АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/1425/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/413/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 10.08.2017 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Безруки Дергачівського району Харківської області, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 03.02.2010 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 26.10.2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;
- 05.04.2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 152 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 03.02.2010 за ч. 2 ст. 185 КК України, призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі, який перераховано з 17.12.2011 згідно з ухвалою апеляційного суду Харківської області, звільненого 11.02.2016 з Олексіївської ВК Харківської області № 25, ,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком встановлено, що 22.02.2017 близько 13.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, діючи повторно, з корисливих мотивів, прийшов до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в якому мешкає раніше знайома йому ОСОБА_10 , де відчинивши незачинену на відповідний запираючий пристрій хвіртку воріт, пройшов на територію вказаного домоволодіння.
У подальшому через вхідні двері він проник до приміщення будинку, де впевнившись у тому, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, в одній із кімнат, в якій відпочивала ОСОБА_10 , таємно викрав планшет марки «Nomi» моделі CO С07008 Sigma 7 3G 4GB Black, вартістю 1296 грн, 00 коп., в якому знаходилась карта пам`яті «micro-SD» на 16 Gb, вартістю 193 грн. 00 коп., після чого з викраденим майном з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №. 4388 від 28.03.2017 на загальну суму 1489 грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 10.08.2017 року скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

В обгрунтування вимог вказує на те, що призначене судом покарання не відповідає вимогам ст.ст. 65,75 КК України, а саме не відповідає тяжкості вчиненого злочину, є несправедливим і недостатнім для вправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Крім того посилається на те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, не працює, раніше тричи судимий до реальних термінів відбування покарання у виді позбавлення волі, в тому числі за вчинення корисливих злочинів. Належних висновків для себе не зробив і знову вчинив корисливий злочин.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, просив вирок районного суду залишити без змін як законний та обґрунтований; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимогам п.2 ч.3 ст. 374 КПК України в мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені мотиви звільнення особи від відбування покарання.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України , тяжкість вчиненого злочину , особа винного , обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання враховуються судом при призначенні покарання.

Суд першої інстанції зробив висновок про можливість виправлення ОСОБА_7 та звільнення його від відбування покарання з застосуванням ст.75 КК України також враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину , його наслідки, обставину , яка пом`якшує покарання та особу обвинуваченого.

Тобто суд врахував одні і ті ж самі обставини при призначенні покарання, як для визначення його виду та розміру , так і для вирішення питання про необхідність звільнення від його відбування з випробуванням . Зазначене свідчить про неналежну вмотивованість рішення суду першої інстанції щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Згідно вимог ч.1 ст. 412 КПК України, порушення судом першої інстанції вимог ст. 370, 374 КПК України є істотним , оскільки перешкодило суду ухвалити законне судове рішення.
Невмотивоване застосування звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України при призначенні покарання також є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування вироку суду першої інстанції .

Одночасно з цим , відповідно до вимог ч.1 ст. 420 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не є підставою для ухвалення апеляційним судом свого вироку.

В апеляційній скарзі прокурора вимог щодо призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, ніж покарання призначене вироком Дергачівського районного суду Харківської області також не зазначено.

Враховуючи наявність підстав для скасування вироку суду першої інстанції та відсутність підстав для ухвалення апеляційним судом свого вироку , апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково , вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412,413 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді-