Дата документу Справа № 329/286/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/998/18
Єдиний унікальний № 329/286/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00000006 відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Чернігівка Чернігівського району, Запорізької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 27.05.2014р. Чернігівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік;
2) 25.12.2014р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі;
3)10.03.2015р. апеляційним судом Запорізької області вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відмінено та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 27.05.2014р. та остаточно призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 13.10.2016р. умовно-достроково на не відбутий термін 10 місяців 28 днів, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації його дій, просить суд апеляційної інстанції пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши ст. 69 КК України. Крім того, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, просив зарахувати у строк покарання 1 день попереднього ув`язнення за 2 два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне

Вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання, від відбування якого ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково на 10 місяців 28 днів, за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.12.2014 року і остаточно призначено ОСОБА_6 до відбуття покарання 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_6 не змінювати до набрання вироком законної сили.
Вирок в частині запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , з 31 березня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 31 березня 2017 року до моменту ухвалення вироку, тобто до 25 квітня 2017 року включно, з розрахунку відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 витрати на залучення експерта (проведення товарознавчої експертизи під час досудового розслідування) в розмірі 87 грн. 96 коп. на користь держави: рахунок №0009, одержувач Управління казначейства у Шевченковському районі м.Запоріжжя /24060300, код банку 813015, , назва банку ГУДКСУ у Запорізькій області.
В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи засудженим 25.12.2014р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2015р., ОСОБА_6 , призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, звільнився 13.10.2016р. умовно-достроково, невідбутий термін склав 10 місяців 28 днів, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та умисно вчинив корисливий злочин при наступних обставинах:
так, 02 січня 2017р., близько 15.05 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою здійснення крадіжки чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_9 , та зайшов на територію домоволодіння.
Знаходячись у дворі ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , через незачинені вхідні двері будинку, проник всередину приміщення, де побачив, що у веранді знаходиться бувший у використанні велосипед марки «Україна», жіночого типу вартістю 582,72 грн., бувша у використанні телевізійна антена ДМВ, вартістю 108,33 грн., та бувший у використанні туристичний рюкзак, вартістю 67,89 грн., в якому знаходились: бувша у використанні цеп приводу від моторолера «Муравей», вартістю 70 грн., бувший у використанні набір інструментів (гайкові голівки) 20 од (гол. 19-50) металевий кейс INTERTOOL ЕТ-6024, вартістю 1064,25 грн., та саморобний компресор для надування коліс, вартістю 500 грн., які належать ОСОБА_10 , після чого, у нього виник умисел на скоєння крадіжки саме зазначених речей.
Після цього, ОСОБА_6 , пройшов по будинку до спальної кімнати, де побачив, що там знаходиться під`єднаний до телевізора телевізійний тюнер DVB-Т2 (ресивер) Т2ВОХ 205 НD бувший у використанні, вартістю 355,15 грн., який також вирішив викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, повторно, керуючись корисливими мотивами, від`єднав телевізійний тюнер від телевізора та перейшов до веранди, де підібрав антену, рюкзак з цепом приводу від моторолера, набором інструментів (гайкових голівок), а також саморобним компресором та з велосипедом, залишив приміщення будинку ОСОБА_10 , таким чином таємно викравши зазначені речі.
Викраденими речами ОСОБА_6 , розпорядився на власний розсуд, а саме: телевізійний тюнер та рюкзак залишив собі, а решту продав місцевому мешканцю ОСОБА_11 , спричинивши потерпілому ОСОБА_10 , матеріальних збитків на загальну суму 2748 грн. 34 коп.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 69 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом було враховано , що останній повністю визнав вину у скоєному злочину, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв в розслідуванні злочину, посередньо характеризується за місцем проживання, викрадене було повернено потерпілій, яка не наполягала на суворому покаранні для останнього, а тому суд першої інстанції призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, оскільки останній, будучи раніше неодноразово судимим, знову вчинив аналогічний злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що свідчить про те, що він схильний до стійкої злочинної діяльності, а це характеризує його як негативну особу, в зв`язку з чим наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням негативної особи винного.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи вказані вимоги законів, а також те, що, ОСОБА_6 тримався під вартою по даному кримінальному провадженню з 31.03.2017 року по 20.06.2017 року включно, колегія суддів зараховує цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Між тим, не заслуговує уваги доводи апелянта про застосування ч. 5 ст. 72 КК України, а саме зарахування йому одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі після 21.06.2017 року, оскільки лише до 20.06.2017 року діяли вимоги Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року про зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404,407 КПК України колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року відносно ОСОБА_6 , без змін.

На підставі ст. 72 ч.5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 31.03.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: