буде платити йому таку суму, оскільки пошкодження мотоцикла були незначні. Цивільний позов, заявлений потерпілим визнає частково на суму 4000 грн. Просив суворо його не карати та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» мав мати, яка досягла 70-річного віку.

Потерпілий ОСОБА_8 , суду пояснив, що 27.12.2015 за кермом технічно - справного мотоцикла марки «Sabur» він рухався по правій крайній смузі на зелене світло світлофора в напрямку заїзду до території Вінницької районної лікарні, яка розташована за адресою м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 92. В цей час побачив, що автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo» також збирається повертати, однак водій автомобіля порушуючи ПДР не надав йому переваги в русі та відбулось зіткнення. Удар прийшовся на його ліву ногу. Після зіткнення мотоцикл опинився біля бордюру, а він під мотоциклом. Після цього він підвівся та побачив, що в нього значно пошкоджена нога. ОСОБА_6 запитав у нього як самопочуття, а він почав кричати до нього. Після ДТП він був в стресовому стані та не знав, що йому робити та чи необхідно викликати працівників ДАІ. В цей час ОСОБА_6 запропонував не викликати працівників міліції та вирішити питання самим. Також обвинувачений пообіцяв відшкодувати завданий йому збиток. Потім обвинувачений викликав грузове таксі та завіз його додому, де обвинувачений написав йому розписку про зобов`язання відшкодування збитків. Обвинувачений пообіцяв, що передзвонить йому на наступний день, однак не передзвонив та він звернувся до лікарні та написав заяву в міліцію. На даний час шкода йому не відшкодована, заявлений ним цивільний позов підтримав частково, на суму яка була визначена висновком судової автотоварознавчої експертизи № 20 від 11.03.2016. Просив суд суворо покарати обвинуваченого та позбавити обвинуваченого права керування на певний строк. Заперечив проти застосування амністії до обвинуваченого.

Крім показань самого обвинуваченого та потерпілого винуватість ОСОБА_6 доводиться також зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами даного кримінального провадження, а саме:

-Витягом з кримінального провадження № 0009017;

-схемою розташування технічних засобів регулювання дорожнього руху по вул. Хмельницьке шосе в районі заїзду до МКЛ № 1, а також циклограмою режимом роботи світлофорного об`єкту вул. Хмельницьке шосе ЦМКЛ № 1 станом на 20:00 27.12.2015, схемою світлофорного об`єкта по тактам станом на 20:00 27.12.2015;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2016 за участю потерпілого ОСОБА_8 та схемою до протоколу проведення слідчого експерименту, яка графічно підтверджує розташування місце ДТП;

-протоколом огляду транспортного засобу від 20.05.2016 з фотоілюстраціями до протоколу, відповідно до якого на автомобілі «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 виявлені зовнішні ушкодження;

-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8631884 від 29.12.2015, яким ОСОБА_6 застрахував автомобіль «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , строк дії з 29.12.2015 по 28.12.2016;

-копією розписки ОСОБА_6 про його зобов`язання компенсувати ОСОБА_8 вартість ремонту мопеда;

-копією посвідчення водія, виданим на ім`я ОСОБА_6 , № НОМЕР_3 від 27.02.2001;

-висновком автотоварознавчої експертизи № 20 від 11.03.2016, відповідно до якої ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічно справного мотоцикла марки Sabur SB110Q, д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску, станом на 29.12.2015, з ПДВ складає: 12600 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч шістсот грн. 00 коп.). Розмір матеріального збитку, завданий власнику мотоцикла марки Sabur SB110Q, д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску, внаслідок ДТП, з ПДВ складає: 12150 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч сто п`ятдесят грн. 00 коп.). (розраховано у п. 3. У = 12150 грн. 00 коп.). Вартість ремонтно-відновлювальних робіт мотоцикла марки Sabur SB110Q, д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску, з ПДВ складає: 34537 грн. 50 коп. (тридцять чотири тисячі п`ятсот тридцять сім грн. 50 коп.) (Розраховано у додатку 2).

-висновком судової автотехнічної експертизи № 311а від 11.05.2016, відповідно до якої: «в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ЗАЗ-Daewoo держ.номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.10.1,16.13 Правил дорожнього руху, зміст яких викладений в дослідницькій частині. В даній дорожній обстановці дії водія мопеда Sabur-SB110Q держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху, зміст яких викладений в дослідницькій частині. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах вказаних в постанові про призначення експертизи, водій мопеда Sabur-SB110Q ОСОБА_8 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем ЗАЗ-Daewoo шляхом термінового гальмування, з зупинкою мопеда Sabur-SB110Q до смуги руху автомобіля ЗАЗ-Daewoo. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля ЗАЗ-Daewoo ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1,16.13 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах вказаних в постанові про призначення експертизи, в діях водія мопеда Sabur-SB110Q Дишканта І.В невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо- транспортної пригоди не вбачається.

-висновком судово-медичної експертизи № 1969/27 від 30.12.2015 04.03.2016, відповідно до якої: «у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: травма лівої нижньої кінцівки - закритий внутрішнє-суглобовий перелом лівої п`яткової кістки без зміщення, зливні підшкірні гематоми м`яких тканин ділянок лівого стегна, лівого колінного суглобу, лівої гомілки, лівого гомілково-ступневого суглобу та ступні; саден ділянок лівої гомілки і лівого гомілково-ступневого суглобу, а також: садно - на заднє-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, синець з садном - на тильній поверхні правої кисті. Вказані ушкодження лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_8 не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я; садно в ділянці лівого ліктьового суглобу, синець з садном в ділянці правої кисті до легких тілесних ушкоджень. Усі названі вище тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному в постанові про призначення експертизи 27.12.2015».

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд вважає, що вказані докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину є належними та допустимими, отриманими у рамках закону.

Суд враховує показання потерпілого, який підтверджує винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину. Будь-яких підстав сумніватися у достовірності показань допитаного потерпілого по кримінальному провадженню немає.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового провадження не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії необережних злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини злочину, пост кримінальна поведінка обвинуваченого, особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак протягом 2013 2016 років 7 разів притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно довідок на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, приймає до уваги його вік, стан здоров`я, сімейні обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При вирішенні питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, в якому позивач просить: стягнути з ОСОБА_6 на його користь матеріальні збитки в сумі 18336 грн., суд приходить до наступного висновку.

Проаналізувавши вищенаведені сторонами пояснення, а саме те, що потерпілий в судовому засіданні зазначив, що підтримує позов на суму яка визначена висновком судової авто товарознавчої експертизи № 20 від 11.03.2016, а саме 12150 грн., суд вважає за необхідне стягнути грошове відшкодування матеріальної шкоди разом з витратами на лікування в розмірі 12 330, 56 гривень на користь ОСОБА_8 при цьому судом враховано також докази чеки надані потерпілим на підтвердження понесених ним витрат на лікування.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

На підставі п. 6 ст. 5 зазначеного Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, з-поміж інших, звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи ст. 141 ЦПК України, постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки кримінальним процесуальним законодавством не врегульовано питання щодо стягнення судового збору при розгляді цивільного позову у кримінальному провадженні, такий збір підлягає справленню на підставах, визначених ст. 141 ЦПК України, та у даному кримінальному провадженні він підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті, оскільки тільки таке покарання, а саме без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 вступив в силу Закон України № 1810-VІІІ від 22.12.2016 «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Стаття 13 дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , вчинив злочин 27.12.2015, тобто до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, за який передбачено покарання не суворіше ніж обмеження волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до ст. 12 КК України, злочин є невеликої тяжкості. Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 79 років, а тому обвинувачений підпадає під дію ст. 1 п. є) вказаного закону, як такий, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» мав мати, яка досягла 70-річного віку.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення Вінницького НДЕКЦ МВС України автотоварознавчої експертизи № 20 від 11.03.2016; судової авто технічної експертизи № 311а від 11.05.2016 покласти на обвинуваченого, оскільки проведення експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого ним злочину.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 395 КПК України, ст.ст. 65, 66, 67, 286 КК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році», суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного та додаткового покарання внаслідок акту амністії п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 12 330 (дванадцять тисяч триста тридцять) тисяч грн. 56 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення Вінницького НДЕКЦ МВС України автотоварознавчої експертизи № 20 від 11.03.2016; судової авто технічної експертизи № 311а від 11.05.2016 в сумі 2024 (дві тисячі двадцять чотири) грн. 28 коп.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: