АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №643/9661/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/181/18 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2108 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- потерпілого ОСОБА_8 ,
- захисника ОСОБА_9 ,
- представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/790/1519/17 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курган Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього ряду обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 70 625 грн., на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. В інших вимогах відмовлено.
Скасовано арешт автомобіля «Mitsubishi Pajero» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернуто власнику ОСОБА_7 .

Як установив суд, ОСОБА_7 04 жовтня 2015 року близько 01:20 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем Mitsubishi Pajero реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проспекту Московському в місті Харків зі сторони площі Повстання в напрямку вулиці Юріївської зі швидкістю 20 км/год., чим порошив вимоги п.2.9. а) Правил дорожнього руху України, а саме:
п.2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Під час руху в районі перехрестя проспекту Московського та вулиці Нікітіна, ОСОБА_7 почав здійснювати маневр лівого повороту на вулицю Нікітіна, в процесі якого грубо порушив вимоги п.п.10.1,10.4,11.8 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.10.4. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою;
п.11.8. По трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об`їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об`їзду, без виїзду на трамвайну колію.
На перехресті дозволяється виїжджати на трамвайну колію попутного напрямку в тих самих випадках, але за умови відсутності перед перехрестям дорожніх знаків.
Поворот ліворуч або розворот повинні виконуватися з трамвайної колії попутного напрямку, розташованої на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, якщо інший порядок руху не передбачено дорожніми знаками або розміткою.
В усіх випадках не повинно створюватися перешкод для руху трамвая, та допустив зіткнення з автомобілем Renault Clio реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у попутному йому напрямку з лівого боку по трамвайним коліям.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля Renault Clio ОСОБА_8 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи №1060-А/15 від 05.11.2015 року та комплексної судової автотехнічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та судово-медичної експертизи №2000/2001/112-КЕ/16 від 15.06.2016 року, заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості з локалізацією вогнища контузії в лобовій і скроневій долях головного мозку зліва та травматичним субарахноідальним крововиливом, забою м`яких тканин тім`яної ділянки.
Порушення вимог п.п.10.1,10.4,11.8 Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 , відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної, експертизи відео- звукозапису та судово-медичної експертизи №2000/2001/112-КЕ/16 від 15.06.2016 року, знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, що виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем Mitsubishi Pajero, здійснюючи маневр, не переконався, що здійснює його безпечно, не створюючи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги транспортним засобам, які рухалися в попутному напрямку, чим створив небезпеку для водія автомобіля Renault Clio ОСОБА_8 , який рухався у попутному йому напрямку, та допустив з ним зіткнення, що спричинило вказані наслідки.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, потерпілий посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що суд при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, не покаявся, завдану шкоду не відшкодував, не з`являвся на виклики слідчих та суду. Наголосив, що при вирішенні цивільного позову суд не в повному обсязі врахував характер правопорушення, глибину його фізичних та душевних страждань, погіршення його здібностей після отримання тяжкої черепно-мозкової травми, вимоги розумності та справедливості, а також необґрунтовано відмовив в стягненні з обвинуваченого витрат на правову допомогу, оскільки він надав до суду оригінали квитанцій. Указав, що скасувавши накладений арешт на автомобіль обвинуваченого, суд фактично позбавив можливості виконавчу службу стягнути з обвинуваченого завдану шкоду. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України - 2 роки обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнути з ОСОБА_7 на його користь 65 180 грн., на відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, 5 440 грн. на відшкодування витрат на лікування, моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. Накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi Pajero» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень та змін, обвинувачений посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував, що у дорожньо-транспортній пригоді є також вина і потерпілого ОСОБА_8 , оскільки в його діях є невідповідність вимогам правил дорожнього руху України. Указав, що автотехнічної експертиза виконана фактично тільки за показаннями ОСОБА_8 , а його показання не аналізувалися у зв`язку з невідповідністю його показань про час його руху даним відео з відео регістратора, які є копіями, записаними за допомогою комп`ютерної техніки, які могли піддаватися монтажу. Зазначив, що в матеріалах кримінального провадження міститься лазерний диск, походження якого невідомо, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначеного кримінального провадження відсутня процесуальна дія щодо вилучення цього диску. Окрім того, судом невмотивовано було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про виклик та допит експертів для роз`яснення експертних висновків, а також необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про проведення повторної автотехнічної експертизи. Наголосив, що при вирішенні позову потерпілого суд не надав можливості ознайомитися з актом виконаних робіт на суму 65 185 грн., а тому його необхідно вважати недопустимим доказом, оскільки він був відкритий стороні захисту неналежним чином. Указав, що з урахування наявності вини потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, суми завданих збитків необхідно поділи навпіл, що буде становити 20 059,8 грн. Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Доводи обвинуваченого про неповноту судового розгляду, не позбавлені підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення, до якого згідно ч.1 ст.369 цього ж КПК відноситься вирок, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Згідно з ч.1 ст.356 КПК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Відповідно до ч.5 ст.356 КПК України кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновку експерта має право надати відомості, які стосуються знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки експерта.

Цих вимог закону судом належним чином не виконано.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що захисником у судовому засіданні 11 квітня 2017 року було заявлено клопотання про виклик в судове засідання експертів (т.2 а.с.1-2).

В клопотанні захисник навів дані, які стосуються знань, кваліфікації, освіти та підготовки експерта, поставивши під сумнів можливість проведення зазначеними експертами дослідження відеозапису, оскільки на його думку необхідно було залучити експерта-фототехніка, до компетенції якого відноситься дослідження відеозйомки та фотозйомки.

Однак суд, у порушення вимог ст.ст.350, 356 КПК України, не постановив вмотивованої ухвали, із зазначенням мотивів та підстав відмови в задоволенні клопотання про виклик експертів, та не встановив чи достатній рівень знань, кваліфікації, освіти та підготовки мали експерти, хоча це мало істотне значення для ухвалення законного і обґрунтованого рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім цього, звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання, суд, у порушення вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку не конкретизував від якого, основного, додаткового чи основного та додаткового покарання звільняється ОСОБА_7 .

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - підставами для скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону повторного шляхом дослідження обставин та доказів, оскільки відповідних клопотань про їх дослідження учасниками судового провадження не заявлено.

З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбачених п.п.2, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення законності, права на захист, змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, вмотивованості і обґрунтованості судового рішення, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням в суді першої інстанції нового розгляду.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути допущені порушення кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити інші доводи апеляційних скарг захисника, потерпілого дати належну оцінку зібраним доказам згідно чинного кримінального процесуального кодексу України, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення з викладенням у ньому аналізу доказів і докладних мотивів його прийняття.

Якщо під час нового розгляду будуть встановлені ті ж обставини вчинення злочину, як вони викладені у вироку, то з урахуванням їх тяжкості злочину, обставин його вчинення, наслідків, що настали, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене йому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України слід вважати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: