КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000103 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000103 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КК України, оскільки із змісту обвинувального акта та викладених у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, вбачається, що у ньому не чітко викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, а саме - не вказано спосіб та конкретні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутні посилання на докази, які зібрані в підтвердження підозри.

Також досудове слідство було завершено з порушенням права підозрюваної особи на захист, а саме - не вручено захиснику обвинувальний акт, оскільки остання 26.06.2018 року перебувала за межами міста Києва, та не надані матеріали справи для ознайомлення.
________________________________________________________
Справа №11-кп/824/661/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 367 КК України Доповідач ОСОБА_1
Крім того, потерпілим у даному кримінальному провадженні є Київська міська рада, проте, відповідно до листа Київської міської ради від 06.08.2008 року, жодної із заяв, передбаченої ч. 2 ст. 55 КПК України, вони не подавали, тому і забезпечити свою участь у даному кримінальному провадженні не мають можливості, що ставить під сумнів обґрунтованість кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 367 КК України, оскільки кваліфікуюча ознака даної частини є спричинення тяжких наслідків.
До того ж Київською місцевою прокуратурою №3 в інтересах держави в особі Київської міської ради було подано позовну заяву про стягнення із ОСОБА_8 на користь Київської міської ради майнової шкоди в розмірі 5 162 134 грн. 97 коп., однак, як вбачається з повідомлення Київської міської ради, жодних із заяв, передбачених ч. 2 ст. 55 КПК України, вони не подавали, а тому досудовим слідством не встановлено потерпілого у даному кримінальному провадженні та не встановлено яким саме державним інтересам спричинено тяжкі наслідки.
Таким чином, на думку суду, обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, за своєю структурою є непослідовним, наслідком чого стало порушення права на захист обвинуваченого, оскільки останній повинен знати від яких конкретно своїх дій він повинен захищатись в суді, що також позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 до судового розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий судовий розгляд.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291, та у ньому зазначено всі відомості, які зазначені у ст. 291 КПК України.
При цьому в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а оскільки кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 367 КК України, відповідно до ч. 3 ст. 24 КК України, передбачає діяння з непрямим умислом, тому посилання суду щодо не зазначення способу та конкретних дій обвинуваченого ОСОБА_8 є невірними.
Також п. 5 ч. 2 ст. 291 КІІК України не передбачає і зазначення у обвинувальному акті посилань на докази, які зібрані в підтвердження підозри.
Крім того, твердження суду щодо порушення права підозрюваного на захист, у зв`язку з не врученням захиснику обвинувального акту та не надання матеріалів справи для ознайомлення, є невірним, оскільки стороною обвинувачення ознайомлено в порядку ст. 290 КПК України підозрюваного його захисника та представника потерпілого у повному обсязі з матеріалами кримінального провадження та особисто прокурором вручено обвинувальний акт підозрюваному ОСОБА_8 та захиснику.
Щодо зазначення судом про відсутність потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, що ставить під сумнів обґрунтованість кваліфікації дій, то це суперечить вимогам ст. 314 КПК України, в якій визначено чіткий перелік питань, які підлягають встановленню під час підготовчого розгляду.
Разом з тим, у даному кримінальному провадженні відповідно до постанови про визнання юридичної особи потерпілим та залучення представника потерпілого від 10.04.2018 - Київську міську раду визнано потерпілим та відповідно до довіреності від 02.02.2018 №225-КМР-413 до провадження залучено представника потерпілого ОСОБА_10 - головного спеціаліста відділу правової експертизи актів Київської міської ради та правової допомоги управління правового забезпечення діяльності Київської міської ради.
Таким чином, на думку апелянта, судом істотно порушено вимоги п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки обвинувальний акт повністю відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, а допущені порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що також призводить до порушення розумних строків кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_6 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора у провадженні, в яких, вважаючи обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам закону та не містить належних доказів, які підтверджують обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також захисника ОСОБА_6 , яка заперечувала проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги, які висуваються до обвинувального акта, визначені у ст. 291 КПК України.
Так, згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Як убачається з обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції послався на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, оскільки у ньому не чітко викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, а саме - не вказано спосіб та конкретні дії обвинуваченого ОСОБА_8 ; наявність сумнівів в обґрунтованості кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 367 КК України, з огляду на лист Київської міської ради від 06.08.2008 року про те, що жодної із заяв, передбаченої ч. 2 ст. 55 КПК України, вони не подавали, тому і забезпечити свою участь у даному кримінальному провадженні не мають можливості, та не встановлення таким чином досудовим слідством потерпілого у даному кримінальному провадженні,

Проте, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з цих підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження та правильності визначення юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.
Також не ґрунтується на положеннях кримінального процесуального законодавства і посилання суду, як на підставу для повернення обвинувального акта, про відсутність в обвинувальному акті посилання на докази, які зібрані в підтвердження підозри, оскільки таких вимог щодо змісту обвинувального акта у ст. 291 КПК України не міститься, а надання суду інших документів, ніж визначено у ч. 4 ст. 291 КПК України, до початку судового розгляду забороняється.

Доводи суду про невручення захиснику обвинувального акта, як підстави для повернення зазначеного процесуального документа прокурору, не відповідає матеріалам судового провадження, які містять об`єктивні дані про те, що прокурором були надані захиснику ОСОБА_6 копії відповідних документів - обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову, однак остання відмовилася засвідчувати їх отримання своїм підписом у розписці, а до того ж і сама захисник ОСОБА_6 , заявляючи у підготовчому судовому засіданні клопотання про повернення прокурору обвинувального акта, долучила його копію до свого клопотання.
Між тим, навіть при дійсному існуванні вищезазначених обставин - невручення обвинувального акта та інших документів захиснику, це не виключає можливості вручення цих документів прокурором безпосередньо в суді під час підготовчого судового засідання, тобто в даному випадку це не є підставою для повернення обвинувального акта.

Також суд, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, послався, в тому числі, на те, що захиснику не були надані матеріали справи для ознайомлення.

Однак, ці обґрунтування суперечать вимогам ст. 314 КПК України, оскільки даною нормою закону не передбачена можливість повернення обвинувального акта з підстав недотримання вимог ст. 290 КПК України щодо повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування та надання їй доступу до матеріалів досудового розслідування і єдиним можливим юридичним наслідком такого порушення є недопустимість доказів, що містяться у невідкритих матеріалах досудового розслідування.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду обвинувального акта в даному кримінальному провадженні у суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року, якою повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000103 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000103 у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3