УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №292/58/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
20 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоноармійськ Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 2 ст.185 КК України на 4 (чотири) роки обмеження волі.
На підставі п. «в», ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Червоноармійськ Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 2 ст.185 КК України на 4 (чотири) роки обмеження волі.
На підставі п. «в», ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання.
Речові докази, а саме: причіп до легкового автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 - конфісковано в дохід держави, оскільки є знаряддям злочину.
Арешт з речових доказів, а саме: з металевих швелерів та відрізків цільного металу, накладений ухвалою слідчого судді Червоноармійського районного суду від 25.03.2016 року, які зберігаються на території Пулинського ВП - знято та повернуто - власнику СТОВ «Мартинівське».
Три колеса до транспортного засобу з металевими дисками та гумовими шинами, які зберігаються в Пулинському ВП повернуто власнику ОСОБА_7 .
Стягуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь держави судові витрати в розмірі 938,24 грн. за проведення експертиз.
Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржується.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 22 березня 2016 року у вечірній час ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіжку металевих частин конструкції комори, яка належить СТОВ «Мартинівське» та розташована по АДРЕСА_2 . Для досягнення своєї мети ОСОБА_7 того ж дня біля 22 год. у ході телефонної розмови, запропонував вчинити крадіжку металевих частин конструкції комори ОСОБА_9 та особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на що останні погодилися, тим самим вступивши між собою в злочинну змову.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, 23 березня 2016 року, близько 01 год., ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, прибули на автомобілі особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, марки ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , з причепом, який належить ОСОБА_7 , на територію СТОВ «Мартинівське».
Згідно заздалегідь розподілених ролей ОСОБА_7 , виліз на металеву конструкцію комори та за допомогою заздалегідь привезеного власного газового різака відрізав металеві швелера розміром 12 см. х 5 см, довжиною 2,8 м, в кількості 24 штуки, вартістю 120 грн. за один погонний метр на суму 8 064 грн.; металеві швелера розміром 16 см х 6 см, довжиною 2 м, в кількості 4 штуки, вартістю 150 грн. за один погонний метр на суму 1200 грн.; зварені між собою два металевих швелера в квадратній формі розміром 16 см х 6 см кожен, довжиною 1,7 м, в кількості 18 штук, вартістю 150 грн. за один погонний метр на суму 4590 грн.; відрізки цільного металу круглої форми довжиною 2,2 м, діаметром 5 см, в кількості 7 штук, вартістю 100 грн. за один погонний метр на суму 1540 грн. Вказані металеві швелера та відрізки цільного металу круглої форми ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на виконання спільної домовленості, застосовуючи фізичну силу, завантажили на причіп автомобіля, після чого з викраденим всі залишили місце злочину. В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та особа матеріали відносно, якої виділені в окреме провадження, викрали металеві швелера та відрізки цільного металу круглої форми на загальну суму 15 394 грн., якими розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили СТОВ «Мартинівське» вищевказаний матеріальний збиток.

В апеляційній скарзі обвинувачуваний ОСОБА_7 вважає, що вирок суду щодо нього підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказує, що під час судового розгляду справи сторона обвинувачення та представник потерпілої особи, не надали суду жодного доказу того, що СТОВ «Мартенівське» є власником нерухомого майна, з якого вчинено викрадення металу (відсутні свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно).
Також, зазначає, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за адресою АДРЕСА_2 , знаходиться об`єкт житлової нерухомості - житловий будинок, право власності на який зареєстровано 03 листопада 2016 року за громадянами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а крадіжку вчинено ще 22 березня 2016 року, тобто більше як за 7 місяців до реєстрації права власності на житловий будинок.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно допустив до участі в справі у якості представника потерпілої особи ОСОБА_12 , який діяв на підставі довіреності, яку посвідчено 07 квітня 2016 року секретарем Мартенівської сільської ради, оскільки її видано безпосередньо юридичною особою СТОВ «Мартенівське» в особі її засновників, а не керівником підприємства.
Крім цього, зазначає, що він та обвинувачений ОСОБА_13 вину в інкримінованому діянні не визнали та пояснили суду, що 23.03.2016 року не перебували о 01 год. ночі на території СТОВ «Мартинівське» за адресою: с.Мартинівка, Пулинського району, вул. Л. Українки, 49 та не викрадали металеві швелера. Даний метал вони купили у незнайомого чоловіка, про покупку у якого домовлявся його знайомий. Метал, який нам продала незнайома особа був взятий ним з розваленої будівлі, яка знаходиться за межами населеного пункту.
Також, вказує, що прокурор надав, як доказ, протокол огляду місця події від 23.03.2016 року, який він просив суд визнати недопустимим доказом. Оскільки у протоколі прокурором було дописано назву вулиці, де слідчим слідчо-оперативної групи проводився огляд місця пригоди. Як доказ такого зловживання з боку прокурора процесуальними правами ним було надано суду копію протоколу огляду місця пригоди, яка була завірена слідчим ОСОБА_14 і надана йому під час відкриття матеріалів кримінального провадження на стадії досудового розслідування.
Просить вирок суду щодо нього скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи належним чином дослідив всі обставини справи та надав їм правову оцінку, а вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства.
Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Так, допитаний в судовому засіданні представник потерпілої особи ОСОБА_12 пояснив, що з території СТОВ «Мартинівське» неодноразово вчинялися крадіжки, а 23 березня 2016 року було викрадено маталеву конструкцію з комори підприємства, тому він як засновник СТОВ`Мартинівське» звернувся 23.03.3016 року із заявою до поліції про вчинення вказаного злочину.

Допитані в судовому засіданні працівники Пулинського ВП, а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , підтвердили, що вони 23 березня 2016 року по «гарячим слідам», розкрили даний злочин, оскільки виїхали та оглянули території СТОВ «Мартинівське» одразу після отримання заяви ОСОБА_12 . Побачивши відбитки протекторів шин на території господарства, які безпосередньо привели їх до домогосподарства ОСОБА_9 , де і був знайдений та вилучений викрадений метал з металевої конструкції комори СТОВ «Мартинівське».

Факт вчинення крадіжки з території СТОВ «Мартинівське» підтверджено такими письмовими доказами, а саме:

- Витягом з кримінального провадження №0000103 з якого слідує, що 23.03.2016 року до ЄРДР було внесено заяву потерпілого ОСОБА_12 про вчинення крадіжки металевих частин конструкції комори, яка належить СТОВ «Мартинівське» ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження. ( т.1 а.с.1-6)

- Протоколом огляду місця події від 23 березня 2016 року та фотоілюстративними таблицями до нього з якого слідує, що при огляді території СТОВ «Мартинівське» було встановлено викрадення металевої частини конструкції комори, виявлено сліди взуття та протекторів шин автомобіля. (т.2 а.с.46-49)
- Протоколом огляду місця події від 23.03.2016 року з фотоілюстративними таблицями до нього, з якого слідує, що місцем огляду було домогосподарство ОСОБА_9 , яке знаходиться в АДРЕСА_3 , під час якого були вилучені металеві швелер, відрізки цільного металу круглої форми, причіп до легкового автомобіля. (т.2 а.с. 116-120)

- Постановами від 23.03.16 р. та 20.05.2016 р. про визначення речей вилучених при огляді місця події речовими доказами, а саме: три колеса до транспортного засобу з металевими дисками, металеві швелера, відрізки цільного металу круглої форми , причіп до легкового автомобіля. (т.2 а.с. 54-56)

- Аналітичною довідкою за результатами оперативно-технічних заходів з якої слідує, що мобільні телефони номер НОМЕР_3 (належить ОСОБА_7 )., НОМЕР_4 ( ОСОБА_9 ), НОМЕР_5 (особі матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) були в межах дії станцій мобільного зв`язку, що обслуговують смт. Червоноармійськ та с. Мартинівка, в період часу з 21: 58 год 22.03.2016 року по 14:00 23.03.2016 року та додатком до неї, а саме: роздруківками вхідних дзвінків з вказаних вище абонентських номерів. (т.2 а.с.65-73)

- Протоколом обшуку від 19.05.2016 року, згідно якого було проведено обшук в будинку АДРЕСА_1 , де проживає без реєстрації ОСОБА_7 , де було вилучено три резинові шини з металевими дисками до легкового автомобіля. (т.2 а. с.111-112)

- Висновком експерта №1/2451 від 02.07.2016 року, з якого вбачається, що сліди протекторів шин від транспортного засобу, які були зафіксовані методом масштабної фотозйомки в ході огляді місця події 23.03.2016 року на території СТОВ «Мартинівське», залишені транспортним засобом з таким же рельєфним малюнком, розмірами, що і протектори шин транспортного засобу, вилученого під час обшуку 19.05.2016 року в будинку де проживає ОСОБА_7 (т.2 а.с. 85-92)

- Висновком експерта №1/2654 від 01.07.2016 року, з якого вбачається, що сліди протекторів шин від транспортного засобу, які були зафіксовані методом масштабної фотозйомки в ході огляді місця події 23.03.2016 року на території СТОВ «Мартинівське», залишені транспортним засобом з таким же рельєфним малюнком, розмірами, що і протектори шини транспортного засобу, який зображений на фот №6 ілюстративної таблиці. (т.2 а.с.96-103)

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції безпідставно допустив до участі в справі у якості представника потерпілої особи СТОВ «Мартинівське» - ОСОБА_12 є необґрунтованими, оскільки таке рішення прийнято учасниками товариства ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 збори яких згідно до статуту є найвищим органом товариства.

Що стосується доводів обвинуваченого, про те, що за адресою АДРЕСА_2 , знаходиться об`єкт житлової нерухомості - житловий будинок, право власності на який зареєстровано 03 листопада 2016 року за громадянами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то зазначені доводи на думку колегії суддів також є необґрунтованими виходячи з наступного.

Так, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 29 лютого 2000 року була здійснена реєстрація СТОВ «Мартинівське» за адресою: с. Мартинівка, Пулинського району, Житомирської області вул. Леніна (зараз Л.Українки, 49) (а.с 175-179 т.2).
Крім цього, представник потерпілої особи ОСОБА_12 , в суді першої інстанції повідомляв, про те, що приміщення, яке зараз є будинком ОСОБА_20 раніше було дитячим садочком КСП ім. Крупської, на яке в листопаді 2016 року, вже після вчинення крадіжки, ОСОБА_20 оформили право власності.

На думку колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про його непричетність до вчинення крадіжки з території СТОВ «Мартинівське», відсутності потерпілої особи, неконкретного обвинувачення.

Не може бути підставою для визнання недопустимим доказом технічне коректування слідчим протоколу огляду місця події (крадіжки), а зокрема адреси місця її вчинення, оскільки судом було встановлено шляхом допиту понятого ОСОБА_21 , безпосереднього дослідження доказів, що вказана процесуальна дія мала місце та проводилась з дотриманням вимог процесуального закону.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та правильно кваліфікував його дії.

Покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинувачуваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2018 року щодо нього - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: