Справа № 183/1318/18
№ 1-кп/183/688/18
В И Р О К
іменем України

23 липня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000014 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

02 липня 2014 року наказом № 61 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , молодшого сенржанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого лінійного наглядача взводу зв`язку 1 механізованого батальйону.
Молодший сержант ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Однак, 16 жовтня 2014 року молодший сержант ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування вказаної військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, заходів для повернення до військової частини не приймав.
27 листопада 2017 року молодший сержант ОСОБА_3 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено.
Таким чином у період з 16 жовтня 2014 року по 27 листопада 2017 року молодший сержант ОСОБА_3 незаконно перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_3 вину визнав повністю, раніше не судимий, на обліку у лікарів не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, разом з обставиною, яка пом`якшує покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1