Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1462/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 14.02.2018р. до ЄРДР за №00005 по обвинуваченню-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, українець, освіта середньо-спеціальна, військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_1 , не одружений, раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини пп НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), в порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9,1 1. 12,16,49,129,130,199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 28.04.2017р. самовільно залишив місце несення військової служби - місце дислокації і гаубичного артилерійського взводу 2 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону ( АДРЕСА_2 ) та був відсутній на військовій службі по 13.02.2018р., без поважних причин, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини, проводячи час на власний розсуд, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення за обставин, вказаних у обвинувальному акті та визнав вину за ст.407 ч.4 КК України, пояснив при цьому, що він дійсно, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини пп НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) 28.04.2017р. самовільно залишив місце несення військової служби - місце дислокації і гаубичного артилерійського взводу 2 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону ( АДРЕСА_2 ) та був відсутній на військовій службі по 13.02.2018р., перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини. Дуже жалкує, що так сталося.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, обвинувачений винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, враховує обставини вчиненого злочину (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання (служби) характеризується посередньо, раніше не судимий.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З огляду на зазначене та враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочину обставинам його скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд, з урахуванням позиції обвинувача, суд дійшов висновку, що призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням положень ст.ст.75-76 КК України буде законним, справедливим та сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Призначення такого покарання на переконання суду буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.

Цивільний позов не заявлявся.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст.124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.91,94,370,374,394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації- Коростенський міськрайонний відділ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції; повідомляти Коростенський міськрайонний відділ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Письмові докази по справі- після набрання вироком законнї сили- залишити в матеріалах справи.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1