Справа №481/817/17 02.08.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000352, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_5 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кочулія Кантемирського району Республіки Молдова, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 170 годин громадських робіт.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 940,16 грн., моральної шкоди 1 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині розміру моральної шкоди, а саме, стягнути з ОСОБА_6 на її користь 10 000 грн. моральної шкоди.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 зазначає, що обґрунтовуючи заявлений нею в цивільному позові розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 , а саме 10 000 грн., вона вказала на фізичний біль та страждання, яких зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевні страждання, яких зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача відносно неї.
Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив зазначені обставини та не послався на них, як на підставу для задоволення цивільного позову в цій частині, а зменшуючи розмір відшкодування моральної шкоди з 10 000 грн. до 1 000 грн., врахував матеріальне становище ОСОБА_6 , посилаючись на ч. 4 ст. 1193 ЦК України.
Але, враховуючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, вона вважає безпідставним застосування судом першої інстанції положень ч. 4 ст. 1193 ЦК України для вирішення цивільного позову.
Звертає увагу на те, що вирішення питання про задоволення її цивільного позову повністю або частково чи про відмову в його задоволенні залежить від доведеності підстав і розміру позову, а не від майнового становища обвинуваченого.
Зазначає, що при вирішенні її цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції припустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для зміни вироку.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

20.06.2017 р. приблизно 11.30 год. між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 відбувався конфлікт на подвір`ї потерпілої по АДРЕСА_1 . В ході сварки обвинувачений ОСОБА_6 навмисно наніс потерпілій один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме носа потерпілої ОСОБА_5 , та один удар дерев`яною палицею, яку тримав у лівій руці, в область лівої частини обличчя. В результаті ударів потерпілій спричинено тілесні ушкодження у вигляді двох саден на лобі, синця на повіках лівого ока, синця на спинці носа, поперечного перелому кісток носа без зміщення кісткових фрагментів, посттравматичного гострого риніту, забитої рани в лівій щелепі, ссадна на правому передпліччі. Згідно висновку експерта, спричинені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та думку прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вказаного у вироку злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 125 КК України, як нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та апелянтом не оспорюються.

Щодо доводів потерпілої ОСОБА_5 про необхідність збільшення розміру моральної шкоди, то апеляційний суд доходить наступного.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За вимогами ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції наведені вимоги при задоволенні цивільного позову у частині відшкодування завданої злочином моральної шкоди дотримано.
При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди у певному розмірі судом першої інстанції враховано обставини справи, доводи потерпілої на обґрунтування розміру завданої моральної шкоди та правильно визначено розмір відшкодування потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги потерпілої та не вбачає підстав для збільшення суми моральної шкоди.

Що стосується доводів апелянта про безпідставність застосування судом положень ч. 4 ст. 1193 ЦК України при вирішенні цивільного позову до ОСОБА_6 , то вони є слушними.

Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, зазначені положення до нього не можуть бути застосовані. Проте дана обставина не може бути безумовною підставою для збільшення розміру моральної шкоди, яку необхідно стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої, оскільки вона не впливає на характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, та характер немайнових втрат, що враховуються судом при визначенні розміру моральної шкоди.

Отже, порушень кримінального процесуального закону під час судового розгляду кримінального провадження, які можуть бути підставою для зміни вироку, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним і підстав для його скасування, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 128, 129, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3