Ухвала
Іменем України
18 жовтня 2018 р.

м. Київ
Справа №198/217/17
Провадження № 51-9300 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року,
встановив:
Вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищезазначеного вироку.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року відмовлено засудженому в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду та повернуто його апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Зі змісту касаційної скарги засудженого та судових рішень, вбачається, що оскаржуваний вирок в апеляційному порядку не переглядався, а тому відповідно до зазначеної норми КПК України не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Разом із тим частиною 6 ст. 399 КПК України передбачено, що ухвала про повернення апеляційної скарги або про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Згідно з пунктами 4, 5 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.

Однак, зазначених положень процесуального закону не дотримано, оскільки у касаційній скарзі засудженого не зазначено в чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України і доводи на обґрунтування цього. Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції можуть бути: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України), невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування та належним чином обґрунтувати свої доводи.

Крім того, вимога засудженого сформульована без урахування положень ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження цього суду за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Поряд з цим, зазначена в касаційній скарзі вимога про поновлення строку на касаційне оскарження вироку місцевого суду та повторне дослідження обставин, а також скасування вироку й ухвали та ухвалення нового вироку, не узгоджується з вищезазначеними положеннями Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3