В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
29 грудня 2017 року близько 14 год. 18 хв., ОСОБА_6 знаходячись поблизу будинку, розташованого за адресою м. Харків, вул. Лозівська, 5, діючи умисно, на підгрунті раптово виниклого конфлікту з раніше невідомим ОСОБА_4 , маючи злочинний намір направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоровю потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх наслідків, вийшов із автомобіля та почав штовхати обома руками потерпілого в спину, післ чого руками хаотично наніс не менше 4-х дарів в область голови та обличчя ОСОБА_7 після чого, ОСОБА_6 припинив свої злочинні дії, поїхавши з місця події. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 140-Ая/18 від 05.02.2018 року забій-гематоми та садна на голові, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Такі дії, ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленному обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, та щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення пояснив, що 29.12.2017 року у денний час виїзжаючи з території фірми, де він раніше працював, у нього виник словесний конфлікт із раніше невідомим йому ОСОБА_4 , який проходив біля машини. Після чого, він вийшов із автомобіля та почав штовхати ОСОБА_4 та наніс йому хаотично декілька ударів руками. Після того сів в автомобіль та поїхав звідти. Цивільний позов ОСОБА_4 визнав частково, а саме не визнав в частині відшкодування вартості лікування потерпілого у стоматолога, а також в частині розміру заявленої моральної шкоди, вважає що цей розмір повинен бути меншим. В іншій частині позов визнав та заявив про готовність відшкодувати потерпілому завдану шкоду.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина підтверджується іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду:
Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який суду пояснив: що він 29.12.2017 року приблизно у 14 годині проходив біля будинку за адресою м. Харків, вул. Лозівська. 5, та коли він проходив по дорозі, ОСОБА_6 виїзджав з території на автомобілі та майже не наїхав на нього, автомобіль зупинився фактично впритул до нього. У звязку із чим у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_6 , після чого він вже хотів піти далі, однак ОСОБА_6 вийшов із автомобіля та почав його штовхати та наносити хаотичні удари. Він ОСОБА_6 при цьому жодних ударів не наносив. Після цього ОСОБА_6 сів в автомобіль та поїхав. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , йому було завдано тілесних ушкоджень, а також пошкоджено куртку, а саме відірвано капюшон, та був пошкоджений зуб (скол). В результаті він був вимушений ремонтувати куртку, звертатися до лікаря стоматолога, та нести непередбачувані грошові витрати, в тому числі і на незаплановані поїздки на автомобілі для здійснення вказаних дій. Загальна сума понесених витрат склала 2607 грн., які він просив у цивільному позові стягнути із ОСОБА_6 . В тому числі зазначив, що йому була завдана моральна шкода, яку він оцінив у 10000 грн., про що ним також заявлено у цивільному позові. У судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується також письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду:
- відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01 2018 року були внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 35);
- з консультативного висновку лікаря-спеціаліста комунального закладу охорони здоровя Харківської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова від 29.12.2017 року вбачається які саме зафіксовані отримані тілесні ушкодження у ОСОБА_4 (а.с.36);
- відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 140-Ая/18 від 05.02.2018 року згідно наданої медичної документації у громадянина ОСОБА_4 встановлені наступні тілесні ушкодження: забій-гематоми та садна на голові. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, вірогідніше за все, за механізмом удар чи удар стиснення, а садна за механізмом тертя-ковзання. Морфологічна характеристика вищевказаних ушкоджень (колір, розмір, форма, індивідуальні особливості) відсутня у наданій медичній документації, а тому достовірно судити про термін утворення ушкоджень, а також про особливості поверхні, що ці ушкодження викликало не є можливим. Але, можливо припустити, що ці ушкодження сформувалося не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де й були встановлені, а саме 29.12.2017 року.
За ступенем тяжкості: забій-гематоми та садна на голові викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до Легких тілесних ушкоджень.
Діагноз: «Ушиби м`яких тканин лівої кисті», не може бути прийнятий до уваги при визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тому як встановлений на підставі суб`єктивних факторів та не підтверджений об`єктивними судово-медичними даними, даними інструментальних методів дослідження та відсутністю опису тілесних ушкоджень в цій ділянці.
Для об`єктивного, всебічного, повного й неупередженого, науково обґрунтованого розцінювання в судово-медичному відношенні діагнозів: «Травматичний скол емалі 17», які були встановлені при зверненні в лікувальний заклад, керуючись п.п. 4.1. та 4.4. наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року та ст.. 69 КПК України, потрібно надати в розпорядження судово-медичного експерта Оригінали медичної документації, з відображенням клінічного перебігу даної травми у повному обсязі. (а.с. 37-38);
- протоколом огляду речового доказу від 09.04.2018 року, а саме СD диску з відеозаписом з камери відеоспостереження території цеху за адресою м. Харків, вул. Лозівська, 5 (а.с. 39);
- СD диском з відеозаписом з камери відеоспостереження території цеху за адресою м. Харків, вул. Лозівська, 5, який був переглянутий у судовому засіданні, та на якому зафіксовані подія вчиненого кримінального правопорушення.
- постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 09.01.2018 року СD диск з відеозаписом з камери відеоспостереження території цеху за адресою м. Харків, вул. Лозівська, 5., визнано речовим доказом (а.с. 40);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.04.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , та спеціаліста, в ході якого ОСОБА_4 розповів про обставини вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення, та на статисті показав яким чином йому були завдані тілесні ушкодження (а.с. 42-45);
- відповідно до висновку експерта № 09-2027/2018 від 21.04.2018 року також зазначено, що покази ОСОБА_4 викладені ним у статусі потерпілого в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.04.2018 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в часині терміну і механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень при заподіянні 29.12.2017 року приблизно о 14-20 год, травматичних впливів в ділянку голови. Виходячи з наведеного, забій-гематоми та садна на голові могли бути отримані в строк та при обставинах, на які посилається ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту 20.04.2018 року ( а.с. 46-47).
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та находить їх достатніми та допустимими, такими що узгоджуються між собою, об`єктивно доказуючими вину обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим приходить до висновку щодо можливості покласти їх в основу ухваленого вироку суду.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 скоїв злочин та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання та останнього місця роботи характеризується позитивно, на теперішній час не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання.
Згідно досудової доповіді, складеної інспектором Холодногірського районного відділу філії державної установи Центр пробації в Харківській області, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі, або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у томі числі для окремих осіб).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.
Цивільний позов ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_6 як зазначено више визнав частково.
Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 позову, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як зазначив у судовому засіданні цивільний позивач потерпілий ОСОБА_4 до суми матеріальної шкоди він включив вартість лікування у лікаря-стоматолога у розмірі 1950 грн.. оскільки завданими ударами ОСОБА_6 пошкодив йому емаль зубу (скол).
Оскільки згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачення у завданні тілесного ушкодження у виді пошкодження емалі зуба (сколу) не пред`являлось, суду не надано доказів того, що обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено суспільно - небезпечне діяння, внаслідок якого ОСОБА_4 завдано вказне тілесне ушкодження, тобто відсутні дані, щоб свідчили про наявність у ОСОБА_4 права на звернення з позовом до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні в цій частині, то вказаний позов в частині стягнення вартості лікування у лікаря-стоматолога у розмірі 1950 грн. необхідно залишити без розгляду.
В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди суд вважає можливим задовольнити, приймаючи до уваги визнання позовних вимог ОСОБА_6 (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).
Що стосується заявлених потерпілим позовних вимог про відшкодування йому моральної шкоди обвинуваченим у розмірі 10 000 грн., то суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, підставою для відшкодування моральної шкоди є порушення прав особи, при цьому моральна шкода може полягати: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічні вимоги містяться у п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок вчинення протиправних дій ОСОБА_6 , а також те, що протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час вчинення відносно нього протиправних дій, моральних переживаннях у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень, наслідки ушкодження, характер та тривалість немайнових втрат, витрачанням часу на судові тяжби, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи майновий стан відповідача, приходить до висновку щодо задоволення позовних в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на його користь у розмірі 5 000 грн.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речовий доказ - СD диск з відеозаписом з камери відеоспостереження території цеху за адресою м. Харків, вул. Лозівська, 5 залишити в матеріалах справи.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 657 грн. (шістсот п`ятдесят сім грн..) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5 000 грн. (п`ять тисяч грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_4 в частині відшкодування вартості лікування у лікаря стоматолога у розмірі 1950 грн. - залишити без розгляду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1