УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2659/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
представника власника
майна: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 30 березня 2018 року про накладання арешту на майно, -
в с т а н о в и л а:
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи державного підприємства «Коростишівське лісове господарство» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі ДП «Коростишівське ЛГ» ЖОУЛМГ), які відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» мають статус працівника правоохоронного органу, діючи умисно, за попередньою змовою із приватними підприємцями, а також - співзасновниками TOB «Алга-2015» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_14 , за сприяння найманого працівника вказаного товариства - ОСОБА_15 , що обізнаний про незаконні дії перерахованих осіб, за період з серпня 2017 року по березень 2018 років, незаконно привласнюють та у подальшому реалізовують лісосировину із лісонасаджень, які перебувають у віданні ДП «Коростишівське ЛГ».
В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати частково в частині накладення арешту на автомобіль «УРАЛ», д.н.з. НОМЕР_20 , та напівпричіп до автомобіля «УРАЛ», д.н.з. НОМЕР_21 та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в частині накладення арешту на автомобіль «УРАЛ», д.н.з. НОМЕР_20 , та напівпричіп до автомобіля «УРАЛ», д.н.з. НОМЕР_21 . Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині накладення арешту на автомобіль «УРАЛ». Вказує, що власник - ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначав, що його автомобіль немає ніякого відношення до кримінального провадження. Зазначає, що жодного мотивування прийнятого рішення що до накладення арешту на майно ОСОБА_9 слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не наведено. Крім того, слідчим суддею не наводиться жодного посилання на обставини, які слід врахувати при вирішенні питання про накладення арешту на майно, передбачені ч. 2 ст. 173 КК України. Оскільки оскаржуване рішення слідчого судді в частині накладення арешту (обмеження) на автомобіль УРАЛ, д.н.з. НОМЕР_20 та напівпричіп до нього д.н.з. НОМЕР_21 не містить належного обґрунтування та мотивування, слід вважати, що воно прийняте з порушенням норм КПК України та є незаконним, а тому підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді, представника з власника майна - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку. У той же час, відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилучене може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою 1) забезпечення збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)1 відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов-), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. З ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_22 , транспортний засіб автомобіль марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_23 , та напівпричіп до автомобіля «УРАЛ», належить ОСОБА_9 , який проживає за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Степок.
Розглядаючи подання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме: на автомобіль «УРАЛ», д.н.з. НОМЕР_3 , та напівпричіп до автомобіля «УРАЛ», д.н.з. НОМЕР_4 із забороною його відчуження.
В ході апеляційного розгляду провадження було встановлено, що спірний автомобіль може мати доказове значення для кримінального провадження, оскільки з причепу вказаного автомобіля було вилучено пиловний матеріал, який може бути предметом кримінального правопорушення.
Враховуючи правові підстави для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, виходячи із обставин викладених у клопотанні слідчого та встановлених в судовому засіданні, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та те, що вилучений в ході обшуку автомобіль може мати доказове значення для кримінального провадження, слідчий суддя правильно прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та наклав арешт на автомобіль УРАЛ», д.н.з. НОМЕР_3 та напівпричіп до автомобіля «УРАЛ», д.н.з. НОМЕР_4 із забороною їх відчуження та з передачею такого майна, при цьому залишивши залишити на зберіганні власнику ОСОБА_9 .
Доводи апеляційної скарги зокрема про те, що ухвала слідчого судді не містить належного обгрунтування та мотивування , тому прийняте з порушенням норм КПК України є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Безпідставними є також і доводи про те, що слідчим суддею не наводиться жодного посилання на обставини,які повинні бути враховані при вирішенні питання про накладення арешту на майно.
В ухвалі слідчого судді наведено підстави та мотиви накладення арешту на вказане в клопотанні слідчого майна, а також наведено мотиви з яких клопотання слідчого задоволено частково.
Крім того також слід зазначити, що враховуючи усі обставини, які мають значення для розгляду клопотання про накладання арешту на майно, а також всі доводи та пояснення власника майна та його представника, надані в суді першої інстанції, слідчим суддею прийнято рішення про часткове задоволення такого клопотання та накладено арешт на автомобіль тільки в частині заборони його відчуження, тобто з найменшим ступенем обмеження його права, що також було підтверджено і в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді та не заперечувалося представником власника майна.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 30 березня 2018 року про накладання арешту на майно, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: