Пр-ня по справі № 1кп/521/553/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника, адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна, Одеської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, до військової служби офіційно не працюючого, неофіційно працюючого робочим на будівництві в м. Одесі, військовослужбовця, кулеметника 3 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , матроса /знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця 3 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 24 серпня 2016 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин до розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 та ухилявся від проходження військової служби до 27.10.2016 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді кулеметника відділення охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, близько 08 годин 00 хвилин 12.01.2017 року, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалася за адресою: АДРЕСА_1 та ухилявся від військової служби до 08 години 00 хвилин 13.05.2018 року, тобто до моменту його затримання працівниками правоохоронних органів, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих злочинах визнав в повному обсязі і в судовому засіданні підтвердив обставини за якими його обвинувачують. З показів обвинуваченого вбачається, що він дійсно проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Під час проходження служби, у нього склались неприязні стосунки з молодшим офіцерським складом. Окрім цього, його мати проживає сама та потребувала допомоги. Вказані обставини слугували підставами не з`явлення до військової служби. В теперішній час, обвинувачений у вчиненому розкаюється, та просить суд суворо його не наказувати.

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах повністю доказана і підтверджується зібраними по провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 407 КК України, за кваліфікуючими ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Згідно службової характеристики, солдат ОСОБА_8 за час проходження служби зарекомендував себе як недисциплінований, агресивний та байдужий до виконання своїх прямих функціональних обов`язків. На вказівки старших командирів не реагує. Постійно порушує правила носіння військової форми одягу, систематично порушує розпорядок дня військової частини. До виконання службових обов`язків ставився не задовільно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, визнання своє вини, вчинення злочину вперше, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину особою повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, суд виходить з того, що ОСОБА_8 є особою не суспільно небезпечною. Виховувався обома батьками. У 2006 році помер батько. Має двох сестер. Раніше судимих в сім`ї не має. Не притягувався до кримінальної відповідальності. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду, прокурором не надано. Отримав лише неповну загальну середню освіту (9 класів). Продовжити навчання не зміг, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем (школа знаходилась у районному центрі, 8 км. від селища). Своєї сім`ї не створив. Від військової служби ухилився тільки в зв`язку з тяжким матеріальним становищем матері, яка дуже хворіє та певним непорозумінням з молодшим офіцерським складом.

Суд вважає, що особистість обвинуваченого не свідчить про його нахили до системного скоєння правопорушень. Бідність, малоосвіченість, відсутність належного виховання і освіти, а також нерозуміння наслідків порушення статутних правил військової служби, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння вказаного злочину. Суд вважає, що поважних причин не з`явлення до військової частини не було, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 достеменно ознайомлений зі статутними правилами та відповідними наслідками у вигляді кримінальної відповідальності, усвідомлено вирішив не з`являтись до військової частини.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_8 , є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на встановлений порядок проходження військової служби, який зобов`язує військовослужбовців, постійно перебувати в розташуванні військової частини чи місця служби. Однак, мета покарання це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Враховуючи одну обставину, яка обтяжує покарання та наявність декілька обставин, які пом`якшують покарання і які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також викладені фактичні обставини, особу обвинуваченого, ту обставину, що злочин ним вчинений фактично виключно в зв`язку з необхідністю допомозі матері, суд у відповідності до ст. ст. 69, 62 КК України, вважає за необхідне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за злочин передбачений ч. 4 ст. 407 КК України не зв`язаного з позбавлення волі, однак обов`язково з триманням засудженого в умовах ізоляції - у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні.

Обмежень передбачених ч. 2 ст. 62 КК України для застосування до обвинуваченого покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні, судом не встановлено.

Застосування більш суворого покарання на думку суду не буде відповідати тяжкості скоєного, обставинам злочину, особі обвинуваченого, а також меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 62 КК України, у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 7 (сім) місяців.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту законного затримання, а саме з 13.05.2018 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 до строку покарання, строк знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду, з 13.05.2018 року по день ухвалення вироку суду, тобто по 03.10.2018 року.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

Строк дії вироку суду в частині продовження строку тримання під вартою становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту ухвалення вироку суду, тобто з 03.10.2018 року. Вирок суду в частині продовження строку тримання під вартою припиняє свою дію 01.12.2018 року, або до 01.12.2018 року у випадку набрання законної сили вироком суду.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1