Справа № 463/1855/18 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/626/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бишків Жовківського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2018 року,
в с т а н о в и л а :
Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 365, ст. 70 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на три роки. На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_7 позбавлено спеціального звання лейтенант міліції.
На підставі п.1 ч.1 ст. 72 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.01.2014 по 10.07.2015 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і постановлено вважати, що ОСОБА_7 відбув призначене за цим вироком покарання у виді позбавлення волі.

В порядку ст. 537 КПК України ОСОБА_7 звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про умовно-дорстрокове звільнення від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дорстрокове звільнення від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року.
На ухвалу суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати. В обгрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: вирок щодо нього в суді апеляційної інстанції не переглядався; на даний час він відбуває додаткове покарання у виді позбавлення права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки; на теперішній час ним відбуто 2/3 терміну додаткового покарання, що послужило підставою для звернення до Личаківського районного суду м. Львова із відповідним клопотанням. Рішення суду є незаконним та необгрунтованим, оскільки судом не було враховано те, що він вину повністю усвідомив, нових кримінальних правопорушень не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання позитивно характеризуюсь, відбув основне покарання, на даний час відбув більше 2/3 строку додаткового покарання, на утриманні має дві малолітніх дитини, також на судовому засіданні не був присутній представник Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації, де він перебуває на обліку та заведена наглядова справа.

При апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Представник філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримала і пояснила, що станом на 22.04.2018 ОСОБА_7 відбув 2/3 додаткового покарання, за час відбуття покарання порушень не допускав, зареєстрований як фізична особа підприємець.
Прокурор ОСОБА_8 вважає рішення суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , виступ прокурора, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.
Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання й дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При цьому воно можливе лише у випадку доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці та з врахуванням особи засудженого, його поведінки за весь час відбуття покарання, обставин та наслідків вчиненого злочину.
Між тим засуджений не довів своє виправлення ставленням до праці. Як вбачається з особової справи № 09/16 р. засудженого ОСОБА_7 , у 2017-2018 роках при дачі пояснень працівнику органу пробації ОСОБА_7 повідомляв, що він не працює, сім`ю забезпечує за рахунок тимчасового заробітку. Не надано доказів того, що ОСОБА_7 , працює, ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_7 про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неврахування судом першої інстанції обставин, які його характеризують, його сімейного стану, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції заслухав засудженого, думку прокурора, ретельно дослідив усі обставини та матеріали справи й на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов правильних висновків, які виклав у судовому рішенні й з якими погоджується колегія суддів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дорстрокове звільнення від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4