Номер провадження 1-кп/243/548/2018
Номер справи 243/4100/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» червня 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

- особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

- законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

- захисника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000674 від 01 квітня 2018 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 15 травня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який не має місця реєстрації та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 травня 2008 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на іспитовий строк 1 рік;

- 21 жовтня 2008 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 69 ч. 1, 185 ч. 3, 70 ч. 4, КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 3 місяці. Звільнений 17 березня 2010 року на підставі Постанови Перевальського районного суду Луганської області від 09 березня 2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 21 день;

- 18 листопада 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 296 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 11 листопада 2013 року на підставі Ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 01 листопада 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 11 днів;

- 22 грудня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 309 ч. 1, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений 15 вересня 2017 року на підставі Ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 07 вересня 2017 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 21 день;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2018 року приблизно о 08 годині 50 хвилин ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , який перебував у стані неосудності та стосовно якого до суду направлено Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, перебуваючи в автобусі громадського транспорту сполученням «Миколаївка-Слов`янськ», помітили раніше знайомого ОСОБА_6 , який перебував у стані неосудності та стосовно якого до суду направлено Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_10 , де у ОСОБА_6 виник протиправний корисливий умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_10 , про що він повідомив ОСОБА_11 , на що останній погодився.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на корисливе заволодіння чужим майном, 31 березня 2018 року приблизно о 09 годині 10 хвилин ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , який перебував у стані неосудності та стосовно якого до суду направлено Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, дочекалися, коли ОСОБА_10 вийшов із автобусу на автобусній зупинці «м-н Черевковка м. Слов`янська Донецької області» та вийшли разом із ним. Знаходячись на вищевказаній зупинці, ОСОБА_6 , який перебував у стані неосудності та стосовно якого до суду направлено Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, покликав ОСОБА_10 , який зупинився на поклик знайомого. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який перебував у стані неосудності та стосовно якого до суду направлено Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, взяли під руки ОСОБА_10 , заламавши їх, та проти його волі, супроводили за будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Далі, доводячи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном до кінця, ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, разом з ОСОБА_6 , який перебував у стані неосудності та стосовно якого до суду направлено Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, зломивши таким чином волю потерпілого до опору, та доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який перебував у стані неосудності та стосовно якого до суду направлено Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, відкрито заволоділи наступним майном ОСОБА_10 :

- мобільним телефоном «Samsung GT-S5620» вартістю 400 гривень;

- навушниками «Panasonic RP-HJE125» вартістю 150 гривень;

- картою пам`яті «micro SD» об`ємом на 4 Гб вартістю 100 гривень;

- сім-карткою мобільного оператора «Лайф» з номером НОМЕР_1 вартістю 30 гривень.

Після чого з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який перебував у стані неосудності та стосовно якого до суду направлено Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 680 гривень.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та суду пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість. 31 березня 2018 року приблизно о 08 годині 50 хвилин він разом із ОСОБА_6 , перебуваючи в автобусі громадського транспорту сполученням «Миколаївка-Слов`янськ», помітили раніше знайомого ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , де у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_10 , про що він його повідомив, на що він погодився. З метою заволодіння чужим майном, 31 березня 2018 року приблизно о 09 годині 10 хвилин він разом із ОСОБА_6 , дочекалися, коли ОСОБА_10 вийшов із автобусу на автобусній зупинці «м-н Черевковка м. Слов`янська Донецької області» та вийшли разом із ним. Знаходячись на вищевказаній зупинці, ОСОБА_6 , покликав ОСОБА_10 , який зупинився на поклик знайомого. Після цього, він та ОСОБА_6 , взяли під руки ОСОБА_10 , заламавши їх, та проти його волі, супроводили за будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , застосувавши до ОСОБА_10 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Далі, він разом з ОСОБА_6 , зломивши таким чином волю ОСОБА_10 до опору, та доводячи свій умисел до кінця, він та ОСОБА_6 , відкрито заволоділи наступним майном ОСОБА_10 : - мобільним телефоном «Samsung GT-S5620»; - картою пам`яті «micro SD» об`ємом на 4 Гб; - сім-карткою мобільного оператора «Лайф» з номером НОМЕР_1 . Він згоден з тим, що навушники «Panasonic RP-HJE125» у потерпілого були і не виключає можливості, що вони могли впасти на землю, коли вони заволоділи мобільним телефоном потерпілого. Коли вони забирали у потерпілого мобільний телефон, то на телефоні грала музика.

Після чого з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Через деякий час вони були затримані працівниками поліції і все майно, яке вони забрали у потерпілого, у них було вилучено.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. На теперішній час заподіяна матеріальна шкода частково відшкодована потерпілому ОСОБА_10 шляхом часткового повернення майна.

Потерпілий ОСОБА_10 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду (т.1, а.с.62,74).

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з» ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду місця події від 31 березня 2018 року вбачається, що безпосереднім об`єктом огляду є ділянка відкритої місцевості, що розташована неподалік будинку № 108 по вулиці Свободи у м. Слов`янську та річки «Казенний Торець». Встановлено, що неподалік мосту через «Казенний Торець» знаходиться ділянка ґрунту розмірами 1 м на 1м, на якій знаходиться ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який одягнений у чорні кросівки, штани синього кольору, куртку чорного кольору та шапку чорно-білого кольору. В ході огляду особистих речей ОСОБА_6 у задньому лівому кармані одягнених на нього джинсів було виявлено мобільний телефон білого кольору, марки «Самсунг» модель GT-S 5620. На корпусі, якого виявлено пошкодження у виді потертості корпусу. Також встановлено, що телефон складається з двох частин кришки та самого корпусу. Під кришкою виявлено акумуляторну батарею сірого кольору. Під батареєю виявлено склейку на якій виявлено імеі НОМЕР_2 . В ході подальшого огляду мобільного телефону, з його корпусу було вилучено один слід папілярних ліній пальців рук. ОСОБА_10 , який знаходився на огляді місця події, впізнав даний мобільний телефон, та заявив, що даний телефон належить йому, а впізнає він його за кольором корпусу та пошкодженням у виді потертості. В ході подальшого огляду особистих речей ОСОБА_6 в задньому правому кармані одягнених на ньому джинсів було виявлено предмет схожий на складний ніж. Даний предмет має повністю металеву конструкцію. Довжина леза до 10 см. На рукоятці відсутня одна з накладок. По закінченню огляду мобільний телефон «Самсунг» було вилучено до спеціального пакету № 3577169, а предмет зовні схожий на ніж до спеціального пакету № 3576859, які було запаковано та на яких розписались усі учасники слідчої дії. Слід папілярних ліній пальців рук було вилучено та поміщено до спеціального пакету № 3568822 (т.2, а.с.13,17-18).

Із Протоколу огляду від 31 березня 2018 року вбачається, що безпосереднім об`єктом огляду місця події є ділянка відкритої місцевості , що розташована неподалік домоволодіння АДРЕСА_3 . Встановлено, що на зазначеній ділянці місцевості розміром 2х2м, вкритої вогким ґрунтом. На ділянці місцевості виявлено насадження, поряд з ділянкою місцевості виявлено одноповерхову будівлю кафе «Перехрестя». На ділянці місцевості, яка оглядається частково видно залишки опадів (дощ та сніг) та сліди прим`ятості на самому ґрунті. Однак виявити сліди від взуття не вдалось, через нестійкий застигання ґрунту. Якихось інших слідів на ділянці місцевості не виявлено (т.2, а.с.14-16).

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_10 заявив, що на фотознімку під № 3, він впізнає чоловіка, який разом з ОСОБА_6 , 31 березня 2018 року вчинив відносно нього протиправні дії і викрав його телефон. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2018 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2, а.с.32-35).

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_10 заявив, що впізнає на фотознімку під № 2 ОСОБА_12 . Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2018 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2, а.с.36-39).

Із Висновку судової дактилоскопічної експертизи № 2/5-127 від 18 квітня 2018 року вбачається, що слід папілярних ліній максимальними розмірами 9х16 мм на відрізку СТ, відкопійований з корпусу мобільного телефону, вилучений 31 березня 2018 року в ході огляду мобільного телефону за фактом відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 , що мав місце на ділянці місцевості біля будинку № 108 по вул.. Свободи в м. Слов`янську Донецької області, для ідентифікації особи непридатний. (т.2, а.с.72-79).

Із Висновку судової експертизи холодної зброї № 2/2-118 від 18 квітня 2018 року вбачається, що ніж вилучений в ході огляду місця події 31 березня 2018 року у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є холодною зброєю. (т.2, а.с.86-89).

Із Розписки від 27 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 отримав від співробітників поліції складний ніж, який був у нього вилучений 31 березня 2018 року при огляді його особистих речей, який він зобов`язується зберігати до вирішення питання по справі (т.2, а.с.90).

Із Висновку судової товарознавчої експертизи № 242/18 від 25 квітня 2018 року вбачається, що залишкова вартість майна, ОСОБА_10 на момент вчинення кримінального правопорушення 31 березня 2018 року, з урахуванням зношеності, а саме: - мобільного телефону марки «Samsung GT-S5620», який було придбано в березні 2018 року як б/у; - навушників марки «Panasonik RP-HJE125», придбані 22 лютого 2018 року; карти пам`яті «micro SD» об`ємом на 4Гб; - сім-картки мобільного оператора «Лайф» з номером НОМЕР_1 , з технічної точки зору, складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень (т.2, а.с.95-100).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 11 квітня 2018 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_10 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: потерпілий ОСОБА_10 вказав на проїжджу частину на мікрорайонні «Черевковка» м. Слов`янська Донецької області, де він йшов 31 березня 2018 року, коли його зупинив його знайомий. Потерпілий ОСОБА_10 вказав на те, яким способом ОСОБА_13 схопив його за ліву руку. Потерпілий ОСОБА_10 вказав на те, яким способом другий чоловік, який був з ОСОБА_6 31 березня 2018 року, схопив його за праву руку, та потягнули потерпілого в тильну частину будівлі, де пограбували. Потерпілий ОСОБА_10 вказав на те, куди саме його притягнули силою ОСОБА_13 та його знайомий. Потерпілий ОСОБА_14 вказав, яким чином чоловік, що був із ОСОБА_6 став заламувати йому руки, спричиняючи фізичний біль. Потерпілий ОСОБА_10 вказав на те, яким чином невідомий йому чоловік, який був із ОСОБА_6 31 березня 2018 року заволодів його мобільним телефоном, який знаходився в правому кармані надягнутої на ньому курткі (т.2, а.с.103-109).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 11 квітня 2018 року з участю потерпілого ОСОБА_10 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих та статиста.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 11 квітня 2018 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 26 квітня 2018 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 вказав в бік ялинок, які ростуть посередині перехрестя на мікрорайонні «Черевковка», звідки потерпілий ОСОБА_10 біг від нього та ОСОБА_6 , коли останні до нього підійшли та окружили його. Підозрюваний ОСОБА_4 вказав за приміщення будівлі по АДРЕСА_2 , куди забіг потерпілий і де саме він зі ОСОБА_6 заволоділи його майном. Підозрюваний ОСОБА_4 вказав, яким чином він припідняв присівшого потерпілого, та з правого карману надягненої на ньому куртки витягнув мобільний телефон, заволодівши ним (т.2, а.с.141-144).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 26 квітня 2018 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, статиста та захисника.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 26 квітня 2018 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 470 від 27 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 , 1992 року народження, виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, психічні та поведінкові порушення внаслідок споживання опіоїдів, синдром залежності. В період вчинення інкрімініруємого кримінального правопорушення за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не знаходився у тимчасово хворобливому стані, який би позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 повністю усвідомлює свої дії та керує ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 потребує динамічного спостереження у лікаря-нарколога в місцях перебування. За своїм психічним станом ОСОБА_4 , 1992 року народження, може приймати участь в судовому засіданні (т.2, а.с.155-159).

Із Розписки від 27 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_10 , отримав мобільний телефон GT, марки «Самсунг С-5620», карту пам`яті, сім-картка «Лайф» НОМЕР_1 , які зобов`язується зберігати до вирішення питання по справі (т.2, а.с.178).

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодовано спричинену шкоду..

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд бере до уваги таку правову позицію, зазначену в Постанові ВСУ від 14 квітня 2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, посередньо характеризується за місцем мешкання, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який з квітня 2015 року по теперішній час перебуває під профілактичним наглядом у лікаря Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер міста Слов`янська» з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Зловживання зі шкідливими наслідками для здоров`я.», та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Також враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, суд дійшов висновку, що існують ризики відповідно до ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може ухилитися від органів досудового розслідування та від виконання вироку, оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, тому до набрання вироком законної сили у відношенні нього необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи за Висновком № 2/5-127 від 18 квітня 2018 року проведеної в кримінальному провадженні № 0000674 складають 1001 грн. 00 коп. (т.2, а.с.71).

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати за результатами проведення судової експертизи холодної зброї за Висновком № 2/2-118 від 18 квітня 2018 року проведеної в кримінальному провадженні № 0000674 складають 572 грн. 00 коп. (т.2, а.с.85).

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі: виявлений та вилучений 31 березня 2018 року в ході огляду місця події відбиток папілярних ліній на одній стрічці, упакований в спец. пакет № 3568822 та паперовий конверт із дактокартами на ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які залучені у якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження № 0000674 від 01 квітня 2018 року на підставі Постанови слідчого від 02 квітня 2018 року, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - після набуття вироком чинності - у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази по справі: виявлений та вилучений в особистих речах ОСОБА_6 предмет ззовні схожий на ніж, упакований в спец. пакет № 3576859, який залучений у якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження № 0000674 від 01 квітня 2018 року на підставі Постанови слідчого від 02 квітня 2018 року, що зберігаються у власника ОСОБА_6 - після набуття вироком чинності - у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України залишити у власності ОСОБА_6 .

Речові докази по справі: мобільний телефон GT, марки «Самсунг С-5620», карта пам`яті, сім-картка «Лайф» НОМЕР_1 , які залучені у якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження № 0000674 від 01 квітня 2018 року на підставі Постанови слідчого від 02 квітня 2018 року, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_10 - після набуття вироком чинності - у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України залишити у потерпілого ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк чотири роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчий установі.

До набрання вироком суду законної сили обрати по даному кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_9 і етапування його для відбування ним покарання у виді позбавлення волі до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Строк відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з моменту його взяття під варту за даним вироком з 07 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_3 , який не має місця реєстрації та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , на користь держави за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи по кримінальному провадженню № 0000674 - Висновок експерта № 2/5-127 від 18 квітня 2018 року у розмірі 1001 грн. 00 коп. (одна тисяча одна гривня 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_3 , який не має місця реєстрації та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , на користь держави за результатами проведення судової експертизи холодної зброї по кримінальному провадженню № 0000674 - Висновок експерта № 2/2-118 від 18 квітня 2018 року у розмірі 572 грн. 00 коп. (п`ятсот сімдесят дві гривні 00 коп.).

Речові докази по справі: виявлений та вилучений 31 березня 2018 року в ході огляду місця події відбиток папілярних ліній на одній стрічці, упакований в спец. пакет № 3568822 та паперовий конверт із дактокартами на ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які залучені у якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження № 0000674 від 01 квітня 2018 року на підставі Постанови слідчого від 02 квітня 2018 року, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази по справі: виявлений та вилучений в особистих речах ОСОБА_6 предмет ззовні схожий на ніж, упакований в спец. пакет № 3576859, який залучений у якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження № 0000674 від 01 квітня 2018 року на підставі Постанови слідчого від 02 квітня 2018 року, що зберігаються у власника ОСОБА_6 - у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України залишити у власності ОСОБА_6 .

Речові докази по справі: мобільний телефон GT, марки «Самсунг С-5620», карта пам`яті, сім-картка «Лайф» НОМЕР_1 , які залучені у якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження № 0000674 від 01 квітня 2018 року на підставі Постанови слідчого від 02 квітня 2018 року, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_10 - у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України залишити у потерпілого ОСОБА_10 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .