Справа №479/395/16-к 06.06.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №00000074 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , та потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2016 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артик, Республіка Вірменія, громадянина України, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати, кримінальне провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 виклавши аналогічні вимоги просять оскаржуваний вирок змінити в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 і ухвалити новий вирок, призначивши останньому покарання у виді 5 місяців арешту.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання 240 годин громадських робіт.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь фінансового управління Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області суму в розмірі 7 731 грн. 09 коп.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 витрати за заподіяну матеріальну шкоду в сумі 4 527 грн. 31 коп., 551 грн. 20 коп. по сплаті судового збору, 2 000 грн. витрати за надання юридичної допомоги, 5 000 грн. моральної шкоди, всього 12 078 грн. 51 коп.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок заподіяння моральної шкоди 3 000 грн., 2 000 грн. витрати за надання юридичної допомоги, 551 грн. 20 коп. по сплаті судового збору, всього 5 551 грн. 20 коп.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що оскаржуваний вирок є незаконним, оскільки, на його думку, висновки суду, викладені в вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що вину в інкримінованому йому злочині не визнав, та пояснив, що 27.02.2016р. близько 02г.10хв. на вул. 1 Травня, біля нічного клубу «ХХІ століття» в смт. Криве Озеро зробив зауваження потерпілому ОСОБА_6 , який сварився з дівчиною та виражався нецензурною лайкою, тому відштовхнув його, тілесних ушкоджень потерпілим не наносив.

Вказує, що суд зробив висновки про його винуватість на підставі показів свідків, які були заінтересованими особами, а саме свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тоді як інші свідки не підтвердили того, що саме він вчинив кримінальне правопорушення відносно потерпілих, так свідок ОСОБА_11 пояснив, що він на час вчинення вищевказаного злочину був з обвинуваченим і заперечував факт вчинення ним протиправних дій стосовно потерпілих.

Вважає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки і зазначив у вироку ті дані, які не відповідають дійсності.

В апеляційних скарг потерпілі, виклавши аналогічні доводи та вимоги, вважають, що вирок постановлений з дотриманням норм матеріального та процесуального права, однак не погоджуються з призначеним обвинуваченому покаранням, у виду його м`якості і не відповідності тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Вказують, що обвинувачений наніс їм тілесні ушкодження, які підтверджуються висновками судово-медичної експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Зауважують, що обвинувачений в скоєнні кримінальних правопорушень не розкаявся, не сприяв розкриттю злочину, не відшкодував завданні збитки.

Не погоджуються потерпілі із посиланням суду як на пом`якшуючу обставину - задовільну характеристику за місцем проживання обвинуваченого, та вказують, що ОСОБА_5 не працює, а тому характеристика не може бути позитивною.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Суд визнав доведеним, що 27 лютого 2016 року близько 02.10 год., обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись по вул. 1-го Травня біля нічного клубу «ХХІ століття» в смт. Криве Озеро Миколаївської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, умисно наніс кулаком правої руки один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 , умисно спричинивши тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, крововиливу обличчя, забійної рани слизової верхньої губи, які згідно висновку судово-медичного експерта № 216-М від 05 квітня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
27 лютого 2016 року близько 02 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , біля приміщення Кривоозерської селищної ради навпроти нічного клубу «ХХІ століття» в смт. Криве Озеро по вул. 1-го Травня, 15, на запитання, потерпілого ОСОБА_7 через відкрите вікно дверей автомобіля, «за що побили його сина?», підійшов до автомобіля, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс кулаком правої руки один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 , після чого потерпілий вийшов з автомобіля та обвинувачений продовжуючи злочинні дії наніс один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 , умисно спричинивши тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, переломом кісток носа, крововиливів обличчя, які згідно висновку судово-медичного експерта № 133-М від 01 березня 2016 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого суд кваліфікував за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Визнаючи винним ОСОБА_5 суд послався на покази потерпілих, свідків, даних висновків експертів та вважав доказаним факт того, що обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд врахував обставини, що пом`якшують покарання: задовільну характеристику за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , та вважав можливим призначити йому покарання у вигляді громадських робіт.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги та його заперечення проти доводів апеляційних скарг потерпілих, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обгрунтовним, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом та наведеними у вироку доказами.

В судовому засіданні суду першої обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що 27 лютого 2016 року близько 02 год. 10 хв. на вул. 1го Травня біля нічного клубу «ХХІ століття» в смт. Криве Озеро зробив зауваження потерпілому ОСОБА_6 , який сварився з дівчиною та виражався нецензурною лайкою, тому відштовхнув його, тілесних ушкоджень потерпілим не наносив..

Проте, вина обвинуваченого в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується доказами дослідженими судом та наведеними у вироку, а саме: показами потерпілих, свідків, протоколами прийняття заяв від потерпілих про вчинення кримінального правопорушення, висновками судово-медичних експертиз та іншими письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

На підтвердження вини обвинуваченого суд вірно у вироку послався на показання потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 27 лютого 2016 року близько 02 год. 10 хв. біля нічного клубу «ХХІ століття» в смт. Криве Озеро на вул. 1-го Травня, між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 виникла сварка під час якої обвинувачений умисно вдарив його кулаком в обличчя, спричинивши закриту черепно-мозкової травму, яка проявилась струсом головного мозку, крововиливом обличчя, забійної ран слизової верхньої губи.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що 27 лютого 2016 року близько 02 год. 30 хв. біля приміщення Кривоозерської селищної ради в смт. Криве Озеро по вул. 1-го Травня, 15 через вікно автомобіля запитав у обвинуваченого «за що побили його сина?», після чого обвинувачений ОСОБА_5 умисно вдарив його кулаком в обличчя, коли він вийшов з автомобіля обвинувачений двічі наніс йому удар кулаком в обличчя, спричинивши закриту черепно-мозкової травму, яка проявилась струсом головного мозку, перелом кісток носу, крововиливом обличчя.

Дані обставини також підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 .

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що 27.02. 2016 року близько 02 год. 30 хв. потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що його побив обвинувачений ОСОБА_5 на вул. 1-го Травня біля нічного клубу «ХХІ століття». Потерпілий ОСОБА_7 під`їхав автомобілем до обвинуваченого та запитав «за що побили його сина?», обвинувачений ОСОБА_5 наніс удар кулаком в обличчя потерпілого ОСОБА_7 та коли він вийшов з автомобіля збив його з ніг.
Ці обставини також підтвердила свідок ОСОБА_10 , яка була безпосередньо присутня при вказаних подіях.

Посилання апелянта на те, що суд не дослідив повно та всебічно обставини справи, не взяв до уваги докази, які б могли істотно вплинути на його висновки, передчасно прийшов дійшов до висновку про його винуватість є безпідставними та спростовуються даними технічного запису та журналу судового засідання, а також матеріалами кримінального провадження. Із яких вбачається, що при дослідженні доказів по справі суд допитав обвинуваченого, потерпілих та свідків, показання яких є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими дослідженими судом доказами, а тому суд обґрунтовано послався на них у вироку на підтвердження винуватості обвинуваченого.

Всі докази, надані стороною обвинувачення та досліджені судом, отримані в порядку визначеному кримінальним процесуальним законом, суд обґрунтовано визнав дані докази достовірними, належними та допустимими, відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України.

Не найшли свого підтвердження доводи обвинуваченого про те, що у свідків не було з`ясовано в якому одягу він був, оскільки, як вбачається із вироку суду свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_5 був одягнутий у коричневу куртку та розпочав сварку з потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , також ці обставини в суді підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , не заперечував цього факту свідок ОСОБА_11 .

Крім того, посилання обвинуваченого на те, що свідок ОСОБА_11 заперечував факт скоєння ним кримінального правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 спростовуються показами самого свідка ОСОБА_11 , який суду підтвердив, що 27 лютого 2016 року близько 02.00 год. 00 хв. біля нічного клубу «ХХІ століття» в смт. Криве Озеро по вул. 1-го Травня Миколаївської області між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_7 виникла суперечка і яким суд надав належну оцінку.

Таким чином, суд на підставі досліджених доказів, в їх сукупності, дійшов правильного висновку щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за обставин встановлених судом та вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 125 КК України.
Порушення судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи та постановлені вироку не допущено. Тому підстав для скасування вироку суду першої інстанції, про що просить в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, немає.

Щодо вимог апеляційних скарг потерпілих про призначеного обвинуваченому більш суворого покарання , то вони є необгрунтованим і такими що не підлягають задоволенню.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п.1,2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції призначено відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, з урахуванням фактичних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, ступені його тяжкості, яке відносить до злочинів невеликої тяжкості, та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання.

Врахувавши фактичні обставини справи та дані про особу, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства і призначив йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

На думку апеляційного суду, таке покарання є справедливим та відповідає його меті, визначеної ч.2 ст. 50 КК України.

Посилання потерпілих в апеляційних скаргах на невідповідність характеристики обвинуваченого за місцем проживання, в зв`язку з тим, що обвинувачений не працює, є неприйнятними. Оскільки відсутність постійного місця роботи у обвинуваченого не є визначальним та не може враховуватись, як обставина, що негативно характеризує особу за місцем її мешкання, так як відсутність постійного місця роботи не може характеризувати людину, як особистість та впливати на риси її характеру. Будь яких даних, які б свідчили про негативну поведінку потерпілого за місцем його проживання матеріали кримінального провадження не містять. Згідно довідки Кривоозерської ЦРЛ ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Відповідно даних вимоги про судимість раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, також відсутні дані про притягнення його і до адміністративної відповідальності. Тому сумніватись у достовірності даних, зазначених в характеристиці виданій селищним головою за місцем проживання ОСОБА_5 , у суду немає підстав.

При розгляді даного кримінального провадження та при постановленні вироку судом першої інстанції не допущено істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону.

З огляду на наведене, підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції з мотивів, на які вказують апелянти, апеляційним судом не встановлено. За такого, апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілих не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд -

постановив :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2016р. у відношенні ОСОБА_5 без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: