Справа № 362/2207/17
Провадження № 1-кп/362/65/18
ВИРОК

Іменем України

03.07.2018 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , представників потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , представника цивільного відповідача ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження за №0000041 від 24.01.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, капітана військової частини НОМЕР_1 , працюючого інженером відділу ІАЗ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2017 року близько 07 години ранку військовослужбовець в/частині НОМЕР_1 обвинувачений ОСОБА_7 , прямуючи із постійного місця проживання в м.Біла Церква до місця несення військової частині в м.Василькові, в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин», перебував в стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 31105», державний № НОМЕР_2 , та рухаючись на «53 км» автодороги «Київ-Одеса» на території Васильківського району Київської області поза межами населеного пункту, в напрямку м.Києва, в супереч вимог п.2.3 «б» ПДР України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися цим засобом у дорозі», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення п.12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не урахував дорожню обстановку, а саме несприятливі погодні умови (місцями наявність ожеледиці), не обрав безпечну швидкість руху, в наслідок чого, втратив керування транспортним засобом та допустив виїзд на розділювальну смугу та зустрічну проїзну частину, де зіткнувся із автомобілем марки «ЗАЗ 110307», державний № НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_16 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ 110307» ОСОБА_17 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, водій ОСОБА_16 та інший пасажир ОСОБА_18 померли у Васильківській ЦРЛ.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 029 від 22.02.2017 року, на трупі ОСОБА_16 були виявлені численні двосторонні переломи ребер, крововиливи у плевральні порожнини, розрив серцевої сорочки, повний поперечний розрив низхідної дуги аорти, переломи обох стегон, відкритий перелом правої гомілки, перелом лівої лонної кістки, садна та рани на тілі, зазначені травми відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Його смерть настала від вищеописаної сполучної травми тіла. Між травмою та смертю є прямий причинний зв`язок.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 030 від 22.02.2017 року на трупі ОСОБА_17 були виявлені численні двосторонні переломи ребер, розрив вушка правого передсердя, повний поперечний розрив низхідної дуги аорти, розрив правого купола дфафрагми, численні розриви правої долі печінки, зазначені травми відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Його смерть настала від вищеописаної закритої тупої травми грудей та живота. Між травмою та смертю прямий причинний зв`язок.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 028 від 22.02.2017 року, ОСОБА_18 були заподіяні численні садна та рани на тілі, закритий перелом лівого стегна, численні двосторонні переломи ребер, забій легень, крововиливи у плевральні порожнини, численні розриви печінки, зазначені травми відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Його смерть настала від вищеописаної сполучної травми тіла. Між травмою та смертю прямий причинний зв`язок.

Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля марки «ГАЗ 31105», державний № НОМЕР_2 , обвинуваченим ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 «б», 2.9 «а» та 12.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення загибелі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе в скоєнні описаного в цьому вироку злочину та заявлені цивільні визнав повністю, пояснив суду, що 24 січня 2017 року він їхав на власному автомобілі з дому до в/частини НОМЕР_1 . Напередодні він забирав внучку з роддому, у зв`язку з чим вжив спиртні напої. Під час потрапляння на ділянку дороги покриту льодом, виїхав на зустрічну смугу руху і скоїв дорожньо-транспортну пригоду. В скоєному щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілих.

Потерпілі в судовому засіданні заявлені цивільні позови підтримали в повному обсязі і просили їх задовольнити. Щодо визначення обвинуваченому покарання поклалися на розсуд суду.

Представник відповідача - в/частині НОМЕР_1 вимоги позову до військової частині не визнав.

Суд визнав за можливе, відповідно до положень ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор і обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 мало місце, містить склад злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, у вчиненні якого винен обвинувачений ОСОБА_7 .

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, що, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, мотив, характер діяння, форму і ступінь вини обвинуваченого, дані про його особу, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої вину останнього обставин.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, внаслідок пригоди отримав ІІ групу інвалідності, приймав участь у виконанні службових (бойових) завдань у складі сил АТО.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, причини дорожньо-транспортної пригоди, особи обвинуваченого, вчинення ним тяжкого необережного злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої вину обставини, наслідків, що настали в результаті його дій, враховуючи думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні для обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керування транспортними засобами, відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України.

Підстав для застосування більш м`якого покарання суд не вбачає.

Вирішуючи питання про заявлені у справі цивільні позови суд виходить з наступного.

Так, у відповідності до положень п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, яких особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Положеннями ч.2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно із положеннями ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Відповідно до положень ч.ч.1 і 2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини і незалежно від вини, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров,я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки .

Згідно із положеннями ч.ч.1 і 2 ст.1187 та ч.1 ст.1195 ЦК, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зокрема, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як вбачається з положень ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині) та дітям.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, на момент вчинення обвинуваченим злочину транспортний засіб марки «ГАЗ 31105», державний № НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 перебував у володінні останнього, тобто, у відповідності до вищезазначеного законодавства він був особою, що володіла джерелом підвищеної небезпеки на відповідній правовій підставі, а тому, на нього покладено обов`язок відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Отже, військова частина НОМЕР_1 , якій не належав вищевказаний транспортний засіб, не може відповідати за наслідки, що настали в результаті злочинних дій обвинуваченого, вчинених ним не при виконанні службових обов`язків.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявленого потерпілою ОСОБА_10 цивільного позову, підтриманого нею та її представником в судовому засіданні, а також підтвердженого документально і повністю визнаного обвинуваченим, про відшкодування завданої їй матеріальної шкоди в розмірі 45044,82 грн.

Що стосується стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди в розмірі 375 000 грн., суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, яку, суд враховуючи ступінь спричинених позивачеві незручностей заподіяних обвинуваченим, та його вину в цьому, що дорожньо-транспортна пригода призвела до певних фізичних та душевних страждань позивача, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначає у розмірі еквівалентному 250000 грн.

Що стосується заявлених потерпілими ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_9 , цивільних позовів про стягнення з в/частини НОМЕР_1 на їх користь моральної шкоди, відповідно, в розмірі 483200 грн.; 483200 грн. та 966400 грн.; а також матеріальної шкоди в розмірі 20440 грн. і моральної - 500 000 грн., суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з вищенаведених правових підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.286 України.

Призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.286 КК України покарання у виді 6 (шести) років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати після набрання вироком законної сили, з моменту його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування заподіяної майнової шкоди 45044,82 грн., моральної шкоди 250 000 грн., а всього 295 044,82 грн.

В задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_9 до військової частини НОМЕР_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за залучення експертів та проведення Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судової інженерно-технічної експертизи № 329 ат від 06.03.2017 року 879,96 грн., судових автотехнічних експертиз № 237 ат від 20.02.2017, № 238 ат від 20.02.2017 року та № 240 ат від 17.03.2017 року відповідно 1320,60 грн., 1100,50 грн., 1760,80 грн., а всього 5061,50 грн.

Речові докази по справі: автомобіль марки «ГАЗ 31105», державний № НОМЕР_2 , що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Васильківського ВП ГУНП в Київській області, повернути ОСОБА_7 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Копію вироку негайно вручити засудженому ОСОБА_7 і прокурору.

Суддя ОСОБА_1