Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/1584/18
Провадження № 1-кп/280/263/18
ВИРОК
Іменем України

20 вересня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000255 від 10.05.2018 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.10.2017 року Святошинським районним судом м. Києва за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2018 року, близько 10 години 40 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїхав на територію автостанції, що по вул. Русанівська, 4 в м. Радомишль Житомирської області, де, відповідно до встановленого дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено», що передбачений Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, заборонено рух транспортних засобів. Перебуваючи на території автостанції, ОСОБА_5 , після того як забрав пасажира та розпочав рух транспортного засобу на території автостанції, порушив вимоги вищезазначених Правил, а саме: не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу відповідно реагувати на її зміну (п. 2.3 б) вказаних Правил), перед початком руху та при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1 вказаних Правил), в результаті чого під час руху скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка йшла по території поблизу автостанції та в подальшому зник з місця пригоди.

В результаті наїзду пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в ділянці нижньої третини, ссадин пальців правої стопи, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Наслідки дорожньо-транспортної пригоди у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості знаходяться в прямому причинному зв`язку з неправомірними діями водія автомобіля «ChevroletAveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , які виразилися в порушенні ним вимог п.п. 2.3 б), 3.1, 10.1 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що 10.05.2018, близько 10 години 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», під час руху скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Цивільний позов визнає повністю в частині відшкодування моральної шкоди на суму 40 тисяч гривень.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_4 цивільний позов підтримав частково, в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000 гривень. Від позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 6 614гривень відмовляється і просить їх залишити без розгляду.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Прокурор, представник потерпілої ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, дії правильно кваліфіковані:

за ч.1 ст.286 КК України, як необережні дії, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілій .
Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, є обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Обставини, які обтяжують покарання, є рецидив злочину.

Крім цього, суд враховує висновки досудової доповіді Коростишівського районного сектору з питань пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно якої останній має середній рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, можна зробити висновок, що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покладання на обвинуваченого обов`язків відповідно ст.76 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України,особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті Кримінального Закону із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки , передбачені ст.76 КК України.

Суд визнає законною вимогу потерпілої стосовно стягнення моральної шкоди, оскільки згідно ч.1 ,ч.2 п.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я . Також, у відповідності до ч.І ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок вчинення злочину потерпіла зазнала певних моральних страждань, втратила нормальний ритм життя, втрачено душевний спокій, а тому з врахуванням глибини фізичних та душевних страждань, а також виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 40 000 грн.

Питання про скасування арешту майна необхідно вирішити в порядку ст.174 ч.4 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат та речових доказів вирішити відповідно до ст.ст.100,124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді обмеження волі на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1(один) рік, якщо в період якого не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 40 000 ( сорок тисяч) гривень моральної шкоди.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.05.2018, арешт на автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 та повернути власнику .

Речові докази: автомобіль марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігаються на території Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області - повернути власнику. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Житомирського НДЕКЦ процесуальні витрати на проведення судової експертизи (висновок експерта від 20.06.2018 № 3/462; від 27.07.2018 № 3/603) у розмірі 2 145,00 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1