УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 308/12819/16-к

провадження № 51-9492ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_4 на та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 25 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за: ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 5 ст.72 КК(в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зараховано ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Апеляційний суд Закарпатської області ухвалою від 25 вересня 2018 року змінив вирок місцевого суду. Перекваліфікував дії ОСОБА_5 за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 187 КК на ч. 2 ст. 186 КК. Постановив вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 5 ст.72 ККзарахував ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2016 року по 25 вересня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишив без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтував в чому саме полягали такі істотні порушення, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.

Також, скарга прокурора не містить обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу внаслідок м`якості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК, а також зважаючи на те, що прокурором у касаційній скарзі не оскаржується визначений судом вид і розмір призначеного засудженому покарання.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_4 без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3