Справа № 645/4948/17
Провадження № 1-кп/645/225/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судової колегії:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_13 ,

адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 122 ч.1, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1 КК України;

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 185 ч.2, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1, ст.. 296 ч.4 КК України;

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 187 ч.2,4, ст.. 263 ч.1 КК України,

встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_17 , неповнолітньому ОСОБА_18 та ОСОБА_19 строк тримання під вартою. Підстави застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 прокурор вказав, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу не змінились. Також прокурор посилався на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» в якому зазначене, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_16 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим. Крім того, заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_19 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор не знайшли свого підтвердження, а тяжкість злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою обвинуваченого. Клопотання обґрунтовує відсутністю ризиків, зазначених прокурором, наявністю у ОСОБА_19 міцних соціальних зв`язків, а саме: працевлаштування, сімейний стан, вища освіта, постійне місце проживання та наявність позитивних характеристик з місяця мешкання та роботи. Захисник вважає, що на даний час відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, просив суд обвинуваченому ОСОБА_19 дозволити у всіх судових засіданнях сидіти поруч з ним з метою забезпечення права на захист та надання правової допомоги. Також просив дозволити й іншим підсуднім знаходитися поза межами скляного приміщення для тримання обвинувачених. Також просив суд виділити з даного кримінального провадження в окреме кримінальне провадження матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_19 з метою невідкладного виконання ухвали Верховного Суду від 18.06.2018 року щодо подальшого направлення їх до Верховного Суду для розгляду касаційної скарги обвинуваченого ОСОБА_19 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18.12.2017 року.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та законний представник н/л потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_13 підтримали клопотання прокурора. Проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_19 ОСОБА_16 про дозвіл обвинуваченим перебувати під час проведення судових засідань в залі судових засідань поряд з іншими учасниками заперечували, оскільки вони побоюються за своє життя та здоров`я, вважали за можливе вчинення щодо них з його боку протиправних дій. Стосовно клопотання про виділення з даного кримінального провадження в окреме кримінальне провадження матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_19 підтримали думку прокурора.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_19 ОСОБА_16 про дозвіл обвинуваченим перебувати під час проведення судових засідань в залі судових засідань поряд з іншими учасниками не заперечував, посилаючись практику Європейського суду з прав людини, проте просив врахувати технічну можливість знаходження обвинувачених поза межами скляного приміщення для тримання обвинувачених. Стосовно клопотання про виділення з даного кримінального провадження в окреме кримінальне провадження матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_19 заперечував, посилаючись на недоцільність та вважав, що це призведе до порушення принципу розумності строків судового розгляду та безперервності судового розгляду, затягуванню розгляду кримінального провадження, повноти та всебічності з`ясування обставин справи.

Обвинувачений ОСОБА_19 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_17 та його захисник адвокат ОСОБА_14 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість, передчасність та відсутність ризиків, зазначених прокурором. Клопотання захисника ОСОБА_19 ОСОБА_16 підтримали.

Обвинувачений ОСОБА_18 та його захисник адвокат ОСОБА_15 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість та передчасність. Клопотання захисника ОСОБА_19 ОСОБА_16 підтримали.

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
Під час досудового розслідування відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про осіб обвинувачених, а саме: те, що вони обвинувачуються в скоєнні зокрема особливо тяжкого кримінального правопорушення, відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на потерпілих та свідків, які не були допитані судом, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченим, відповідності особам обвинувачених та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченим інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
Посилання адвоката ОСОБА_16 про наявність обставин, які на його думку слугують підставами для зміни обвинуваченому ОСОБА_19 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, судовою колегією вважаються безпідставними, оскільки наявність позитивних характеристик обвинуваченого під час його навчання та з місць мешкання та роботи, також наявність вищої освіти не можуть бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, при існуванні обґрунтованих ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України. Враховуючи зазначене, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 (днів).
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Продовження строку тримання під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.
Стосовно клопотання захисника ОСОБА_19 адвоката ОСОБА_16 про дозвіл обвинуваченому ОСОБА_19 перебувати під час проведення судових засідань в залі судових засідань поряд з іншими учасниками, то колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ст.. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Проте, враховуючи думку потерпілих, які в судовому засіданні заперечували проти даного клопотання та зазначили, що вони побоюються за своє життя та здоров`я, посилаючись на те, що в судових засіданнях можливе вчинення щодо них з боку обвинувачених протиправних дій, то клопотання захисника ОСОБА_19 адвоката ОСОБА_16 про дозвіл обвинуваченим перебувати під час проведення судових засідань в залі судових засідань поряд з іншими учасниками підлягає залишенню без задоволення, при цьому колегія суддів наголошує, що в судовому засіданні захисники не позбавлені права приватно спілкуватися з обвинуваченими та для цього вони можуть скористатися правом клопотати перед колегію про оголошення технічної перерви. Крім того, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти власності, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Стосовно клопотання захисника ОСОБА_19 адвоката ОСОБА_16 про виділення з даного кримінального провадження в окреме кримінальне провадження матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_19 з метою невідкладного виконання ухвали Верховного Суду від 18.06.2018 року щодо подальшого направлення їх до Верховного Суду для розгляду касаційної скарги обвинуваченого ОСОБА_19 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18.12.2017 року, то колегія суддів приходить до наступного.
Враховуючи, положення ст. 217 та ст. 334 КПК України, де зазначено вичерпний перелік підстав для виділення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження, беручи до уваги те, що захисником ОСОБА_19 адвокатом ОСОБА_16 не наведено жодної з підстав, передбаченої даної норми КПК України, а також те, що зі змісту ухвали Верховного Суду 18.06.2018 року відсутні посилання на необхідність у виділенні в окреме провадження матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_19 , а також відсутність обізнаності колегії Верховного Суду щодо знаходження кримінального провадження відносно ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на стадії судового розгляду, тому клопотання захисника ОСОБА_19 адвоката ОСОБА_16 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 110, 177-178, 183, 194, 217, 331, 334, 372 КПК України, судова колегія -

п о с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_19 адвоката ОСОБА_16 про дозвіл обвинуваченим перебувати під час проведення судових засідань в залі судових засідань поряд з іншими учасниками відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_19 адвоката ОСОБА_16 про виділення з даного кримінального провадження в окреме кримінальне провадження матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_19 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 04 вересня 2018 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 04 вересня 2018 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 04 вересня 2018 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3