Провадження №1-кс/760/6987/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю представника заявника ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000846 від 01.12.2017 року, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в якому просить скасувати арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000089 від 31.03.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.03.2017 року.
На обґрунтування необхідності зняття арешту зазначено наступне.
В провадженні Національного антикорупційного бюро України знаходиться кримінальне провадження №0000846, внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 364 КК України, яке 01.12.2017 року виділено з кримінального провадження №0000089 від 31.03.2016, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.5 ст. 191 КК України.
У рамках кримінального провадження №0000089, ОСОБА_7 20.03.2017 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.03.2017 року в рамках кримінального провадження №0000089 від 31.03.2016 року з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, було накладено арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , та інше нерухоме майно.
Сторона захисту вважає, що в подальшому застосування даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, так як, кримінальне провадження у якому повідомлено про підозру ОСОБА_7 триває понад два роки, що спростовує заявлені слідством ризики відчуження майна, його пошкодження при прийнятті рішення, вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, не знайшло свого підтвердження у рамках кримінального провадження, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру, санкція ч.2 ст. 364 КК України не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, матеріали кримінального провадження №0000846 від 01.12.2017 року не містять відомостей про залучення потерпілого у кримінальному провадженні та відомостей щодо заявленого цивільного позову у кримінальному провадженні.
При цьому, заявник зазначає, що детективом НАБУ не наведено жодних інших додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі позбавлення або обмеження права власності.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав.
Детектив ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилалися на те, що воно не обґрунтоване, адже захисником не наведено підстави, з огляду на які є необхідність у знятті арешту.
Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом положень ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000846 від 01.12.2017 року про підозру ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст. 364 КК України, відомості про які 01.12.2017 року виділені з кримінального провадження від 31.03.2016 року №0000089.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.03.2017 року накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , зокрема, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з ухвали слідчого судді арешт на квартиру було накладено з огляду на те, що є необхідним для можливості запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При цьому, було встановлено належні правові підстави, передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на грошові кошти, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Разом з тим, вимоги представника власника майна про скасування арешту з квартири, яка належить ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, оскільки заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба.
Крім того, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що викладені в клопотанні доводи не встановлюють наявність всіх умов, які мають бути підставою скасування накладеного арешту майна відповідно до вимог ст.174 КПК України, тому вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369, 371, 372 КПК України, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000846 від 01.12.2017 року - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1