УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000489 від 28.10.2014, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000489 від 28.10.2014, а саме: грошових коштів в розмірі 7900 000 грн., які вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 . Представник ставить питання про зобов*язання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 , іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні 0000489 від 28.10.2014 повернути вказане майно.

В підтвердження доводів клопотання посилаються на ті обставини, що ухвалою слідчого судді від 12 липня 2018 року надано дозвіл на обшук з метою вилучення певного переліку майна, проте в частині клопотання про дозвіл на обшук з метою відшукання грошових коштів було відмовлено і таким чином вважають, що слідчий під час обшуку, вилучивши грошові кошти, вийшов за межі ухвали слідчого судді. Також наводять обставини, що грошові кошти вилучені в квартирі ОСОБА_3 , які є його особистими грошовими коштами, походження яких є законним: частково як заробітна плата, частково від третіх осіб на підставі договору позики. Одночасно після проведення слідчих дій підозра ОСОБА_3 не повідомлена, дані про його причетність до вчинення злочину відсутні, таким чином, вважають, що відсутні достатні підстави та розумні підозри, що вилучені грошові кошти мають доказове значення для даного кримінального провадження. Вважають вжиті заходи забезпечення у вигляді арешту особистих грошових коштів неспіврозмірними завданням кримінального провадження, такими, що тягнуть негативні наслідки для власника майна. Одночасно вказали, що зі спливом часу жодних слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення обставин незаконного походження грошових коштів в межах кримінального провадження, не проведено, тому вважають відпала потреба в подальшому збереженні арешту.

Представник власника майна в суді підтримав доводи клопотання. Вказав, що існує сукупність обставин, які свідчать, що арештоване майно не може бути доказом у даному кримінальному провадженні, вилучене за місцем проживання ОСОБА_3 , який не є причетним до злочину, протягом кримінального провадження таких даних, а також даних про набуття майна кримінально протиправним шляхом не встановлено, отже відсутні підстави для збереження арешту майна.

Уповноважений старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 в суді вказав, що обшук проведений уповноваженим слідчим у кримінальному провадженні, рішення слідчого судді було оскаржене і залишене без змін, вважає, що арешт є обгрунтованим заходом, грошові кошти мають доказове значення у кримінальному проваджені для кримінального правопорушення, яке розслідується за фактом за ознаками ч.1 ст. 258-3 КК України.

Заслухавши думку учасників, дослідивши доводи клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року накладено арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 , -грошові кошти в розмірі 7900000 грн.

При вирішенні питання про необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно, слідчий суддя виходив з тих обставин, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, визнане речовими доказами в рамках даного кримінального провадження, може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є власником. Дійшов висновку про розумність та співмірність такого заходу забезпечення завданням кримінального провадження.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, наданих матеріалів клопотання, об*єднане кримінальне провадження № 0000489 від 28.10.2014 здійснюється за фактом вчинення декількох кримінальних правопорушень, в тому числі за фактом злочину за ознаками.1 ст. 258-3 КК України, відповідно до фабули, внесеної до Єдиного реєстру досудових розслідувань: у березні 2014 за невстановлених обставин, перебуваючи на території Луганської області зазначені особи, керуючись мотивом особистого несприйняття чинної державної влади в Україні, створили терористичну організацію з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів її учасниками з березня 2014 року і по теперішній час діє на території Луганської області, чим створює небезпеку нормальній життєдіяльності суспільства, дестабілізує економічну та соціальної політичну сферу життя, порушує нормальне функціонування соціальних та економічних інститутів.

При цьому даними обставинами, у зв*язку з якими здійснюється досудове розслідування з 14.02.2017 за фактом створення терористичної групи чи терористичної організації, не охоплюється діяльність ОСОБА_3 , відомості про грошові кошти та їх походження кримінально протиправним шляхом, завдання майнової шкоди та її розмір. Проте уповноважений слідчий в суді пов*язує необхідність збереження арешту грошових коштів з доказовим значенням арештованого майна саме для даного факту злочину за ознаками ч.1 ст. 258-3 КК України.

Натомість версія слідчого в суді з посиланням на обставини причетності ОСОБА_3 до вчинення злочину, за обставин відсутності підозри останньому протягом усього часу кримінального провадження, не узгоджується з даними, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Тобто в даному випадку накладення арешту на загальну суму грошових коштів, які за версією слідчого отримані внаслідок кримінального правопорушення, виходить за межі доказування у кримінальному провадженні №0000489 від 28.10.2014.

При цьому згідно ст.214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

З урахуванням таких обставин представником власника майна в суді доведено, що грошові кошти на загальну суму 7900000 не можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні №0000489 від 28.10.2014, оскільки вони не відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, для даного кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, а тому на переконання слідчого судді відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Подальше збереження арешту майна не буде відповідати завданням того кримінального провадження, в якому здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, з урахуванням даних, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Одночасно цьому ОСОБА_3 в суді підтверджує походження вилучених за місцем його проживання грошових коштів, в тому числі шляхом отримання їх внаслідок цивільно правових угод, обсяг яких є співмірним вилученому майну і вказані обставини не заперечувалися слідчим в суді, доведено також настання негативних наслідків у вигляді штрафних санкцій, банкрутства для власника (володільця) майна.

Також слід зауважити, що в даному кримінальному провадженні, з моменту внесення відомостей в ЄРДР, в результаті слідчих (розшукових) дій не отримані вагомі фактичні дані про набуття грошових коштів кримінально протиправним шляхом, в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Натомість відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що заявником доведено обставини, передбачені ст.174 КПК України, для скасування арешту майна.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, застосований ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000489 від 28.10.2014, а саме: грошових коштів в розмірі 7900 000 грн., які вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов*язати старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 , іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні№ 0000489 від 28.10.2014 повернути вказане майно ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає, підлягає негайному виконанню, на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1