Справа № 639/2032/17
Провадж. № 1-кп/639/91/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м.Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000208 від 04 лютого 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Вільшани Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 16.08.2013р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.187, ст.ст.69, 70, 102 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 17.12.2014р. умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 1 день; 23.02.2016р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ст.ст.69, 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання 15.07.2016р., зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд,

встановив:

ОСОБА_7 , будучи судимим за вчинення корисних злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив корисний злочин за наступних обставин.
ОСОБА_7 , 04 лютого 2017 року, о 04-30 год., знаходився біля кафе «Метро» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 153, разом із ОСОБА_8 , неповнолітнім ОСОБА_9 та двома не встановленими під час досудового розслідування чоловіками.
В цей час між вказаними громадянами виник конфлікт із потерпілим ОСОБА_10 , який також знаходився біля вказаного кафе в стані алкогольного сп`яніння.
Під час конфлікту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_9 та двоє не встановлених чоловіків, з метою нанесення тілесних ушкоджень, відвели ОСОБА_10 за будівлю кафе «Метро» в бік КЗОЗ «Харківська міська лікарня № 24», неповнолітній ОСОБА_11 , кулаком руки наніс удар в область голови ОСОБА_10 , від якого останній втратив рівновагу та впав на землю.
У подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та дві не встановлені в ході досудового слідства особи, нанесли не менш 15 ударів ногами по тулубу ОСОБА_10 , який лежав на землі.
Побачивши, що ОСОБА_10 не чинить опір, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 .
Для доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_7 розпочав ошукувати зміст карманів одягу ОСОБА_10 , з метою відшукання та заволодіння особистим майном потерпілого та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому, бажаючи їх настання, відкрито заволодів майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном «LG КР 110», вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2268 від 13.03.2017р., 230 грн., та грошима в сумі 200 грн., які знаходилися в карманах одягу ОСОБА_10 , після чого, звернувши на свою користь зазначене майно потерпілого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав та пояснив суду, що 04 лютого 2017 року, приблизно о 03-00 год., він разом із молодшим братом та ОСОБА_8 , гуляли поруч з кафе «Метро» на автобусному терміналі біля станції метро «Холодна Гора» в м. Харкові. В цей час він побачив знайомого ОСОБА_12 , який бив незнайомого чоловіка. Вони підійшли до них і для того щоб розмірити, він відтягнув ОСОБА_12 за одяг в сторону. В цей час до них підійшли ще двоє невідомих хлопців. Чоловік, якого бив ОСОБА_12 лежав на землі. Він відпустив ОСОБА_12 і зайшов до кафе «Метро», через кілька хвилин вийшов з приміщення та почув шум з боку лікарні, яка знаходиться біля кафе, попрямував туди, побачив ОСОБА_13 , свого брата ОСОБА_14 , а також двох невідомих хлопців. ОСОБА_15 кидався в бійку на ОСОБА_12 , який сидів на землі, кілька разів наніс удари ногами в тулуб ОСОБА_16 . Два невідомих хлопця вимагали у ОСОБА_12 мобільний телефон. Його брат стояв поруч і дивився на них. Він став між ОСОБА_17 і ОСОБА_8 , щоб останній його не бив. ОСОБА_12 сам дістав з кишені куртки мобільний телефон і хотів віддати незнайомим хлопцям. Він забрав у ОСОБА_12 телефон, а хлопцям пояснив, що останній його односельчанин і щоб вони його не чіпали. Він віддав цим хлопцям 150 грн. і попросив піти. Після цього вони зі ОСОБА_8 та братом вирушили в кафе «Фреш лайн», де поїли і коли вийшли на вулицю, побачили наряд поліції. Втрьох підійшли до співробітників поліції, так як побачили, що ОСОБА_12 стояв біля них. ОСОБА_12 вказав одному з поліцейських свій номер телефону і попросив зателефонувати на нього. Телефон ОСОБА_18 знаходився у нього в кишені у включеному стані. Співробітник поліції зателефонував на номер і телефон задзвонив в режимі вібрації. Він дістав телефон з кишені і передав його співробітникам поліції. Телефон повернули ОСОБА_12 , а також він дав йому 25 грн. на проїзд. Телефон не віддав ОСОБА_10 відразу, так як хотів повернути наступного дня.

Він не бив ОСОБА_12 , прийшов на місце події коли останній сидів на землі біля лікарні, поруч з ним були його молодший брат ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , і двоє невідомих хлопців. Своє майно ОСОБА_10 дістав з кишень добровільно, ніхто його не обшукував, 200 грн. і мобільний телефон він взяв, щоб у ОСОБА_12 їх не забрали двоє невідомих хлопців. До співробітників поліції вони підійшли самі, телефон їм віддав добровільно.

Суд критично ставиться до зазначених вище пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин скоєння злочину відносно потерпілого ОСОБА_10 та вважає, що такі його пояснення викликані бажанням уникнути покарання за скоєння злочину, оскільки його провина у скоєнні такого доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 04 лютого 2017 року, вночі, він знаходився біля кафе «Метро» неподалік від станції метро «Холодна гора» в м.Харкові, де протягом вечора вживав спиртне. У цей час між ним і незнайомим хлопцем виник конфлікт, який переріс у бійку. До них хтось підійшов і розтягнув, після чого він побачив односельчан ОСОБА_7 , який був із братом ОСОБА_14 , ОСОБА_20 і двома невідомими хлопцями. Через деякий час поруч із кафе «Метро», ОСОБА_19 завдав йому удару кулаком в обличчя, ОСОБА_21 , ОСОБА_15 і двоє хлопців стояли поруч. Від удару він впав і коли прийшов до тями, поруч вже нікого не було. Він зайшов в кафе «Метро» і через пару хвилин туди ж зайшов незнайомий хлопець зі ОСОБА_8 , які попросили його вийти на вулицю. Вони разом вийшли з кафе, на вулиці він побачив другого незнайомого хлопця та братів ОСОБА_22 . Хтось з цих хлопців, хто саме він не побачив, сказав йому йти вперед, штовхнув у спину. Вони привели його до глухого кута у бетонного паркану, ОСОБА_19 завдав йому удару кулаком в обличчя, від якого він впав на землю, закрив обличчя руками і в цей час його почали бити, по руках, якими він закривав обличчя, а також по корпусу. Хто саме наносив удари він не бачив, так як обличчя було закрито руками. Хтось із цих осіб, хто саме він не бачив, розстебнув його куртку, і почав обшукувати кишені, дістав його мобільний телефон, зарядний пристрій, 200 грн. однією купюрою, а також ключі від будинку, які йому одразу вклали в руку. Після цього він близько хвилини пролежав на землі і коли зрозумів, що поруч нікого немає, відкрив обличчя і побачив, як від нього відходять п`ятеро хлопців. Він піднявся з землі, зайшов в кафе «Метро» і попросив бармена викликати поліцію, так як його побили. По приїзду співробітників поліції, розповів їм, що на нього напали і пограбували. Через кілька хвилин він побачив, як з боку супермаркету «АТБ» вийшли брати ОСОБА_22 , ОСОБА_15 і двоє невідомих молодиків. Він вказав на них співробітникам поліції і разом з ними підійшов до них, попросив ОСОБА_23 повернути телефон, на що останній сказав, що у нього телефону немає. Після цього він попросив співробітника поліції набрати номер свого телефону. Поліцейський набрав його номер і вони почули, як в кишені ОСОБА_7 запрацював телефон. ОСОБА_24 дістав з кишені належний йому мобільний телефон, який передав співробітнику поліції. Він також попросив ОСОБА_7 повернути йому 200 грн., на що останній відповів, що гроші не брав, і у нього є свої, з яких передав йому близько 30 грн. Після цього вони поїхали в Новобаварський відділ поліції де він написав заяву про вчинення злочину. Того ж дня у відділі поліції ним були упізнані особи, які побили його.

На даний час шкода, завдана йому злочином відшкодована в повному обсязі родиною ОСОБА_7 , претензій до обвинуваченого та інших осіб він не має. З приводу завданих йому травм в лікарню не звертався, судово-медичну експертизу не проходив. Під час досудового слідства подавав слідчому заяву про те, що відмовляється від поданої заяви про злочин та від обвинувачень відносно ОСОБА_7 . Щодо призначення обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.

Аналогічні пояснення про обставини подій по справі надані суду свідком ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що 03 лютого 2017 року, о 21 годині, він в складі патрульного екіпажу поліції № 0601 заступив на патрулювання території Новобаварського району м.Харкова. Приблизно о 04-30 год., надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_2 , де невідомі побили чоловіка та пограбували. Він, разом із сержантом ОСОБА_27 і лейтенантом ОСОБА_28 виїхали за вказаною адресою, припарковали авто навпроти кафе «Метро», на платформі автобусного терміналу. Зайшли в кафе «Метро» де знайшли заявника ОСОБА_10 , який був напідпитку, також у нього на обличчі були подряпини. ОСОБА_10 пояснив, що його побили кілька осіб, які забрали його телефон і гроші в сумі 200 грн. Вони разом з потерпілим вийшли до патрульного автомобілю. ОСОБА_10 розповів, що знає кількох з нападників, які живуть з ним в одному селі. В цей час ОСОБА_10 вказав на компанію молодих хлопців, які вийшли з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », сказав, що ці особи напали на нього. Вони попрямували до компанії молодих людей, яких було п`ятеро, ОСОБА_10 сказав, що саме ці хлопці побили його, а потім забрали у нього телефон і гроші, попросив його зі свого телефону набрати номер його мобільного телефону. Коли він дзвонив на номер потерпілого, гудки йшли, але на дзвінок ніхто не відповідав. ОСОБА_10 попросив одного з хлопців підійти, і звернув їх увагу на нього, сказав, що його телефон знаходиться у даного хлопця. Хлопець підійшов до них, назвався ОСОБА_29 , на питання про майно потерпілого, заперечував, що телефон знаходиться у нього, проте через деякий час, ОСОБА_27 відповів, що телефон потерпілого дійсно знаходиться у нього і, що він взяв телефон потерпілого для того щоб останній його не втратив. ОСОБА_21 заперечував, що брав гроші потерпілого в сумі 200 грн., однак почав давати потерпілому дрібні грошові купюри, на кшталт на проїзд. Потерпілий просив ОСОБА_7 повернути всю суму, яку він взяв у нього. Після цього, учасники конфлікту були доставлені до Новобаварського відділку поліції.

Аналогічні пояснення надані суду свідком ОСОБА_30 .

Свідками ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 в судовому засіданні надані пояснення про обставини подій по справі, аналогічні поясненням обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 оскільки перший свідок є молодшим рідним братом обвинуваченого, а другий, другом ОСОБА_7 , внаслідок чого можуть не об`єктивно висвітлювати події, очевидцями яких вони були за для уникнення обвинуваченим відповідальності.
Крім пояснень потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , провина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні.
Фактом огляду слідчим мобільного телефону «LG КР 110» чорного кольору, виданого потерпілим ОСОБА_10 , зафіксованому у протоколі від 06.02.2017 року і фототаблиці до нього.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 2268 від 13.03.2017 року, вартість мобільного телефона «LG КР 110», складає 230 гривень 00 коп.

Протоколами проведення слідчих експериментів від 20.03.2017р. за участю потерпілого ОСОБА_10 (та ілюстративним матеріалом до них фототаблицею до слідчих дій), в ході яких потерпілий, в присутності понятих у приміщенні відділу поліції та на місці вчинення злочину, розповів та показав про обставини конфлікту між ним, ОСОБА_7 і іншими особами, спричинення йому тілесних ушкоджень та заволодіння майном.
Речовими доказами по справі: належним потерпілому ОСОБА_10 мобільним телефоном «LG КР 110»;DVD+R диском 4 Гб. із відеозаписами обставин подій, які мали місце 04 лютого 2017 року, близько 04-30 год., біля будинку №153 по вул. Полтавський шлях в м. Харкові, з нагрудних відореєстраторів працівників поліції, оглянутих слідчим, залученими до справи, відеозаписи з якого переглянуті в судовому засіданні.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невизнання вини з приводу обставин конфлікту із ОСОБА_10 , заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та заволодіння майном потерпілого, а також пояснень свідківОСОБА_9 , ОСОБА_8 , оскільки вони спростовуються зібраними по справі допустимими доказами, що наведені вище, сукупність яких свідчить про доведеність пред`явленого обвинувачення.
У суду не має підстав ставити під сумнів покази потерпілого та свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , щодо обставин скоєного злочину, оскільки вони повністю узгоджуються із зібраними в ході досудового слідства іншими доказами, наведеними вище.
Суд при розгляді справи виходить з вимог ст.337 КПК України про те, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Оцінюючи вищевказані докази в сукупності суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена в ході судового слідства і підтверджується сукупністю належних доказів, досліджених і оголошених в судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він, із середньою освітою, не одружений, не працевлаштований, раніше судимий за вчинення корисних злочинів, судимість не погашена у встановленому законом порядку, має постійне місце реєстрації та мешкання у Харківській області, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує, що ним вчинений тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, ступінь суспільної небезпеки та встановлені конкретні обставини вчиненого ним злочину, відсутність будь яких претензій до обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_10 , і вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

В ході досудового слідства відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ухвалою слідчого судді від 06.02.2017 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «ХУВП №27», який під час судового розгляду, ухвалою суду від 26.05.2017р., змінений відносно обвинуваченого на домашній арешт, дія якого сплинула 20.09.2017 року.

Прокурор вважав за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на дані про особу обвинуваченого та тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винуватим.

Суд з урахуванням наявності у обвинуваченого місця постійного проживання в Харківській області, думки потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання вважає, що до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд вирішує питання про речові докази на підставі вимог ст.ст. 98, 100 КПК України.

Судові витрати, вартість проведення експертизи по справі, яка виконана судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса за рахунок Державного бюджету України суд, на підставі вимог ст.124 КПК України покладає на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання на 45 днів, а саме: заборонити обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 18 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступного дня; не відлучатися з населеного пункту де він проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Після набрання вироком суду законної сили запобіжний захід скасувати, ОСОБА_7 затримати та через Державну Установу «Харківський слідчий ізолятор» направити до місць відбування покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання, термін його попереднього ув`язнення з 04.02.2017 року (17-00 год.), дня затримання ОСОБА_7 слідчим, по 26.05.2017р., день зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, згідно ухвали суду від 26.05.2017р., з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, за співвідношенням день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за експертні послуги в сумі 396 гривень 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон «LG КР 110», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_10 , повернути останньому, як законному власнику;
DVD+R диском 4 Гб. із відеозаписами, зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1