Справа № 461/7213/18
Провадження № 1-кс/461/8214/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: особи, яка подала скаргу ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 07.09.2018 р., -
в с т а н о в и в :

26.09.2018 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою на постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 07.09.2018 р. Мотивуючи скаргу тим, що 07 вересня 2018 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000926 від 28.12.2017, у зв`язку з відсутністю у діяннях ОСОБА_6 складу кримінального порушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. ОСОБА_3 вважає, процесуальне рішення слідчого необгрунтованим, невмотивованим, передчасним та таким, що підлягає скасуванню.
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у ній. Просив слідчого суддю скаргу задоволити.
Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 вимоги скарги заперечили, вказали, що досудове розслідування проведення належним чином, з`ясуванням всіх обставин справи. Постанова про закриття кримінального провадження є законною, обґрунтованою. Просили слідчого суддю відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали скарги, та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з нижченаведеного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Встановлено, що 07 вересня 2018 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000926 від 28.12.2017, у зв`язку з відсутністю у діяннях ОСОБА_6 складу кримінального порушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Зі змісту ст.284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження припиняється в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Як вбачається з змісту оскаржуваної постанови органом досудового розслідування проведено весь можливий, з урахуванням зафіксованої слідової інформації, комплекс слідчих дій для встановлення об`єктивних обставин справи у вказаному кримінальному провадженні. За таких обставин, старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 прийшов до висновку, що в діяннях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчий суддя вважає, що слідчим не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, постанова про закриття кримінального провадження є незаконною і підлягає скасуванню, з наступних підстав.
П.2.3 «б» Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 12.2 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортних засіб у межах видимості дороги.
Відповідно до п.18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 28.12.2017 р., приблизно о 17 годині 20 хвилин, на 4 км. + 450 м., автодороги «Під`їзд до м. Львова» у с. Малехів Жовківського району Львівської області, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «FIAT SCUDO», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним в напрямку до Києва, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди та схеми до нього від 28.12.2017, місце події є проїзна частина автодороги «Під`їзд до м. Львова» у с. Малехів Жовківського району Львівської області. Проїзна частина дороги на момент ДТП не освітлювалась вуличним електроосвітленням. В місці пригоди наявний пішохідний перехід.

Згідно акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів водій вбачається, що водій ОСОБА_6 тверезий.

Відповідно до висновку № 2129 від 25.05.2018 судово-автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП з технічної точки зору, у заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_6 рухаючись в темну пору доби, в момент появи в полі зору на пішохідному переході пішохода, повинен був керуватися технічними вимогами п. 12,2, п.12.3, 12.4, 12.9 (б) 18.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, згідно проведеного вище дослідження, оскільки вибрана водієм ОСОБА_6 швидкість руху автомобіля мала менше значення встановленої безпечної швидкості по видимості елементів дороги в напрямку його руху, то в його діях невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху не вбачається. В дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_6 не мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування гальмування (як способу зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі), виконуючи вимоги п. 12.3, п.12.4, п.12.9 б), п.18.1 Правил дорожнього руху України. За результатами проведеного вище дослідження дії водія автомобіля марки «FIAT SCUDO» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 не відповідали технічним вимогам п.12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, які не знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даного ДТП. Виходячи з проведеного вище дослідження інших невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходилися б в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даного ДТП, в діях водія ОСОБА_6 не вбачається. Враховуючи результати проведених вище досліджень, дана експертиза має підстави зробити висновки про те, що при заданих вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є вихід пішохода ОСОБА_7 в смугу руху автомобіля «FIAT SCUDO», р.н. НОМЕР_2 на такій віддалі від місця наїзду, яка з моменту його виявлення водієм ОСОБА_6 була менше зупинного шляху керованого ним автомобіля.

Однак, слідчий суддя вважає даний висновок експертизи необґрунтований та таким, що суперечить іншим матеріалам справи, а також викликає сумнів в його правильності. Тому слідчому слід вирішити питання про проведення додаткової експертизи.

Крім цього, слідчим не були допитані поняті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо їх участі у слідчій дії. При необхідності вирішити питання огляду місця події з участю потерпілого та понятих. З врахуванням встановлених даних провести слідчий експеримент. За наслідком якого вирішити питання про проведення повторної експертизи.

Тому, на думку суду, слідчий прийшов до помилкового висновку щодо закриття кримінального провадження. Оскільки, слідчим не вживалися всі необхідні заходи для збирання доказів щодо встановлення обставин, що підлягають доказуванню (ст.ст. 91, 92, 93 КПК України).
Прокурором та слідчий не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового слідства.
З врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що слідчим не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, тому постанова про закриття кримінального провадження є незаконною і підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст. ст.2, 91, 93, 94, 303-307, 369, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 07.09.2018 р., - задоволити.
Скасувати постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 07.09.2018 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000926 від 28.12.2017 р.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1