Ухвала

12 вересня 2018 року
м. Київ
Справа № 183/591/17
Провадження № 51-7542 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003778,
встановила:
19 липня 2018 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджений ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу, проте недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Так, згідно приписів ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);

2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);

3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Проте вказаних приписів закону засуджений не виконав.
У касаційній скарзі засуджений фактично вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно приписів стеттей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону та незастосування закону, який підлягає застосуванню (п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК), засуджений своїх доводів у цій частині належним чином не обґрунтував, не зазначив який саме закон України про кримінальну відповідальність не застосовано по відношенню до нього та в чому полягає неправильне тлумачення судом такого закону.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3