Дата документу 24.10.2018 Справа № 320/8628/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/8628/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/372/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 122 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 липня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополь Запорізької області, громадянин України, одружений, працюючий заступником директора ПАТ «Весна-1», маючий середню спеціальну освіту, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 49 КК України звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за наступних обставин.

29 грудня 2011 року приблизно о 13 год. 20 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на території контуру № 16 черешневого саду, розташованого біля с. Північне Мелітопольського р-ну, діючи спільно з невстановленою особою, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли з приводу викорчовування дерев, в ході виниклої сварки з ОСОБА_9 , схопили останнього за руки в області променезапясткових суглобів і почали їх викручувати, чим заподіяли ОСОБА_9 розрив зв`язкового апарату правого плечового суглоба, відповідно акроміально-ключичному зчленуванню з розбіжністю суглобових кісток до 1 см, який кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 добу та садна в області обох променезапясткових суглобів на передньо-наружних поверхнях, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
У судовому засіданні суду першої інстанції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про закриття відносно ОСОБА_7 кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд першої встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, з моменту вчинення якого минуло більше 5 років, не ухилявся від досудового слідства або суду, відсутні відомості стосовно про вчинення ним нового злочину.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням встановлених ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок скасувати, звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити із зазначених підстав.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 49 КК України ухвалив обвинувальний вирок, яким визнав обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначив покарання, при цьому не вирішив питання про закриття кримінального провадження.

Також зазначає, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, необхідна згода обвинуваченого на це, а за її відсутності суд вправі звільнити обвинуваченого лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Вказує на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок та призначаючи обвинуваченому покарання, застосував закон, який не підлягає застосуванню, оскільки у зв`язку з наявністю клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та згодою на це обвинуваченого, зобов`язаний був звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки за наявності підстав для закриття кримінального провадження, не зробив цього.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу з підстав зазначених в ній, зазначив, що обвинувачений до закінчення розгляду судом провадження звернувся до суду із клопотанням, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим суд повинен був перейти до розгляду цього клопотання, а не ухвалювати обвинувальний вироку, заслухавши прокурора, яка погодилась з доводами, викладеними в апеляційній скарзі та не заперечувала проти її задоволення, оскільки у суду першої інстанції були наявні підстави для постановлення ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у відношенні нього, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Пунктом 3 частини 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Колегія суддів зазначає, що статтею 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки, які диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину; протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; особа не ухилялася від досудового слідства або суду; законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
При цьому необхідно зауважити, що застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин, тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону.
Водночас, процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст. 285-289 КПК України. Зокрема, ч. 2 ст. 285 КПК України зобов`язує суд роз`яснити особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, право на таке звільнення.
Обвинувачений, щодо якого передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, має як право на таке звільнення у відповідності до ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України, так і право на проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку у відповідності до ч. 3 ст. 285 КПК України, і відповідно й обрання тої чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.
При цьому частиною 4 статті 286 КПК визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Зазначені вище нормативні положення спрямовані на реалізацію вимог закріпленої в ч. 6 ст. 22 КПК України засади змагальності сторін, згідно з якою суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а також закріпленої в ч. 1 ст. 26 КПК України засади диспозитивності, за якою сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Відповідно до вимог ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
З огляду на п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули п`ять років - разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, злочин, який інкримінується ОСОБА_7 , а саме ч. 1 ст. 122 КК України, було вчинено 29 грудня 2011 року, і у відповідності до ст. 12 КК України його віднесено до злочинів середньої тяжкості.
Таким чином, на час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 минуло більше 5 років з дня вчинення інкримінованого йому злочину, при цьому матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження та аудіозапису судового засідання від 5 липня 2018 року вбачається, що обвинуваченим та його захисником було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та була з`ясована думка учасників кримінального провадження, а саме потерпілого, його представника та прокурора, до того ж, сам обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з такої нереабілітуючої обставини (т. 2, а.с. 97-98, 108).
Відповідно до п.18 постанови Пленум Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суди апеляційної інстанції можуть скасувати судове рішення і звільнити особу від кримінальної відповідальності на підставі як матеріалів, що надійшли із суду нижчого рівня, так і нових, поданих учасниками судового розгляду або витребуваних цими судами.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та необхідність скасування обвинувального вироку на підставі ст. 417 КПК України, а також звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 липня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати, звільнивши його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4