Справа №295/5495/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уролдженця м. Києва, громадянина України, засудженого 23.05.2016 року Фастівським районним судом Київської області за ст.ст.186 ч.2,71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

представника ЖВК (№4) ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_3 звернувся з заявою про умовно-дострокове звільнення.

В судове засідання засуджений ОСОБА_3 не з`явився, просить справу розглядати у його відсутність. Суд, за погодженням з учасниками судового провадження, розглядає заяву у відсутність засудженого.

Представник ЖВК (№4) в судовому засіданні зазначив, що за час перебування у виправній установі засуджений мав два стягнення, які погашені в установленому законом порядку. З лютого 2017 року не працює, у зв`язку з його небажанням. Заохочень немає. Зазначив, що засуджений не довів свого виправлення, а тому слід відмовити у застосуванні умовно-дострокового звільнення.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо відмови в задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення представника ЖВК (№4), думку прокурора та дослідивши матеріали справи і матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень ст. 81 КК України єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумління поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, тощо.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. Крім цього, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 23.05.2016 року Фастівським міськрайонним судом Київської областиі за ст.ст. 186 ч.2,71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, з серпня 2016 року відбуває покарання в Житомирській виправній колонії (№4).

За цей період часу засуджений допустив два порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності начальником колонії. Заохочень немає. Крім того, з березня 2017 року засуджений відмовився від праці.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1