У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2018 Справа №607/16276/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

провівши у приміщенні суду в м. Тернополі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001116 від 08 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001116 від 08 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку тримання під вартою терміном на 60 діб, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується, та на даний час кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуває на підготовчій стадії судового розгляду. Крім того зазначає, що підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки ризики на підставі яких ОСОБА_4 було обрано відповідний захід забезпечення кримінального провадження продовжують існувати, зокрема, з огляду на санкцію статей обвинувачення ОСОБА_4 зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експертів у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить його належної поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, натомість заявив клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному на цілодобовий домашній арешт. Захисник обґрунтовує своє клопотання тим, що достатнім для запобігання ризикам на які вказував прокурор при обранні запобіжного заходу, а також при його продовженні буде більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, а також звертає увагу на те, що ОСОБА_4 вже тривалий час знаходиться у місцях попереднього ув`язнення. Крім того до моменту арешту ОСОБА_4 - він не вчинив жодних дій, які б свідчили про намагання ухилитися від відповідальності, за місцем свого проживання характеризується з позитивної сторони, а також ОСОБА_4 частково визнає свою вину у інкримінованих йому злочинах та повністю відшкодував завдані збитки потерпілому ОСОБА_8 по епізоду обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, про що свідчить розписка, в якій також зазначено, що потерпіла сторона претензій до ОСОБА_4 не має, яку долучає до матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, та доповнив, що у зв`язку із його тривалим перебуванням у місцях ув`язнення стан здоров`я значно погіршився, зокрема він відчуває болі в серці та підвищується артеріальний тиск, тому просить змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Окрім цього пообіцяв сприяти суду у встановленні істини по кримінальному провадженні та будь-якого наміру перешкоджати об`єктивному розгляду справи у нього немає.

Представник потерпілого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 не заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 та вказав, що обвинуваченим ОСОБА_4 повністю відшкодовано завдану шкоду, тому у потерпілого до ОСОБА_4 претензій не має.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 , оскільки вважає таке клопотання передчасним.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та захисника ОСОБА_6 , думку інших учасників підготовчого судового засідання, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 слід відмовити за його недоведеністю наявності обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт слід задовольнити з наступних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на нього судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків - ст. 177 КПК України.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, ухвалою слідчого суді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в подальшому останньому впродовж досудового розслідування неодноразово продовжувався строк тримання під вартою, оскільки існував ряд ризиків визначених ст.177 КПК України

В підготовчому судовому засіданні прокурор у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 посилається на наявність ризиків, які продовжують існувати, а саме: з огляду на санкцію статей обвинувачення ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченим главою 18 цього Кодексу. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених устатті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначені ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Таран проти України від 17 жовтня 2013 року зазначено, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове увязнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova).

Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, що визначають доцільність продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою, прокурор, обмежився лише переліком законодавчих підстав для його застосування, водночас прокурор не зміг довести виняткових обставин, які б виправдовували продовження обмеження права обвинуваченого на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Доказів виникнення нових ризиків або збереження ризиків, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суду не надано, не зважаючи на те, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Крім того слід зауважити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого. Обмеження, розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011).

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних даних, які обґрунтовують підозру про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на думку суду, ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризик того, що обвинувачений зможе перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливаючи на потерпілого на даний час зменшився, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_8 шкоду, який претензій до обвинуваченого не має, про що свідчить долучена захисником копія розписки. Також стверджувати про те, що обвинувачений ОСОБА_4 зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не можливо, оскільки за час досудового розслідування, зокрема до його затримання обвинувачений будь-яких дій спрямованих на перешкоджання слідства не вчиняв. Таким чином на думку суду належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 під час судового розгляду, може забезпечити біль м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Крім того лише сама тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків, які продовжують існувати не може бути достатньою і самостійною підставою для законності тримання особи під вартою, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції, відповідно до яких заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою .

Таким чином, вирішуючи клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт, суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, де викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Також варто зазначити, що у даному кримінальному провадженні до підозрюваного ОСОБА_4 10 лютого 2018 року ухвалою слідчого судді було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалась ухвалами слідчих суддів впродовж досудового розслідування, таким чином на даний час строк перебування під вартою якого становить сім місяців. Окрім цього під час такого тривалого перебування під вартою в умовах ув`язнення стан здоров`я ОСОБА_4 погіршився, про що свідчать його постійні скарги, що також унеможливлює його знаходження під вартою.

Незважаючи на тяжкість санкції статей кримінального закону відповідно до якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинувачених, тому під час розгляду клопотання захисника про заміну запобіжного заходу обвинуваченому, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати, оскільки подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою буде суперечити Конвенції, адже час, який останній перебуває під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час ще не є доведеним.

Відтак ризики, які залишилися існувати це переховування від суду та незаконний вплив на свідків, потерпілих, експертів, не виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та не може бути підставою для подальшого втручання у права особи на свободу, а тому суд зважаючи на наявність місця постійного проживання обвинуваченого, а саме: АДРЕСА_1 , де проживає та зареєстрований його батько ОСОБА_10 , що підтверджується копією паспорта громадянина України; вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, який є співмірним з існуючими ризиками, доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і може забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким запобіжним заходом на думку суду є цілодобовий домашній арешт з покладенням на обвинуваченого ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники орган Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

На підставі наведеного, вирішуючи клопотання захисника, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, а також тяжкість покарання у кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, на даний час не може запобігти ризику, який на даний час має місце.

Крім того суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому ОСОБА_4 наступні обов`язки, зокрема: прибувати за першою вимогою до суду; здати на зберігання в Тернопільське СУ ГУНП в Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон; утримуватись від спілкування із потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , свідками, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та експертами у даному кримінальному провадженні; носити засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 194, 201, 202, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

Змінити раніше обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до суду; здати на зберігання в Тернопільське СУ ГУНП в Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон; утримуватись від спілкування із потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , свідками, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та експертами у даному кримінальному провадженні; носити засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали в частині зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до 00 год. 00 хв. 12 листопада 2018 року.

Після оголошення ухвали негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_4 до місця його проживання і звільнити з-під варти.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001116 від 08 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, відкласти на 15.00 год. 01 жовтня 2018 року для повторного виклику учасників судового провадження.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт передати на виконання та контролю за поведінкою обвинуваченого в Підволочиський ВП ГУНП в Тернопільській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1