АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1259/18 Справа № 202/5570/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
підозрюваного: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, працюючого охоронцем в ПП «Безпека комплекс», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, з покладенням на останнього обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що перед початком розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не роз`яснив підозрюваному ОСОБА_8 його права, передбачені п. 1-7 ч.2 ст. 193 КПК України.

Стороною захисту в судовому засіданні було заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідків, зазначених у клопотанні слідчого, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з метою їх допиту в судовому засіданні, оскільки у сторони захисту були запитання щодо подій, які мали місце 08.09.2018 року о 03.30 годин біля ТЦ «Мельниця» по вул. Калиновій, 9-А в м. Дніпрі. Однак слідчий суддя безпідставно та незаконно відмовила в задоволенні даного клопотання.

Вказує, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам п.п. 5,6 ч.1 ст. 184 КПК України, а саме в клопотанні не зазначено обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також обґрунтування неможливості запобігання даним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На думку захисника, долучені до клопотання слідчого протоколи впізнання ОСОБА_8 свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не повинні були прийматися судом, як докази, оскільки вони є недопустимими. Так, 09.09.2018 року слідчий ОСОБА_15 , без участі адвоката ОСОБА_16 , за участі затриманого ОСОБА_8 в період з 15.11 год. по 15.30 год. провів впізнання затриманого ОСОБА_8 свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , що є порушенням права на захист.

Зазначає, що покази зазначених вище свідків та потерпілого ОСОБА_17 поверхневими та не конкретними. З даних показів не зрозуміло, хто саме відкрито заволодів майном потерпілого, хто саме та яку кількість ударів наніс потерпілому та в які частини тіла.

В цей же час слідчим суддею при розгляді клопотання не взято до уваги та не надано оцінки показам свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що після подій, які мали місце 08.09.2018 року, приблизно о 03 годині ночі вона побачила у охоронця бара-кафе «Бар Хат» ОСОБА_18 припухлу руку та запитала,що трапилося. Наступного дня охоронці бара-караоке ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на роботу не вийшли та повідомили, що вони терміново поїхали з міста.

За таких обставин сторона захисту вважає підозру про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів необґрунтованою.

Крім того зазначає, що прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тому таких ризиків та обставин не існує.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року, задоволено клопотання слідчого СВ Індустріального ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, тобто до 12 годин 40 хвилин 07 листопада 2018 року.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та продовжити злочинну діяльність.

Заслухавши доповідь суддідоповідача, думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, просили їх задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши та перевіривши надані матеріали, та співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом першої інстанції чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Як вбачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, 08 вересня 2018 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України внесені до ЄРДР за №0001480.

09 вересня 2018 року, о 12:40 год., в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_8 .

10 вересня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України.

11 вересня 2018 року слідчий СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_21 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_17 ; протоколом впізнання особи за фотознімками потерпілим ОСОБА_17 ; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про порушення слідчим суддею кримінального процесуального закону під час судового розгляду через відмову в задоволенні клопотань сторони захисту про виклик та допит в судовому засіданні потерпілого та свідків, а також необхідності визнання недопустимими доказами по справі протоколу затримання ОСОБА_8 , є необґрунтованими.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є також обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

В даному випадку обґрунтованими є висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може перебуваючи на свободі, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та продовжити злочинну діяльність, з чим колегія суддів погоджується і вважає, що зазначені ризики є суттєвими, з огляду не невизнання ОСОБА_8 своєї вини та безпосереднє знайомство з певними свідками, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не можуть їм запобігти.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що слідством не було доведено обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про порушення слідчим суддею процесуального законодавства і не роз`яснення підозрюваному перед початком розгляду клопотання слідчого прав останньому, передбачених п.1-7 ч.2 ст. 193 КПК України, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваному ОСОБА_8 було роз`яснено його права, передбачені п.2 ст. 193 КПК України, про що свідчить його розписка від 11 вересня 2018 року (а.с.83).

Крім того, в судовому засіданні приймав участь захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , який здійснював захист ОСОБА_8 .

За таких обставин, посилання захисника про порушення права на захист підозрюваного при розгляді клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є небгрунтованими.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обґрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_15 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4