АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5

адвокат ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 червня 2018 року у кримінальному провадженні №000024 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, молдованина, з середньою освітою, розведеного, маючого на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 307 ч.2 , 309 ч.2 , 263 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України та призначено йому покарання: за ст.307 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, окрім житла; за ст. 309 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначено ОСОБА_7 остаточну міру покарання до відбуття по сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, окрім житла. ОСОБА_7 визнано невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України і виправдано у зв`язку із недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального
Провадження №11кп/794/367 /18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст.ст.309ч.2, 307 ч.2, 263 ч.1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_10
правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України. Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взято його під
варту негайно з зали суду. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з 18 години 00 хвилин 27 червня 2018 року. Строк затримання ОСОБА_7 у період часу з 06 квітня 2017 року по 13 квітня 2017 року зараховано йому в строк покарання із співвідношенням відповідно до ст. 72 КК України, згідно якої два дні позбавлення волі відповідає одному дню попереднього ув`язнення. Вирішено питання про речові докази по справі. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз по справі в розмірі 3583 (трьох тисяч п`ятсот вісімдесят трьох) гривень 92 копійки. Судові витрати за проведення експертиз по яких обвинуваченого виправдано та не здобуто доказів його вини у вчиненні кримінального правопорушення віднесено на рахунок держави.
Як встановлено вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 в порушення ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналогів та прекурсорів», переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення, у період часу з 10 листопада 2016 року по 06 березня 2017 року за невстановлених слідством обставин незаконно придбав та зберігав психотропну речовину амфетамін з метою збуту.
06 березня 2017 року приблизно о 17 годині 00 хвилин перебуваючи по вул. Центральна в м. Новоселиця Чернівецької області, неподалік будинку № 52, ОСОБА_7 незаконно збув за грошові кошти в сумі 500 гривень ОСОБА_11 два згортки фольги з психотропною речовиною амфетаміном загальною масою 0,0225 грама.
В подальшому, у період часу з 06 березня 2017 року по 06 квітня 2017 року за невстановлених слідством обставин ОСОБА_7 переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення, повторно незаконно придбав та зберігав психотропну речовину амфетамін з метою збуту.
06 квітня 2017 року приблизно о 07 годині 30 хвилин перебуваючи по АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 повторно незаконно збув за грошові кошти в сумі 1000 гривень ОСОБА_11 один згорток фольги з психотропною речовиною амфетаміном загальною масою 0,4823 грама.
Також, ОСОБА_7 після вчинення 10 листопада 2016 року незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, та 06 березня 2017 року незаконного збуту психотропної речовини амфетаміну, в порушення ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналогів та прекурсорів», у невстановлений слідством час та за невстановлених слідством обставин придбав наркотичний засіб канабіс, який в подальшому приніс до місця свого проживання у будинку по АДРЕСА_1 , де продовжив його зберігати та вживати.
06 квітня 2017 року під час проведення санкціонованого обшуку житла ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено пластмасову пляшку без дна, на корку якої було наявне нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу, масою 0,365 грама.
Крім того, районним судом було встановлено, що згідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу при наступних обставин. У невстановлений слідством час та за невстановлених слідством обставин ОСОБА_7 незаконно придбав боєприпаси до нарізної зброї, які придатні для стрільби, а саме 5 набоїв з маркуванням 5.45 мм. та 8 набоїв з маркуванням 7.62 мм., які зберігав у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу до 06 квітня 2017 року, коли вказані боєприпаси були виявлені та вилучені під час санкціонованого обшуку.
Районний суд, розглядаючи дане кримінальне провадження дійшов висновку, що обвинуваченням під час судового розгляду не доведено, що саме ОСОБА_7 зберігав бойові припаси, а тому по пред`явленому обвинуваченню за ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_7 визнав невинуватим та виправдав.
На вказаний вирок подана апеляційна скарга прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 , в якій просить вирок районного суду щодо засудження ОСОБА_7 за ст. 307 ч.2, ст.309 ч.2 КК України та його виправдання за ст. 263 ч.1 КК України скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 3-х років позбавлення волі; за ч.2 ст. 307 КК України у виді 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла; за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України при значити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією майна, окрім житла.

Посилається на те, що не спорюючи висновок суду про вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України та доведеності його вини за вказаний злочин, судом не в повній мірі було враховано суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим злочинів, особу обвинуваченого та необґрунтовано застосовано при призначенні покарання ст.69 КК України . Так вказує на те, що районний суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України, зазначив що ОСОБА_7 збув невеликий розмір психотропних речовин - амфетаміну, щиро розкаявся у зберіганні наркотичних засобів, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання. Вказані обставини районний суд визнав винятковими і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Однак, апелянт з такими висновками не погоджується. Так, зазначає, що суд за власною ініціативою змінив розмір збуту обвинуваченим психотропних речовин, вказавши на невеликі розміри. Однак, не звернув уваги на те, що на законодавчому рівні збут психотропних речовин у невеликому розмірі, вважається, якщо його вага складає до 0,15 грам. Також вказує, що визнання районним судом щирого каяття у зберіганні наркотичних засобів, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 суперечить вимогам КК України, оскільки дана обставина стосується іншого кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, яке вчинив ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_7 в судовому засіданні категорично заперечував свою причетність до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Щодо наявності на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, вважає, що вказана обставина не є такою, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , оскільки судом не досліджувалось, яким саме чином ОСОБА_7 бере участь у вихованні та утриманні дитини.

Також апелянт посилається на те, що районний суд не взяв до уваги ті обставини, що обвинувачений до притягнення до кримінальної відповідальності за вказані кримінальні правопорушення раніше вже вчиняв правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а також продовжував вчиняти їх під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, що підтверджується рішеннями районних судів.

Що стосується висновків суду про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, вважає, що вони не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Так судом визнано недопустимим доказом протокол проведення обшуку помешкання , з огляду на процесуальні порушення, допущенні під час його складання. Вважає такі висновки суду помилковими, оскільки вони суперечать показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були понятими під час проведення вказаної слідчої дії , а також суперечать самому протоколу так як у помешканні ОСОБА_7 група озброєних осіб не перебувала, а всі дії проводились за участі понятих.

Також апелянт не погоджується з висновками суду щодо можливості залишення патронів у місці їх виявлення сторонніми особами, оскільки обвинувачений в судовому засіданні пояснював, що будинок де було знайдено патрони - є приватним, він мешкає у будинку сам, іноді з ним проживає малолітній син,сторонні особи не часто заходять до нього в гості. Крім того, апелянт вказує на те, що судом неправильно висвітлені у вироку показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , оскільки свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 під час допиту у судовому засіданні вказували, що знають обвинуваченого, однак ніколи у нього вдома не були. Свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_15 вказували, що були у гостях в обвинуваченого декілька років назад. Тому вважає, що висновки суду зроблені при виправданні ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Інших апеляційних скарг на вирок районного суду від учасників процесу не надходило.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який просив апеляцію задовольнити повністю, заслухавши обвинуваченого та його адвоката, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а також обвинуваченому останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З положень ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження районний суд повно, об`єктивно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши докази, надав їм належну оцінку та навівши відповідні доводи, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, оскільки останній незаконно придбавав, зберігав з метою збуту та збував психотропну речовину, вчинені повторно, особою , яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України, а також незаконно придбавав та зберігав наркотичні засоби без мети збуту, вчинені повторно, особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК України, що доведено по справі показами обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків та іншими доказами по справі, що не оспорюється прокурором в поданій апеляційній скарзі, ні обвинуваченим і його адвокатом та іншими учасниками судового провадження.
Що стосується апеляційних вимог прокурора в частині виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України, то колегія суддів приходить до наступних висновків.
Апеляційним судом встановлено, що згідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України тобто в незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу за наступних обставин. Так, за невстановлених слідством обставин та у невстановлений слідством час ОСОБА_7 незаконно придбав 5 набоїв з маркуванням 5.45 мм. та 8 набоїв з маркуванням 7.62 мм, які зберігав у своєму господарстві за адресою АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу до 06.04.2017 року. Під час санкціонованого обшуку 06.04.2017 року у житлі ОСОБА_7 було виявлено та вилучено вищевказані патрони, які придатні для стрільби та являються боєприпасами до нарізної зброї.
Частина 1 ст. 263 КК України передбачає відповідальність за носіння, зберігання, придбання передачу чи збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу. Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною виною.

Так, ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23.03.2017 року, у межах внесеного до ЄРДР за № 000024 від 07.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України надано органам досудового розслідування дозвіл на право проведення обшуку в житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 по місцю проживання та реєстрації ОСОБА_7 , з метою відшукання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, прилади або засоби для їх виготовлення, а також грошові кошти здобуті ОСОБА_7 злочинним шляхом. Том № 2 а.п. 4-5.

Протоколом обшуку від 06.04.2017 року було встановлено, що дана слідча дія проводилась за допомогою відеофіксації та фотофіксації в присутності ОСОБА_7 та понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були учасниками обшуку. Обшук проводив слідчий СВ Новоселицького ВП ОСОБА_18 . Інших осіб в протоколі обшуку не зазначено.

Разом з тим, з фототаблиці обшуку, яка була оглянута судом першої так і апеляційної інстанції встановлено, що у домоволодінні, в якому проживає обвинувачений, було виявлено в одній із кімнат за пічкою 5 набоїв калібру 5.45 мм. та 8 набоїв калібру 7.62 мм. та які в подальшому було вилучено. Обшук проведено за участю інших осіб не зазначених в протоколі обшуку та якими було виявлено вищевказані патрони. Крім того, під час обшуку були присутні інші озброєнні особи, які також в протоколі обшуку не зазначені.

Відеофіксацію слідчої дії до матеріалів кримінального провадження не було приєднано.

З висновку судової балістичної експертизи № 0750- К від 25.04.2017 року (том. №3 а.п. 18-22) вбачається, що надані на дослідження 13 патронів, являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї. 5 патронів - являються боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5.45 мм, 8 патронів являються боєприпасами до бойової вогнепальної зброї калібру 7. 62 мм. Патрони виготовленні промисловим способом та придатні до стрільби. ОСОБА_7 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції винуватість свою у пред`явленні обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України не визнавав. Вказував на те, що будь-яку зброю або боєприпаси за місцем проживання не зберігав та взагалі її не придбав, а виявлені боєприпаси були підкинуті невідомою йому особою.

З пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 наданих суду було підтверджено те, що вони були понятими під час обшуку в домоволодінні ОСОБА_7 . Вранці за місцем проживання обвинуваченого приїхали працівники поліції, служби безпеки України, потім привезли ОСОБА_7 , а потім були запрошені вони як поняті. Патрони були виявлені в другій кімнаті по ходу обшуку, в той час коли в будинку було багато працівників поліції.

З пояснень свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 наданих суду першої інстанції було підтверджено те, що напередодні обшуку вони прибирали у кімнаті, та будь яких патронів за пічкою вони не бачили.

Інші свідки, які були допитані в суді першої інстанції вказували на те, що їм нічого невідомо з приводу придбання, зберігання боєприпасів за місцем свого проживання обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд при розгляді справи дійшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченням не доведено, що саме ОСОБА_7 придбав та зберігав бойові припаси.

Крім того обґрунтованими є висновки суду, що протокол обшуку складений з процесуальним порушенням. Оскільки, в матеріалах справи відсутня відео фіксація проведення слідчої дії, хоча в протоколі обшуку зазначено в, що вказані дії проводилися за допомогою відеофіксації. Також в проведенні обшуку брала більша участь осіб ніж зазначено в протоколі, що підтверджується фото таблицями долученими до протоколу обшуку.

Відповідно до ч.1,ч.3 ст.337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Районний суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого ОСОБА_7 обвинувачення та дотримуючись вимог КПК України, обґрунтовано дійшов висновку, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, як це зазначено в обвинувальному акті. А тому, обґрунтовано визнав ОСОБА_7 невинуватим по пред`явленому обвинуваченню за ч.1 ст.263 КК України і виправдав у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ст.263 ч.1 КК України.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому йому слід відмовити в цій частині.
Також колегія суддів не може погодитися з доводами прокурора в частині призначення обвинуваченому покарання.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу, обставини, які пом`якшують покарання, призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України особі ,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Відповідно до ч.1ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.
Як встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Має на утриманні малолітню дитину, щодо до якої не позбавлений батьківських прав. Крім того, районний суд вірно зазначив обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: збут обвинуваченим психотропної речовини у невеликому розмірі, щире каяття у зберіганні наркотичних засобів без мети збуту. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Крім того, в апеляційній інстанції ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Таким чином, колегія суддів не може погодитися з доводами прокурора, що вище перелічені обставини та дані про особу винного не дають підстав для призначення покарання до останнього із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої ст.307 ч.2 КК України.
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що районний суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , вірно визначив, що відповідно до таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 року, обвинувачений збув психотропну речовину амфетамін в сукупності у невеликому розмірі, так як великий розмір згідно таблиці вважається від 1,5 грама до 15 грам. Що стосується тієї обставини, як щире каяття обвинуваченого у вчиненні даного злочину, колегія судів вважає також обґрунтованим, оскільки обвинувачений в апеляційній інстанції підвередив свою винуватість у вчинені вказаного кримінального правопорушення та погодився з вказаним вироком районного суду.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора з приводу формального врахування обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, як утримання малолітньої дитини, а також не дослідження районним судом того, яким саме чином ОСОБА_7 бере участь у вихованні та утриманні дитини.

Так як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.п.247 том.№1). Відомості про позбавлення його батьківських прав чи судові рішення щодо неналежного ОСОБА_7 виконання своїх батьківських обов`язків, матеріали справи не містять. А тому посилання прокурора з приводу того, що ОСОБА_7 не бере участь у вихованні дитини є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано вищевикладені обставини, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного застосував ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому основного покарання за ст. 307 ч.2 КК України.
Таким чином, з огляду на наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни вироку районного суду не має.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 червня 2018 року - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя доповідач підпис ОСОБА_10

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом : суддя ОСОБА_10