ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/109/18 Справа № 202/3451/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000042 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації його дій, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначаючи йому покарання, не в повній мірі врахував, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, виховує дитину цивільної дружини, намагається знайти роботу та відшкодувати завдані ним збитки потерпілій.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 41 281 гривні 79 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 , у період часу з 15 години 00 хвилин 06 січня 2017 року по 18 годину 00 хвилин 07 січня 2017 року, більш точної дати та часу встановити не надалось можливим, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 та невстановленим шляхом, відчинив вхідні двері зазначеної квартири, власником якої є ОСОБА_9 , та діючи умисно, таємно, переконавшись що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливі мотиви, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи її настання, викрав майно на загальну суму 57 938 гривень 59 копійок, та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово повідомлявся про розгляд його апеляційної скарги, однак жодного разу до суду апеляційної інстанції не з`явився.
Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ Пономарьов проти України сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ Вайнен проти Бельгії суд вважає цілком розумним покладання на апелянтів, які бажають отримати приватне повідомлення про дату розгляду їх справи апеляційним судом, обов`язки вживати додаткових заходів в цьому напрямку.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подав сам обвинувачений ОСОБА_8 , отже, він знав про те, що вирок суду оскаржений, будь-яких заходів не вживав, щоб дізнатись про стан провадження, повідомлений за місцем його проживання (а.п. 113), а також через цивільну дружину та бабусю, крім того на сайті суду, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 в його відсутність за участю його захисника.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин справи в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється, ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи обвинуваченого про те, що судом не були враховані усі обставини, які пом`якшують покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, яке відносяться згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який має позитивну характеристику; обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини та каяття у скоєному.
Крім того, судом першої інстанції врахована думка потерпілої ОСОБА_9 , яка була висловлена в судових дебатах її представником - адвокатом ОСОБА_10 , щодо призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
На підставі викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості застосування до ОСОБА_8 положень ст.ст. 75, 69 КК України, оскільки виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню .
Твердження обвинуваченого щодо неврахування судом того, що він виховує дитину цивільної дружини, намагається знайти роботу та відшкодувати завдані ним збитки потерпілій, на думку колегії суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані обставини не є безумовними підставами для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.75 КК України, оскільки обгрунтовуючи свій висновок, суд врахував позицію представника потерпілої, яка наполягала на призначенні покарання, лише пов`язаного з позбавленням волі, що заслуговує на увагу, оскільки потерпілій заподіяний розмір шкоди на суму 41281,79 грн., відомості про відшкодування якої відсутні, не надано до суду апеляційної інстанції також підтвердження того, що обвинувачений виховує дитину та працевлаштувався.
Інші доводи, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, а саме, визнання вини та щире каяття, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини враховані судом першої інстанції при призначені йому покарання в мінімальному його розмірі у виді позбавлення волі.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 року залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2017року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Верховний Суд протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4