справа № 489/961/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/80/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воскресенка Новотроїцького району Херсонської області, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воскресенка Новотроїцького району Херсонської області, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воскресенське Новотроїцького району Херсонської області, непрацюючого, одруженого, має одну дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

-вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 02.07.2013 за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України до 12 років позбавлення волі;

-вироком Бєлозерського районного суду Херсонської області від 03.02.2015 за ч. 2 ст. 345 КК України до 8 років і 2 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11

встановив:

14.01.2018 близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на парковці розташованої біля входу в ринок «Колос» навпроти будинку № 18 по вулиці Будівельників в м. Миколаєві, вступив у конфлікт з потерпілим ОСОБА_11 та в результаті раптово виниклого умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_11 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді припухлості та синця лівої щоки, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 14.01.2017 він з товаришами відпочивав в сауні. Після відпочинку, він сказав товаришам шукати таксі, а сам з сауни вийшов останнім. Близько через 10 хвилин він підійшов до товаришів. В цей час до нього підійшов потерпілий та почав вказувати на те, що вони образили його дружину та його образив, через що він наніс йому один удар в область обличчя. У відділенні поліції з потерпілим примирились та жодних претензій він до нього не мав. Також зазначив, що знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому діянні, крім визнання себе винним у спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що в січні 2017 року близько 10 год. 00 хв., на парковці біля входу до ринку «Колос» по вулиці Будівельників, він пішов на ринок, а його дружина залишилась в його автомобілі «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 . Через 15 хвилин, коли він повернувся до автомобіля, його дружина була перелякана та поскаржилась на те, що невідомі хлопці підійшли до їхнього автомобіля та почали смикати за дверцята, нібито намагаючись проникнути в автомобіль. Дружина вказала йому на тих хлопців, які вже були близько в 15 метрах від автомобіля та йшли в сторону проспекту Миру.

Після чого, він їх окликнув, маючи на меті захистити дружину, та запитав в них, що вони шукали. Після чого в нього з ними розчався конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 наніс йому один удар в область обличчя. Один з хлопців, який був одягнутий в коричневу дублянку та шапку, погрожував йому побиттям та всіляко чіплявся, але серед обвинувачених його немає.

З моменту як він відійшов від автомобіля на ринок і до кінця конфлікту пройшло близько пів години.

Показами свідка ОСОБА_12 , яка показала, що на початку січня 2017 року, вона з чоловіком поїхала на ринок «Колос». Близько 10 год. 00 хв. на своєму автомобілі «Форд Фокус» вони зупинились біля входу в ринок «Колос» по вулиці Будівельників в м. Миколаєві. Її чоловік ОСОБА_11 залишив автомобіль та пішов купити риби, а вона залишилась сидіти у машині. До автомобіля підійшов невідомий чоловік, який був одягнутий у коричневу дублянку та почав стукати у скло пасажирської двері автомобіля і смикати за ручку дверцят. В цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знаходились біля багажника автомобіля та смикали за нього. Вона дуже злякалась та коли побачила свого чоловіка почала його гукати. Коли чоловік підійшов до автомобіля вона розповіла йому, що якісь невідомі хлопці смикали за ручки дверцят та вказала на них, коли вони уже йшли від їх автомобіля. Чоловік їх підізвав, вони підійшли до нього, після чого між ними розпочався конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 вдарив її чоловіка, після чого вони всі разом пішли в сторону продуктового ринку, а її чоловік пішов за ними. Погрози їй та її чоловіку лунали від невідомого чоловіка, який був одягнутий в коричневу дублянку. В ході конфлікту, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 смикали чоловіка за куртку. Весь конфлікт тривав близько 10 хвилин.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.01.2017, згідно якого ОСОБА_11 повідомив про те, що 14.01.2017 близько 10 год. 00 хв., невідомі особи, знаходячись біля входу в ринок «Колос», який розташований біля будинку № 18 по вул. Будівельників в м. Миколаєві, вчинили відносно нього хуліганські дії, спричинивши тілесне ушкодження.

Висновком експерта № 66 від 16.01.2017, згідно якого у ОСОБА_11 мають місце тілесні пошкодження у вигляді припухлості та синця лівої щоки. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок однієї ударної дії тупого твердого предмету, яким могли бути руки, кулаки та інше, з давністю їх утворення біля 2-3 діб до час огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, які не є небезпечними для життя. Взаєморозташування потерпілого та нападника під час нанесення тілесних пошкоджень могло змінюватись. В описаних пошкодженнях відсутні характерні ознаки, що свідчили б про їх спричинення самим потерпілим.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2017, згідно якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка вчинила відносно нього хуліганські дії в ході яких наніс йому удар кулаком в область обличчя.

Вищезазначені докази в їх сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в судовому засіданні не надано доказів, які б свідчили про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України.

До таких висновків суд прийшов виходячи з наступного.

Органом досудового розслідування в обвинувальному акті, яким пред`явлено обвинувачення ОСОБА_5 , вказано, що 14.01.2017 близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та невстановлена в ході судового розгляду особа, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на парковці розташованої біля входу в ринок «Колос» навпроти будинку № 18 по вулиці Будівельників в м. Миколаєві, з хуліганських спонукань ходили по парковці і стукали у вікна та по колесам автомобілів, які знаходились на парковці, на прохання ОСОБА_12 , яка знаходилась в одному із припаркованих автомобілів «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , припинити свої дії не реагували.

На зауваження ОСОБА_11 , який підійшов до свого автомобіля «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , останні безпричинно, тобто з хуліганських спонукань, проявляючи явну неповагу до суспільства та прийнятих в ньому правил поведінки, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, стали голосно його ображати грубою нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою, чіплялися до останнього, вели себе агресивно, штовхали та шарпали за одяг ОСОБА_11 , на зауваження припинити свої дії не реагували, в ході чого нанесли йому удар кулаком в область обличчя.

Їх дії мали стійкий та довготривалий характер на протязі 40 хвилин і були припинені лише коли ОСОБА_12 почала кликати на допомогу перехожих громадян, та почувши, що на місце події були викликані працівники поліції.

Внаслідок своїх протиправних хуліганських дій, які відбувались в громадському місці, ОСОБА_5 , з особливою зухвалістю, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді припухлості та синця лівої щоку, яке по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя.

За обвинувальним актом ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Положеннями ч.1 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, покладається на прокурора.

При цьому, згідно з вимогами ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом при розгляді справи прийнято до уваги та враховано, що згідно ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом; суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами провадження та віднесені до повноважень суду.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» (далі - Постанова), хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 5 наведеної Постанови, за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Відповідно до п. 4 Постанови, суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Згідно чинного законодавства України кримінальна відповідальність за хуліганські дії настає у випадку, якщо вони вчинені способами, що грубо порушують громадський порядок, характеризуються особливою зухвалістю і винятковим цинізмом.

Із встановлених в судовому засіданні обставин правопорушення, скоєного обвинуваченим ОСОБА_5 , дії останнього як вважає суд не були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та не супроводжувалися особливою зухвалістю.

Так, під час розгляду кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що під час вчинення хуліганських дій, які виразились зі слів його дружини ОСОБА_12 в тому, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та невстановлена особа, підійшли до автомобіля в якому вона перебувала, почали смикати за двері, заглядати у автомобіль, чим перелякали його дружину, тому він вирішив заступитися за дружину та з`ясувати стосунки з цими особами. Так як після вчинення зазначених дій, обвинувачені йшли від нього, він їх окликнув. Після чого розпочався конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 наніс йому один удар рукою в обличчя.

Потерпілий не вказував, що ОСОБА_5 вчиняв будь-які дії, які направлені на явну неповагу до суспільства та прийнятих в ньому правил поведінки, також підходив до автомобіля, в якому знаходилась його дружина.

Свідок ОСОБА_12 під час допиту також не вказувала на те, що ОСОБА_5 грубо порушував громадський порядок, а його дії супроводжувалися особливою зухвалістю. Між тим, вказала, що хуліганські дії, які проявлялись у стуканні у вікно автомобіля та смикання за ручки його дверцят, вчиняла особа, якої немає серед обвинувачених.

Суд бере до уваги покази свідка ОСОБА_13 , яка показала, що 14.01.2017 знаходилась на робочому місці на ринку «Колос» в м. Миколаєві по вулиці Будівельників, біля перукарні. Побачила біля якогось автомобіля були чотири хлопця. Що там відбувалось не бачила, але чула як жінка кликала на допомогу поліцію, а один з хлопців повторював за нею та також кликав поліцію. Події відбувались близько 5 хвилин. Коли хлопці підійшли до автомобіля вона не бачила, а конфлікт побачила коли почула крики. Вказані хлопці оточили чоловіка, що між ними відбувалося не бачила, а коли вони пішли, з`явились працівники поліції.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 під час допиту не повідомили будь-яких відомостей щодо обставин, які викладені в обвинувальному акті. Обставини затримання обвинувачених, про які повідомляли вказані свідки, до встановлення фактичних обставин обвинувачення значення не мають.

Згідно з досліджених судом доказів встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 не були одночасно поєднані з грубим порушенням громадського порядку і вони не виражали явної неповаги до суспільства. З урахуванням обставини вчиненого обвинуваченим злочину вбачається, що протиправні дії ОСОБА_5 фактично виникли через конфлікт з потерпілим.

Тому, враховуючи спрямованість умислу вказаного обвинуваченого на скоєння злочину та його мотив, наведене свідчить про те, що обвинувачений скоїв злочин не з хуліганських спонукань. У зв`язку із цим, його дії необхідно перекваліфікувати за статтею КК України, що передбачає відповідальність за злочин проти особи.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

За вимогами ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, керуючись правом визначеним ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 296 КК України, в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з урахуванням того, що це покращує становище особи.

Суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 , які проявилися в умисному спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, наявний склад злочину передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а тому саме за цією статтею необхідно кваліфікувати його дії, перекваліфікувавши пред`явлене досудовим слідством обвинувачення з ч. 2 ст. 296 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, неодружений, характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують, наявність обставини що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з висновком про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 .
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді штрафу.

Окрім того, у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що 14.01.2017 близько 10 год. 00 хв., знаходячись разом з ОСОБА_5 та невстановленою в ході судового розгляду особою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на парковці розташованої біля входу в ринок «Колос» навпроти будинку № 18 по вулиці Будівельників в м. Миколаєві, з хуліганських спонукань ходили по парковці і стукали у вікна та по колесам автомобілів, які знаходились на парковці, на прохання ОСОБА_12 , яка знаходилась в одному із припаркованих автомобілів «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , припинити свої дії не реагували.
На зауваження ОСОБА_11 , який підійшов до свого автомобіля «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , останні безпричинно, тобто з хуліганських спонукань, проявляючи явну неповагу до суспільства та прийнятих в ньому правил поведінки, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, стали голосно його ображати грубою нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою, чіплялися до останнього, вели себе агресивно, штовхали та шарпали за одяг ОСОБА_11 , на зауваження припинити свої дії не реагували, в ході чого нанесли йому удар кулаком в область обличчя.

Їхні дії мали стійкий та довготривалий характер на протязі 40 хвилин і припинились лише після того коли ОСОБА_12 почала кликати на допомогу перехожих громадян та почувши, що на місце події були викликані працівники поліції.

Внаслідок своїх протиправних хуліганських дій, які відбувались в громадському місці, ОСОБА_5 , з особливою зухвалістю, спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді припухлості та синця лівої щоку, яке по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя.

Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.296 КК України, а саме хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 вину не визнав та повідомив, що дверцята автомобіля не смикав та жодних хуліганських дій не вчиняв. Зазначив, що в його компанії, де він знаходився, виник конфлікт з потерпілим, в ході якого ОСОБА_5 наніс один удар потерпілому в обличчя, оскільки потерпілий почав його ображати.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав та пояснив суду, що ніяких хуліганський дій не вчиняв, а після того як ОСОБА_5 наніс удар потерпілому в обличчя, відтягнув його від потерпілого та всіляко намагався залагодити конфлікт.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Жодним з досліджених вище та визнаних судом допустимими доказами, які були надані прокурором та досліджені в ході судового розгляду, не доведено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Допитом потерпілого ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_4 стояв поруч з іншими, нічого протиправного не робив та після нанесення ОСОБА_5 йому удару намагався припинити конфлікт. Чи смикав та погрожував йому ОСОБА_3 стверджувати не може, оскільки не пам`ятає. Потерпілий також зазначає про четверту невстановлену особу та стверджує, що саме та особа погрожувала йому застосуванням фізичного насилля та чіплялася до нього.

Окрім іншого, прокурором на підтвердження вини обвинувачених були надані наступні докази:

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2017, згідно якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка чіплялась до нього, ображала нецензурною лайкою.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2017, згідно якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка вчинила відносно нього хуліганські дії, а саме чіплявся, ображав нецензурною лайкою.

Надані прокурором зазначені вище докази з урахуванням інших досліджених доказів, суд не вважає такими, що доводять вину обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 296 КК України поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно до приписів ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Враховуючи, що жодний з досліджених судом доказів не доводить вину обвинувачених поза розумним сумнівом, в межах висунутого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності вини обвинувачених тлумачить на їх користь, та вважає необхідним обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень).

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1