АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1259/18 Справа № 182/1559/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 25.01.2018 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року, якою кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянин України, не працюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

за участю прокурора учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до ухвали суду, дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, потерпіла ОСОБА_9 примирилася з обвинуваченим, який повністю відшкодував завдані потерпілій збитки.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Прокурор вказує на те, що безпосереднім об`єктом злочину, за яким обвинувачується ОСОБА_7 , є саме порушення правил дорожнього руху, а спричинена ОСОБА_9 шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим може мати місце лише тоді, коли правопорушення завдає шкоди приватним інтересам фізичної особи та жодним чином не стосується суспільних (публічних) інтересів.

Обвинуваченим ОСОБА_7 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому він просить в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити в повному обсязі, а ухвалу суду залишити без змін.

Зазначає, що ухвала суду є вмотивованою та відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, крім того, прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не заперечувала проти закриття справи у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, оскільки вони з потерпілою примирилися та він повністю відшкодував їй збитки, про що зазначила потерпіла у заяві до апеляційного суду та просила залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідає вимогам ст. 372 КПК України, оскільки в ухвалі крім інших обов`язкових реквізитів, зазначені обставини кримінального правопорушення, суть питання яке вирішувалось, докладні мотиви з яких суд виходив при постановлені ухвали і положення закону, яким суд керувався, тому ухвала суду відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Згідно вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні вперше необережного злочину невеликої тяжкості, який не є корупційним, примирився з потерпілою ОСОБА_9 та відшкодував завдані ним збитки, сам обвинувачений надав клопотання про закриття кримінального провадження з цих підстав, суд мав достатні, належні і передбачені КК України підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України можливо лише у разі заподіяння шкоди, лише приватним інтересам фізичної особи та жодним чином не стосується суспільних (публічних) інтересів, не ґрунтуються на законі, оскільки штучно звужують коло осіб які можуть розраховувати на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, що погіршує становище обвинувачених.
Окрім того зазначене тлумачення підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не відповідає змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.05р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», яким такі умови для застосування ст. 46 КК України не передбачені.
Примирення є двостороннім актом, що вимагає волевиявлення певної спрямованості, як зі сторони потерпілої особи, так і зі сторони особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Особливе значення має саме спрямованість примирення - це вирішення кримінально-правового конфлікту та примирення є комплексним, міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованого на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину. На забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають «складні» зв`язки між принципами публічності і диспозитивності.

Враховуючи високі стандарти, які існують у сфері захисту людини та основоположних свобод, і більшу рішучість, яка відповідно й неминуче вимагається при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства слід надавати особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок.

Під час примирення сторін у кримінальному судочинстві кожна зі сторін кримінально-правового конфлікту переслідує свої інтереси. Для потерпілого це відновлення порушених прав шляхом відшкодування заподіяної злочином шкоди, для захисту якої він у кримінальному процесі наділений відповідними правами. Для обвинуваченого (підозрюваного) це уникнення кримінальної відповідальності або призначення мінімального покарання.

Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

Держава, у свою чергу, будучи носієм публічного інтересу, регулює суспільні відносини, які є предметом кримінального процесуального права.

Слід зазначити, що під час вирішення кримінально-правових конфліктів Європейський суд з прав людини зобов`язує національні суди дотримуватись балансу між приватними і публічними інтересами.

З прийняттям нового Кримінального процесуального кодексу України (2012 року), засада диспозитивності розширила свій вплив на значну категорію кримінальних проваджень і, насамперед, на кримінальні провадження щодо злочинів невеликої тяжкості (стаття 474 цього Кодексу), серед яких виділяється кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК, - так званий двооб`єктний злочин. Така зміна вектора державної політики, має підняти на новий рівень і практику реалізації приватних інтересів у кримінальному судочинстві.

Тобто, існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.

Значно більшою мірою диспозитивність властива тим нормам кримінально-процесуального закону, які вимагають узгоджених сторонами і судом рішень. Законодавець зобов`язує суд у таких випадках віддавати перевагу узгодженим сторонами рішень і ухвалити їх своїм рішенням.

В даному випадку прокурор зобов`язаний здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням (стаття 36 КПК), що покладає на нього відповідальність за додержання закону як під час досудового розслідування, так і за кінцеве законне рішення у кримінальному провадженні. Це, в свою чергу, повинно сприяти активній правовій позиції прокурора при укладенні відповідних угод та примиренні сторін у кримінальному провадженні.

Тому колегія суддів вважає, що не надано прокурором достатньо обґрунтованих підстав, як стверджує прокурор, обмежувати дію принципу диспозитивності у цій конкретній категорії справ( ч.1 ст. 286 КК), тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
_______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4