УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000236 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, одруженого, працюючого директором ТОВ «Дари природи», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258-5 КК України,

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 18.10.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.258-5 КК України, а саме: у вчиненні фінансування тероризму з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обгрунтовуючи необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу, слідчий вказує на те, що 18.10.2018 та 19.10.2018 ОСОБА_5 на виклики до слідчого не з`явився, про поважність причини своєї неявки належним чином не повідомив, що у даному випадку свідчить про переховування підозрюваного від органу досудового розслідування.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що єдиним видом запобіжного заходу, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може бути лише тримання під вартою.

Прокурор підтримав доводи викладенні у клопотанні, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки на його думку підозра є обґрунтованою, а запобігти ризикам, на які послався слідчий у клопотанні може лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти застосування такого заходу як тримання під вартою.Оспорювали наявність даних на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.258-5 КК України, наявність реальних ризиків, вважаючи клопотання слідчого необґрунтованим.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, встановлено, що 27.07.2018 до ЄРДР були внесені дані за попередньою правовою кваліфікацію ч.2 ст.258-5 КК України, за наслідками досудового розслідування ОСОБА_5 18.10.2018 пред`явлена підозра у тому, що він підозрюється у вчиненні за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів фінансового або матеріального забезпечення терористичної організації.

Означені вище дії стороною обвинувачення кваліфікуються за ч.2 ст.258-5 КК України за обставин, що викладені у тексті підозри ( а.с.135 -147).

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, вважати що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 слідчий та прокурор посилається на зібрані у кримінальному провадженні докази, перелік яких наводить у клопотанні, зазначені докази були в повній мірі досліджені у судовому засіданні та ними є протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем, копії довідки про взяття на облік платника податку, копії контрактів, наказів, протоколів огляду.

Злочин за ч.2 ст.258-5 КК України є тяжким. Окрім того, законодавець обмежив застосування відносно осіб, що підозрюються у вчиненні вказаних злочинів, альтернативних видів запобіжних заходів, що зобов`язує більш відповідально ставитись до надання та оцінки доказів в обґрунтування підозри та ризиків, визначених ст.177 КПК України. При цьому зазначений тягар покладається на державу, від імені якої діють уповноважені особи.

Диспозиція частини 2 статті 258-5 КК України передбачає кримінальну відповідальність, зокрема, за фінансування тероризму, тобто дії, вчинені з метою фінансового або матеріального забезпечення терористичної організації, за кваліфікуючими ознаками за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Об`єктивна сторона злочину характеризується суспільно небезпечним діянням, яке полягає у фінансування тероризму,- в діях, пов`язаних з забезпеченням грошовими або матеріальними ресурсами терористичних організацій ДЛЯ ЗДІЙСНЕННЯ НИМИ ТЕРОРИСТИЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і СПЕЦІАЛЬНОЮ МЕТОЮ, зазначеною у диспозиції ч.1 ст.258-5 КК України.

Для визначення цих обставин необхідні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_5 надавав матеріальні активи, здійснював фінансування терористичної організації саме для забезпечення останньої вчинення терористичних актів, підготовку до їх вчинення та інше.

Наявність копій роздруківок, інших довідок та виписок, джерело походження яких невідоме, не засвідчених у встановленому законом порядку у відповідності до вимог ст. 99 КПК України не містить відомостей, які б вказували на те, що ТОВ « Дари природи» ( ІД 656624), яке зареєстроване на тимчасово окупованій території за законами, що не визнаються державою Україна має будь-яке відношення до самого підозрюваного. Останній не є його власником, не є службовою особою даного підприємства.

Наявність господарських правовідносин підприємства «Дари природи», що зареєстровано у встановлений законом спосіб на території України з підприємством ТОВ «Дари природи», утвореним поза межами правового поля не вказує на ознаки фінансування тероризму без наявності сукупності інших даних, які б свідчили про умисел на вчинення саме таких дій.

Слідчим суддею ураховується позиція Європейського суду з прав людини, зокрема викладена у п. 175 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, відповідно до якого «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
При застосуванні найбільш суворішого запобіжного заходу, який є безальтернативним у відповідності до вимог ч.5 ст.176 КПК України, необхідно неухильно дотримуватись процедури, встановленої як національним законодавством, так і нормами міжнародного права, які також є часткою законодавства держави Україна.
З урахуванням наведеного, доводів сторони захисту, які не спростовані стороною обвинувачення, слідчий суддя дійшов висновку про те, що доказів на обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, які б могли переконали неупередженого спостерігача, що останній можливо вчинив даний злочин, на даній стадії не надано.

Ч.2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, визначені ч.1 цієї статті.

У відповідності до принципу законності, обумовленому ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, окрім того, вказані особи повинні діяти у межах наданих повноважень.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд також не вбачає доказів, які б вказували на існування тих ризиків, на які посилається слідчий та прокурор.
Так, підозрюваний має постійне місце проживання на території Київської області, він одружений, має неповнолітню дитину та тяжко хворого члена родини, працює. Отже є соціально адаптованим та інтегрованим у сучасне суспільство.
Той факт, що він перетинав лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями не може ставитись йому у провину, або визначатись як ризик, оскільки останній діяв у встановлений законом спосіб та у відповідності до діючого порядку. Інше прокурором не доведено. Право на вільне пересування є гарантованим Конституцією України та може обмежуватись лише у встановленому законом порядку.
Доводи прокурора щодо наявності житла на окупованих територіях, проживання там рідних підозрюваного та рідних його дружини є цинічним, з огляду на ту ситуацію, яка склалась на тимчасово окупованих територіях держави України поза волею мешканців тих територій, які є повноправними громадянами України, та є жертвами військової агресії. Отже такі доводи не можуть апріорі ставитись у провину слідчим або прокурором, які повинні діяти у відповідності до Конституції України, дотримуватись охоронюваних головним Законом України прав та свобод громадян України.
Слід зазначити, що вказані доводи спростовані стороною захисту, до матеріалів долучені копії документів, що підтверджують відчуження підозрюваним нерухомості у 2014 році.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, слідчим суддею враховується позиція Європейського Суду з прав людини у справі "В. проти Швейцарії", зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Та обставина, що слідством не встановлені усі особи, що причетні до даного злочину, не може ставитись в провину підозрюваному та визначатись як ризик, оскільки таким чином перекладається відповідальність на особу, від волі якої не залежить проведення заходів в межах досудового розслідування для встановлення усіх причетних.
Даних про те, що ОСОБА_5 здійснював тиск, або перешкоджав будь-яким чином даному кримінальному провадженню не надано, зазначене є лише припущенням слідчого.
Стороною захисту зазначено про те, що дійсно підозрюваний викликався на допит, однак слідчий був завчасно повідомлений шляхом направлення листа про неможливість прибуття на виклик, зазначене слідчим та прокурором не спростовано.
Окрім того, ОСОБА_5 прибув на виклик слідчого судді самостійно, не був затриманий або доставлений правоохоронними органами, що вказує на його належну процесуальну поведінку й спростовує доводи слідчого щодо можливого ухилення від слідства.
Інші доводи, зокрема, щодо суспільного резонансу, можливого підкупу посадових осіб є надуманими та голослівними, отже також не приймаються до уваги. Такий фактор, як суспільний резонанс не може бути чинником впливу на посадових осіб, як засіб для досягнення мети, оскільки він суперечить засадам кримінального провадження, таким як верховенство права, законність, рівність перед законом і судом.
Відповідно до ст. 29 Конституції Україниніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Крім того, відповідно до ч. 1ст. 9 Конституції України,ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВРратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод .(далі - Конвенція).
Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.
Керуючись наведеним, суд враховує й дані про особи обвинуваченого, який працює, має постійне місце проживання, родину, є єдиним утриманцем членів родини, серед яких є малолітня дитина, раніше не судимий, що вказує на його позитивну репутацію у суспільстві. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Аналізуючи наведене, приходжу до висновку, що вказане клопотання є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України,

у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 05.11.2018.

Слідчий суддя: