Справа № 1-117/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2010 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області :

Головуючий суддя - Каліберда В.А.,

з участю секретаря - Пушкар І.М.,

прокурора - Шитікова О.М.,

захисника - адвоката - Селезньова С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ кримінальну справу за звинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Китченківка Краснокутського району Харківської області, українки, громадянки України, зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1, освіта середня-технічна, не працюючої, не одруженої, що проживає АДРЕСА_2, раніше не судимої,

в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.191 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, працюючи на посаді реалізатора відповідно до наказу №3-К від 23.03.2010 року з повною матеріальною відповідальністю відповідно до типового договору про повну індивідуальну відповідальність б/н від 20.03.2010 року, діючи з прямим умислом, присвоїла ввірене їй майно ПП «Цовма», а саме грошові кошти в сумі 1607 грн., при слідуючих обставинах.

Згідно до акту №67 про результати документальної перевірки забезпечення товарно-матеріальних цінностей відповідно договору про повну матеріальну відповідальність за період роботи ОСОБА_2 з 30 листопада 2009 року по 14 грудня 2009 року встановлено, що внаслідок недбалого відношення до виконання своїх обов'язків за умовами контракту і угоди про матеріальну відповідальність по забезпеченню збереження товарно-матеріальних цінностей, ввірених для подальшої їх реалізації ОСОБА_2 спричинила матеріальні збитки СПДФО ОСОБА_3 на загальну суму 1607 грн.

Допитана в судовому засіданні в якості підсудної ОСОБА_2 свою вину в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, визнала повністю, прохала суд слухати справу за ст.299 КПК України, суть та зміст якої їй роз'яснена, про що вона власноручно написала заяву, та пояснила, що вона працювала на посаді реалізатора ПП «Цовма» та було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за ввірене їй майно. На протязі з 31 листопада 2009 року по 15 грудня 2009 року вона брала з каси гроші для власних потреб, а також продукти харчування, за які не вносила в касу гроші, внаслідок чого під час ревізії сталась недостача в сумі 1607 грн. Недостачу вона сплатила, в скоєному щиро розкаюється.

Крім повного визнання своєї вини в скоєнні злочину, передбаченого ст.191 ч.1 КК України, вина підсудної в інкримінованому їй злочині підтверджується зібраними матеріалами по справі, дослідженими в судовому засіданні, а справу розглянуто в порядку ст.299 КПК України, проти чого ніхто з учасників судового процесу не заперечував, не заперечував і наслідки цієї статті їм роз'яснені.

Дії підсудної суд кваліфікує за ч.1 ст.191 КК України, оскільки вона здійснила привласнення чужого майна, яке було їй ввірене.

Вивченням особистості підсудної встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра Краснокутської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Обставиною, що пом'якшує відповідальність ОСОБА_2 згідно ст.66 КК України, є щире каяття у вчиненому злочині та добровільне відшкодування збитків.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини справи і дані про особу, а саме що підсудна у скоєному щиро кається, раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, а також той факт, що вчинений нею злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості і своєю бездоганною поведінкою та сумлінним ставленням до праці, довела суду, що її не можна вважати суспільно небезпечною особою.

За таких обставин, суд вважає необхідним визнати підсудну ОСОБА_2 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України і на підставі ч.4 ст.74 КК України звільнити її від покарання.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні, цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 299, 323, 324 КПК України, ч. 1 ст. 191, 75 КК України, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та призначити їй покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

На підставі ч.4 ст.74 КК України ОСОБА_2 звільнити від покарання, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_2, обрану на стадії досудового слідства у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом 15 діб з дня його проголошення шляхом подачі скарги через Краснокутський районний суд.

Суддя В.А. Каліберда