Справа № 182/5362/18
Провадження № 1-кп/0182/741/2018
У Х В А Л А
Іменем України
14.08.2018 року м. Нікополь

Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2018 року №0000577 стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілих

адвоката ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Нікопольського міськрайонного суду 20 липня 2018 року від прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 надійшло кримінальне провадження №0000577 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286 КК України. Стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 16 серпня 2018 року. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк не більше 60 днів. Клопотання прокурор обґрунтував тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість ухилення обвинуваченого від суду, оскільки він вчинив тяжкий злочин, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння і залишив місце вчинення злочину, у зв`язку з чим був затриманий під час оперативно-розшукових дій. Прокурор також послався на резонанс, викликаний діями обвинуваченого, а саме здійсненням в денний час наїзду на дитину.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про час та дату розгляду, заяв про відкладення не надала.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора і довів суду, що протягом останнього року обвинувачений, який працює водієм неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а саме за грубе порушення ПДР України, які полягали у здійсненні наїзду на інші транспортні засоби.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід стосовно обвинуваченого на домашній арешт за місцем проживання його цивільної дружини, посилаючись на те, що він є особою, раніше не судимою, має постійне місце реєстрації і проживання, має міцні соціальні зв`язки, двох неповнолітніх дітей і немає наміру ухилятися від суду. Перебуваючи в місцях попереднього ув`язнення позбавлений можливості матеріально допомогти родині потерпілого, хоча має намір відшкодовувати шкоду, завдану потерпілим.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вважаю що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином. Запобіжний захід у виді тримання під вартою був обраний, не лише з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину, а й інших обставин справи. Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд враховує наслідки вчиненого злочину, а саме те, що настала смерть дитини 2007 року народження внаслідок грубого порушення ПДР з боку обвинуваченого, який перебував у стані наркотичного сп`яніння. Обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно до обвинувального акту скоїв наїзд на хлопчика 2007 року, який перетинав проїзну частину дороги по пішохідному переходу о 07 год 59 хвил., тобто в світлий час доби. При цьому він залишив місце наїзду, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння і був затриманий лише під час проведення оперативно-розшукових заходів. Тому обґрунтовано існує ризик того, що обвинувачений може ухилитися в подальшому від суду, а наявність міцних соціальних зв`язків,а саме цивільної дружини і дітей, не зможе запобігти зазначеному ризику. оскільки працюючи водієм, він неодноразово грубо порушував ПДР України та офіційно не працевлаштований, не має стабільного законного джерела доходу, що може також його спонукати до переховування від суду. Суд також приймає до уваги резонанс, викликаний у суспільстві протиправними діями обвинуваченого, а саме наїзду на хлопчика 2007 року народження, мама якого перебувала у стані вагітності на момент зазначених подій, тому тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу і не суперечить практиці ЕСПЛ та вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника і обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу.
Керуючись ч. 3 ст. 315КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на шістдесят днів, тобтодо 11 жовтня 2018 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1