Справа № 164/292/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року. Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 , її представника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження за №0000507 від 23 грудня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, одруженого, працюючого техніком водієм в ТОВ «Полігон», раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2016 року приблизно о 15 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , згідно доручення від 25 травня 2013 року на право володіння, користування, експлуатації та розпорядження, керував технічно справним легковим автомобілем ЗАЗ 110307, р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , по автодорозі Луцьк Ківерці Маневичі Любешів Дольськ, зі сторони смт. Маневичі в напрямку м.Луцька, при цьому в кабіні автомобіля перевозив пасажирів ОСОБА_11 , який сидів спереду, біля водія, та ОСОБА_12 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні транспортного засобу.
Проїжджаючи 56 км вказаної автодороги, що неподалік с.Граддя Маневицького району, зі швидкістю 60 км/год, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, однак легковажно розраховуючи на їх запобігання, всупереч вимог п.2.3 «б» ПДР України (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), відволікся від уваги за дорожньою обстановкою і відповідно не відреагував на її зміну наявність ожеледиці, не зменшив швидкість руху до безпечної, як того вимагає п.12.1 зазначених Правил (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку … і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), внаслідок чого автомобіль на слизькій ділянці автодороги втратив керування, виїхав на праве узбіччя, а потім з`їхав в кювет, де здійснив наїзд на придорожнє дерево.
Під час даної пригоди пасажир автомобіля ЗАЗ- 110307, р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 , відповідно до висновку судово медичної експертизи №30 від 10 лютого 2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді забійно рваної рани чола зліва, садна потилиці зліва; зламу кісток склепіння та основи черепа, забою розчавлення головного мозку з крововиливами під його оболонки, що призвело до настання його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно висновку судової інженерно транспортної експертизи №1 від 6 лютого 2017 року «на момент експертного огляду робоча гальмова система та система рульового керування автомобіля ЗАЗ 110307, р.н.з. НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані. Ходова частина автомобіля ЗАЗ 110307, р.н.з. НОМЕР_1 , знаходилась у технічно несправному та непрацездатному стані. На момент експертного огляду автомобіля ЗАЗ 110307, р.н.з. НОМЕР_1 виявлено технічні несправності та непрацездатність ходової частини у вигляді згину реактивної штанги переднього лівого колеса, згину балки у місці кріплення маточини заднього лівого колеса, вм`ятини на поверхні балки, згину зовнішньої закраїни та внутрішньої закраїни заднього лівого колісного диска, розгерметизації шин переднього лівого та заднього лівого коліс, які виникли під час ударного навантаження у момент ДТП.
Таким чином, водій ОСОБА_8 не виконав вимог п.2.3 «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п.12.1 (Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку… і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил безпеки дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 і введених в дію з 1 січня 2002 року, які перебувають в причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням дорожньо транспортної пригоди і отриманням потерпілим ОСОБА_12 вказаних вище тілесних ушкоджень, які призвели до настання смерті.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, давши суду показання про те, що 23 грудня 2016 року приблизно о 15 годині 40 хвилин повертався після виконання трудових обов`язків в Луцьк належним йому легковим автомобілем, в якому також перебували його колеги ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які входили в бригаду. Автомобіль рухався не швидко, приблизно зі швидкістю 60 км/год, оскільки була ожеледиця, однак раптом автомобіль почало заносити по дорозі. Метрів 30 він ще міг якось задавати напрямок руху транспортному засобу,проте потім втратив керування і авто з`їхало з дороги, вдарившись боком у дерево на узбіччі. Оговтавшись після зіткнення, він вийшов з автомобіля, відчуваючи сильний забій грудної клітини, звернув увагу, що ОСОБА_12 без свідомості, викликали швидку. В подальшому допомагав потерпілій, у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати. Зазначив, що позов прокурора визнає повністю, у зв`язку з чим оплатив 13 605 гривень збитків, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої особи. Крім того, просив не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення водія йому необхідне для роботи, яка є основним джерелом існування його сім`ї.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 23 грудня 2016 року до неї біля 19 години зателефонував ОСОБА_8 і повідомив, що син в реанімації. Підтвердила, що обвинувачений підтримував її, в тому числі допомагав матеріально, а тому жодних претензій до нього не має та просить суворо не карати, призначивши мінімальне покарання без позбавлення волі.

Крім повного визнання свої вини, винуватість обвинуваченого у вчиненому злочині підтверджується також показаннями свідків та наступними доказами, що містяться в обвинувальному акті та в матеріалах кримінального провадження, досліджених судом, зокрема:

-показаннями свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що 23 грудня 2016 року вони із ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , з якими були в одній бригаді ТОВ «Полігон», поверталися автомобілем обвинуваченого в м.Луцьк після роботи. Були погані погодні умови, падав дощ, примерзаючи на землі, в результаті чого утворилася ожеледиця. Обвинувачений перебував за кермом, він сидів поруч, а на задньому сидінні для пасажира, зліва, перебував ОСОБА_12 . Приблизно після 16 годин того дня, коли проїжджали відрізок дороги між с.Граддя та с.Розничі, автомобіль «занесло», при цьому ОСОБА_8 намагався вирівняти його рух, не зменшуючи швидкості, і авто з`їхало на узбіччя, вдарившись лівим боком об дерево;

-показаннями в.о. начальника дільниці ДПП-14 ОСОБА_13 , допитаного в якості свідка, який показав, що 23 грудня 2016 року у зв`язку із ожеледицею дорога оброблялася спеціальними засобами та встановлювалися відповідні знаки, в тому числі і на ділянці автодороги між селами Граддя та Розничі, де трапилася ДТП;

-рапортом чергового Маневицького ВП ГУНП щодо реєстрації заяви про ДТП з потерпілими біля с.Граддя Маневицького району за участі автомобіля марки «Славута» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (а.п.152 т.1);

-повідомленням про нещасний випадок виробничого характеру Маневицької ЦРЛ від 23 грудня 2016 року щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_8 (а.п.153-154 т.1);

-протоколом огляду місця події від 23 грудня 2018 року зі схемою та фото таблицею, де зафіксовано вигляд ділянки, де трапилася ДТП, сліди ковзання автомобіля по дорозі та сам автомобіль ЗАЗ «Славута», д.н.з. НОМЕР_1 , після скоєння пригоди (а.п.155- 161 т.1);

-рапортом повідомленням про смерть ОСОБА_12 17 січня 2017 року (а.п.162 т.1);

-висновком експерта №30 від 10 лютого 2017 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_14 є відкрита черепно мозкова травма як наслідок зламу кісток склепіння та основи черепа, що супроводжувалась забоєм головного мозку з забоєм розчавленням головного мозку та ускладнилась вираженим набряком набуханням головного мозку, що підтверджується даними розтину, виявлених при розтині трупа; враховуючи характер та взаємне розміщення, виявлені тілесні ушкодження могли утворитись за обставин ДТП та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення та є більш характерними для заднього пасажира автомобіля (а.п.182-186 т.1);

-висновком експерта №08 від 21 лютого 2017 року, згідно з яким у ОСОБА_8 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді забою грудної клітки (а.п.188 т.1);

-висновком інженерно транспортної експертизи №1 від 6 лютого 2017 року, з якого вбачається, що на момент експертного огляду робоча гальмова система та система рульового керування автомобіля ЗАЗ 110307, р.н.з. НОМЕР_1 , знаходилася в працездатному стані; ходова частина знаходилася у технічно несправному та непрацездатному стані; виявлено технічні несправності та непрацездатність ходової частини у вигляді згину реактивної штанги переднього лівого колеса, згину балки у місці кріплення маточини заднього лівого колеса, вм`ятини на поверхні балки, згину зовнішньої закраїни та внутрішньої закраїни заднього лівого коліс, які виникли під час ударного навантаження у момент ДТП (а.п.193 201 т.1).

Таким чином, своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий необережний злочин.

Не залишаються поза увагою суду також дані про особу обвинуваченого, а саме його виключно позитивна характеристика за місцем роботи, те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також відсутність претензій потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

За змістом частин 2 та 3 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Із досудової доповіді про ОСОБА_8 у кримінальному провадженні вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, спосіб його життя, історію правопорушень, а також низький рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб (а.п.224-227 т.1).

Разом з тим, орган пробації у досудовій доповіді зазначає, що до правопорушника слід застосувати додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів.

Однак, на думку суду, у даному кримінальному провадженні відсутні підстави для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_8 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, працює в ТОВ «Полігон» техніком- водієм, тобто має необхідність у праві керування транспортним засобом задля виконання службових обов`язків та забезпечення сім`ї (а.п. 210, 241 т.1).

Проаналізувавши обставини справи, а також враховуючи позицію потерпілої, яка просила суд не обирати обвинуваченому покарання, пов`язане із позбавленням волі, суд приходить висновку, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як ним самим, так і іншими особами, можливе при призначенні йому покарання без ізоляції від суспільства у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, із встановленням іспитового строку та без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи цивільний позов, вимоги якого під час розгляду справи уточнювалися потерпілою (а.п.6-7, 27 т.2), суд приходить наступного висновку.

Частинами 2 та 4 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправної поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За вимогами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок дорожньо транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Ця норма застосувається за умови, коли шкода заподіюється безпосередньо під час виконання трудових (службових) обов`язків, тобто під час здійснення обумовленої трудовим договором (контрактом), іншим локальним чи адміністративним актом, роботи, що і має місце в даному кримінальному провадженні.

Із договору про використання автомобіля без компенсації від 12 вересня 2016 року, укладеного між ТОВ «Полігон» та ОСОБА_15 , вбачається, що автомобіль ЗАЗ 110307, р.н.з. НОМЕР_1 , використовувався обвинуваченим під час виконання трудових обов`язків (а.п. 176 177 т.1).

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги вік, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а тому приходить висновку, що обґрунтованим розміром відшкодуванням моральної шкоди на користь ОСОБА_6 є 50 000 гривень, які слід стягнути з ТОВ «Полігон».

Позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської ОДА до ОСОБА_8 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду у зв`язку із добровільним відшкодуванням обвинуваченим 13 605, 84 гривень, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого.

Витрати на залучення експертів в сумі 1 760 гривень 80 копійок також оплачені обвинуваченим під час розгляду кримінального провадження.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської ОДА до ОСОБА_8 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полігон», третя особа Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Волинській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_6 50 000 гривень моральної шкоди.

Речовий доказ: автомобіль ЗАЗ 110307, р.н.з. НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_8 (на підставі довіреності від 25 травня 2013 року, а.п. 171 т.1); чохол підголовника знищити.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1