Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1478/18
Провадженя 1-кп/480/258/18
ВИРОК
Іменем України

27 вересня 2018 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000460, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, українця, одруженого, раніше не судимого, з середньою технічною освітою, працюючого майстром на ДП Санта Петрівка, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
встановив:
Формлювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Приблизно на початку липня 2018 року (точний час в ході досудового озслідування не встановлено) ОСОБА_4 обірвав листя та суцвіття з кущів рослини роду коноплі та вирвав чотири куща рослини роду коноплі, які він вирощував і таким чином незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Після цього ОСОБА_4 переніс до горищних приміщень свого домоволодіння незаконно виготовлений наркотичний засіб, де почав зберігати його без мети збуту для власного вживання. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_4 на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зберігав з моменту придбання до моменту вилучення співробітниками поліції.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, визнав свою вину.
Відповідно до досудової доповіді, наданої на запит суду, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як низький; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
Крім того, згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід обрати покарання, у виді штрафу, в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.1 ст.309 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речовими доказами у даному кримінальному провадженні, відповідно до обвинувального акта, є особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною кількістю 164,706 г та рослинна речовина (стебла, гілки, корені), які передано до камери речових доказів Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області. На підставі ст.100 КПК України вищевказані речові докази слід знищити.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) у сумі 572 грн, є підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів), підтверджені документальноу розмірі 572 (п`ятсотсімдесят дві) грн 00 коп (Миколаївський НДЕКЦ МВС України р/р 7675 Банк ДКСУ м.Києва, МФО 820172, ).
Речові докази особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною кількістю 164,706 г та рослинна речовина (стебла, гілки, корені), які передано до камери речових доказів Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_5

27.09.2018