Єдиний унікальний номер 227/3384/16-к
Номер провадження 11-кп/775/127/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018р. колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області в режимі відеоконференції з Соснівським районним суд м.Черкаси, Броварським міським судом Київської області, Добропільським міськрайонним судом Донецької області, Красноармійським міськрайонним судом Донецької області апеляційну скаргу представника цивільного відповідача-військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2017р., яким обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с.Зернове Джанкойського району Кримської області, який мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на два роки, з покладенням на нього певних обов`язків;

стягнуто з ОСОБА_6 понесені за кримінальним провадженням витрати в сумі 3 916,80 грн.;

циільний позов прокурора в інтересах Комунального закладу «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» Донецької області до ОСОБА_6 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину, задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального закладу «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» Донецької області в відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі 2 828, 08 грн.;

цивільний позов ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково, стягнуто з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( на сьогоднішній день найменування НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 141 752,91 грн., понесених витрат на проведення експертної оцінки транспортного засобу в розмірі 1200 грн., витрат, понесених на лікування у розмірі 3401,30 грн., у відшкодування нанесеної моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.;

в іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено;

цивільний позов ОСОБА_8 до Міністерства оборони України, Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( на сьогоднішній день найменування НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_8 у відшкодування витрат, понесених на лікування у розмірі 2149,49 грн., у відшкодування нанесеної моральної шкоди в розмірі 40 000 грн.;

в іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено,

за участю представника цивільного відповідача ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_10

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_12

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2017р. обвинуваченого ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на два роки, з покладенням на нього певних обов`язків;

стягнуто з ОСОБА_6 понесені по кримінальному провадженню витрати в сумі 3 916,80 грн.;

циільний позов прокурора в інтересах Комунального закладу «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» Донецької області до ОСОБА_6 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину, задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального закладу «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» Донецької області у відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі 2 828, 08 грн.;

цивільний позов ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково, стягнуто з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( на сьогоднішній день найменування НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 141 752,91 грн., понесених витрат на проведення експертної оцінки транспортного засобу в розмірі 1200 грн., витрат, понесених на лікування у розмірі 3401,30 грн., у відшкодування нанесеної моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.;

в іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено;

цивільний позов ОСОБА_8 до Міністерства оборони України, Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( на сьогоднішній день найменування НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_8 у відшкодування витрат, понесених на лікування у розмірі 2149,49 грн., у відшкодування нанесеної моральної шкоди у розмірі 40 000 грн.;

в іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.

На зазначений вирок представниким цивільного відповідача-військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він:

-вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні в частині задоволення позовних вимог позивачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження;

-зазначає, що судом не прийнято до уваги той факт, що на момент вчинення ДТП 28.12.2014р. транспортний засіб був у володінні та розпорядженні Головного управління оперативного забезпечення сил АТО у м.Краматорську Донецької області, а не військової частини польова пошта НОМЕР_1 , тобто на його думку, вказана частина не є належним цивільним відповідачем в межах вказаного кримінального провадження;

-вказує, судом не враховано, що позивачами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не надано до суду жодних належних та допустимих доказів щодо розміру заподіяння їм моральної шкоди після вказаної ДТП, а саме довідок про погіршення стану здоров`я, виписок з історії хвороби, витрат на лікування та інше;

-прохає вирок суду в частині задоволення позовних вимог позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, доводи представника цивільного відповідача-військової частини польової пошти НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та прохав її задовольнити, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представника ОСОБА_11 , прокурора ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та прохали вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги представника обвинуваченого, за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 7 від 05.08.2014 р. призваний на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України від 21.07.2014р. № 607 «Про часткову мобілізацію» солдат ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду водія - кулеметника третього автомобільного взводу третьої автомобільної роти. У відповідності до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 1 від 05.08.2014р. за ОСОБА_6 був тимчасово закріплений вантажний тягач Зіл - 130 військовий номер НОМЕР_3 з напівпричепом ОдАЗ - НОМЕР_4 військовий номер НОМЕР_5 . Згідно технічних талонів серії НОМЕР_6 та НОМЕР_7 зазначений вище вантажний тягач відносився до категорії транспортних машин, призначених для перевезення вантажів. На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 89 від 27.10.2014 р. ОСОБА_6 вибув у с. Покровське Артемівського району Донецької області з метою виконання завдань з фортифікаційного обладнання оборонного рубежу в зоні антитерористичної операції.

28.12.2014р. о 18.00 год., в районі 23 км + 210 м. автодороги Добропілля - Красний Лиман на території Добропільського району Донецької області, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, що безпосередньо керував рухом транспортної машини, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керуючи вантажним тягачем Зіл-130 військовий номер НОМЕР_3 з напівпричепом ОдАЗ НОМЕР_4 військовий номер НОМЕР_5 , в порушення ст.ст. 14,16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 2.3 та 12.1 Правил, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого на дорозі, яка була вкрита сніговим покривом втратив керованість транспортного засобу та допустив виїзд на зустрічну смугу руху вантажного тягача з послідуючим зіткненням з мікроавтобусом «Мерседес Бенц» д/н НОМЕР_8 під керуванням громадянина ОСОБА_7 , в результаті чого пасажир мікроавтобусу «Мерседес Бенц» д/н НОМЕР_8 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми животу, розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі та забій лівої нирки, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а водію вказаного транспортного засобу ОСОБА_7 були спричинені ушкодження у вигляді закритого перелому 9-го ребра зліва по середньо-пахвовій лінії, закритий вивих 1-го пальця правої ступні в області плюсно-фалангового суглобу, ускладнені травматичним шоком 2-го ступеня та посттравматичний флебітом правої гомілки, які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Прокурором в інтересах Комунального закладу охорони здоров`я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» Донецької області заявлено цивільний позов про відшкодування витрат, понесених закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь цього закладу витрат у розмірі 2 828,08 грн.

Потерпілим по кримінальному провадженню ОСОБА_7 також заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки про стягнення на його користь з Міністерства оборони України та Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_2 солідарно матеріальну шкоду в розмірі 198 353,30 грн. та моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Потерпілим по кримінальному провадженню ОСОБА_8 також заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки про стягнення на його користь з Міністерства оборони України та Військової частини- польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_2 солідарно матеріальну шкоду у розмірі 2 149,49 грн. та моральну шкоду у розмірі 40 000 грн. та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Як видно з апеляційної скарги представника обвинуваченого фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 415 ч.1 КК України ним не оскаржуються, він не згодний з вироком суду першої інстанції тільки в частині часткового задоволення цивільного позову позивачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2017р., тільки в межах апеляційних вимог.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, що стосуються заявлених потерпілими позовних вимог, та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Таким чином доводи апеляційної скарги представника обвинуваченого про те, що військова частина польова пошта НОМЕР_1 не є належним цивільним відповідачем в межах вказаного кримінального провадження не є слушними, оскільки спростовуються сукупністю доказів, які містяться у кримінальному провадженні, досліджені в судовому засіданні, та оцінені судом при ухваленні вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вантажний тягач Зіл - 130 військовий номер НОМЕР_3 з напівпричепом ОдАЗ - НОМЕР_4 військовий номер НОМЕР_5 належить військовій частині військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (а.с. 29, 31 том 2). Власником джерела підвищеної небезпеки визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах ним володіє. Військова частина НОМЕР_1 знаходиться у складі Збройних Сил України і є юридичною особою. Вказаний транспортний засіб, на якому обвинувачений вчинив ДТП, перебуває на обліку в цій військовій частині, тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідальність за шкоду, спричинену обвинуваченим зобов`язана нести військова частина - польова пошта НОМЕР_1 , на обліку та у оперативному управлінні якої перебувало та перебуває джерело підвищеної небезпеки, а саме вантажний тягач Зіл - 130 військовий номер НОМЕР_3 з напівпричепом ОдАЗ - НОМЕР_4 військовий номер НОМЕР_5 .

Що стосується доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача про те, що при винесенні вироку в частині задоволення позовних вимог стосовно розміру відшкодування моральної шкоди, яка спричинена потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом не враховано, що позивачами не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їм моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації після вказаної ДТП, то на думку колегії суддів, вони також не є слушними, оскільки вони не відповідають матеріалам кримінального провадження та не узгоджуються з наведеною у вироку сукупністю доказів.

Так, при визначенні розміру відшкодування нанесеної потерпілому ОСОБА_7 внаслідок ДТП матеріальної шкоди суд першої інстанції взяв до уваги висновок судового експерта- товарознавця ОСОБА_13 (а.с.5-22 том 3), відповідно до якого розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля MERCEDES BENZ 108D, державний номер НОМЕР_8 складає 141 752,91 грн. Також позовні вимоги про відшкодуванням витрат понесених потерпілим ОСОБА_7 на його лікування в розмірі 3 401,30 грн. повністю підтверджені наданими потерпілим та дослідженими в судовому засіданні оригіналами касових чеків про придбання медикаментів (а.с.37,38 том 2).

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., яка завдана потерпілому ОСОБА_7 внаслідок ДТП суд взяв до уваги, що фактично зруйновано автомобіль, який належить потерпілому ОСОБА_7 , спричинено шкоду здоров`ю потерпілого, а саме згідно висновку судово-медичної експертизи № 12 від 16.03.2015р. останній отримав закритий перелам 9-го ребра зліва по передньо-пахвинній лінії, закритий вивіх 1-го пальця правої ступні в області плюсно-фалангового суглобу, ускладненого травматичним шоком 2-го ступеня та посттравматичним флебітом правої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.54-56 т.2), а також врахував глибину та тривалість фізичних та душевних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_7 . Крім того судом врахований час, необхідний для відновлення потерпілому його попереднього стану здоров`я.

Що стосується позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 про стягнення на його користь у відшкодування понесених витрат ним на лікування після отримання травм, заподіяних внаслідок ДТП, суд також дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, оскільки розмір витрат підтверджується оригіналами касових чеків на придбання медикаментів (а.с. 4 том 3).

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 грн., на користь потерпілого ОСОБА_8 суд взяв до уваги, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 11 від 10.03.2015р. потерпілий ОСОБА_8 отримав тупу травму живота, розрив селезінки, внутрішньочеревну кровотечу та забій лівої нирки, які утворилися від дії тупого предмету або від удару об такий, якими могли бути частини салону автомобіля під час ДТП та є тяжкими тілесними ушкодженнями, які небезпечні для життя ( а.с.37-38 т.2), а також врахував глибину фізичних страждань та душевних переживань, які зазнав потерпілий ОСОБА_8 . Крім того с судом врахований час, який необхідний потерпілому для відновлення стану здоров`я, а також факт втрати потерпілим органу селезінки.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при встановленні суми відшкодування цивільних позовів потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належним чином обґрунтував, вмотивував своє рішення при визначенні розмірів моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. та 40 000 грн., а також в достатній мірі врахував глибину пов`язаних із вчиненням кримінально правопорушення фізичних та моральних страждань потерпілих та порушення нормального укладу їх життя.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача-військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2017р., залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2017р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на два роки, з покладенням на нього певних обов`язків,

стягнуто з ОСОБА_6 понесені за кримінальним провадженням витрати в сумі 3 916,80 грн.,

циільний позов прокурора в інтересах Комунального закладу «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» Донецької області до ОСОБА_6 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину, задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального закладу «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» Донецької області в відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі 2 828, 08 грн.;

цивільний позов ОСОБА_7 до Міністерства оборони України, Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково, стягнуто з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( на сьогоднішній день найменування НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 141 752,91 грн., понесених витрат на проведення експертної оцінки транспортного засобу в розмірі 1200 грн., витрат, понесених на лікування у розмірі 3401,30 грн., у відшкодування нанесеної моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.;

в іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено;

цивільний позов ОСОБА_8 до Міністерства оборони України, Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( на сьогоднішній день найменування НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_8 у відшкодування витрат, понесених на лікування у розмірі 2149,49 грн., у відшкодування нанесеної моральної шкоди в розмірі 40 000 грн.;

в іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді: