Провадження № 11-сс/4808/19/18
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.129 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 30 листопада 2018 року включно без визначення застави.

Слідчий суддя виходив з того, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.1 ст. 129 КК України. Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя врахував також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 вказаних вище злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані. Вважав, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу з подальшими доповненнями, в якій посилаючись на необґрунтованість та незаконність оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що слідчий суддя:

- грубо порушив критерії для обрання запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про застосування запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави;

- належним чином не перевірив наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, не встановив обґрунтованість таких підстав з огляду на встановлені конкретні обставини кримінального провадження;

- не врахував, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник вказує на те, що жодних доказів, які могли б вказувати на причетність ОСОБА_8 до вчинення, інкримінованих йому, правопорушень стороною обвинувачення не надано слідчому судді. Також, вважає недоведеною стороною обвинувачення наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, вказує, що не може бути доказом наявності ризиків посилання сторони обвинувачення на судимості ОСОБА_8 , оскільки з квітня 2001 року він не вчинив жодного злочину; наявність ризику переховування від органу досудового розслідування, суду повністю спростовується поведінкою підозрюваного, оскільки ОСОБА_8 після проведення за його місцем проживання обшуку 02.10.2018 року, добровільно з`явився до органу досудового розслідування, а також вже будучи в статусі підозрюваного - до Івано-Франківського міського суду; відсутній ризик впливу підозрюваним на свідків, оскільки таких немає. Також вважає, що слідчий суддя, всупереч вимогам КПК, не обґрунтувала чому вказаним ризикам не можна запобігти застосувавши більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що згідно з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, не визначати розмір застави у випадках, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, є правом, а не обов`язком слідчого судді, а безпідставне невизначення розміру застави є неприпустимим.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін;

- захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги з доповненнями і просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до положень ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Згідно ч.6 ст.107 КПК України незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Статтею 108 КПК України встановлено, що під час судового засідання ведеться журнал судового засідання.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 02.10.2018 року вівся журнал судового засідання (а.п. 33-34) та його фіксування за допомогою системи технічної фіксації судових процесів «Акорд». Однак, з відповіді Івано-Франківського міського суду на запит апеляційного суду вбачається, що звукозапис судового засідання Івано-Франківського міського суду від 02.10.2018 року, під час розгляду вказаного клопотання, не зберігся через вихід з ладу мікрофонів.

Разом з тим, сторони провадження в суді апеляційної інстанції не заперечили проти визнання судового засідання від 02.10.2018 року та результатів його здійснення чинними.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 посилається на те, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про наявність обґрунтованої підозри, оскільки слідчим та прокурором жодних доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, в судовому засіданні не надано та до матеріалів клопотання не долучено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до вимог п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення ( рішення у справі «Фокс, Кепбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Колегія суддів враховує, що обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п.п. «с» п.1 ст.5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну ( bona fide ) підозру».

Зокрема, у справі «Мюрей проти Сполученого Королівства» (1994 р.) Суд визначив, що «факти, які, є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий на цьому етапі провадженні не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог пункту 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя грубо порушив вимоги пункту 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення при вирішенні питання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .

Так, слідчий суддя безпідставно вказав на наявність обґрунтованої підозри незважаючи на те, що були відсутні будь-які дані, які вказували на можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вищевказаних правопорушень.

Зі змісту доводів прокурора вбачається, що він повністю визнає, що на час звернення з відповідним клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 були відсутні дані, які свідчили про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року та постановити нову ухвалу.

Колегією суддів встановлено, що 02 жовтня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.289, ч.1 ст.129 КК України (а.п.4-6), а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб; у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище; у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище; у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , при невстановлених слідством місці та обставинах, вступив у злочинну змову із невстановленими слідством особами, з якими в період часу з 13.04.2018 по 23.04.2018, з корисливим мотивом та метою вчинення крадіжки чужого майна прибули в АДРЕСА_2 , де діючи умисно, шляхом віджиму метало-пластикового вікна, проникли до будинку ОСОБА_10 , звідки таємно викрали: газовий котел марки "Вісман", двоконтурний, 29,9 Вт, виробництва Німеччина, вартістю 30 000 грн., опалювальні батареї моделі Корадо панельні, бокові в кількості шести штук білого кольору, виробництва Чехія, вартістю 750 грн. кожна, на загальну суму 4 500 грн., дві рушникосушарки, моделі Класик, виробництва Україна, вартістю 875 грн. кожна, на загальну суму 1 750 грн., пральну машину марки "Занусі", вартістю 2 500 грн., мікрохвильову піч марки "Самсунг", вартістю 750 грн., два м`які крісла зі шкіри і диван тримісний, розкладний до них світло-коричневого кольору (комплект), вартістю 25 000 грн., стіл журнальний дерев`яний, зі склом, вартістю 850 грн., два двоспальні дерев`яні ліжка із ортопедичними матрацами, виробництва Україна, вартістю 2 260 грн. кожне, на загальну суму 4 520 грн., кухонну витяжку, моделі Turbo, вартістю 980 грн., дві умивальні раковини керамічні з підставками та зміщувачами, вартістю 1 500 грн. кожна, на загальну суму 3 000 грн., підставку настінну для телевізора (кронштейн), вартістю 352 грн., телевізор марки Sony, вартістю 980 грн., чотири дерев`яні крісла та круглий стіл до них, темно-коричневого кольору, виробництва Україна, загальною вартістю 950 грн., шість дерев`яних табуретів, темно-синій велюровий верх, чорні ніжки, виробництва Україна, загальною вартістю 560 грн., водяний глибинний насос моделі Спрут, типу 3SQGD, потужністю 750 Вт, вартістю 2 500 грн., автомийку та нержавіючий розширювач-накопичувальний бак для води, об`ємом 24 л, виробництва Україна, вартістю 1 100 грн., дві пухові ковдри двоспальні з атласним верхом, вартістю 400 грн. кожне, загальною вартістю 800 грн., два комплекти різнокольорової білизни двоспальної (один бежевий з леопардовим малюнком та трояндами, інший червоний з геометричним малюнком), вартістю 450 грн. кожне, загальною вартістю 900 грн., два покривала атласних рожевих двоспальних, китайських, вартістю 700 грн., кожне, загальною вартістю 1 400 грн., два приліжкових килимки 100% бавовна, молочно-зеленого кольору, виробництва Польща, вартістю 450 грн., кожен, загальною вартістю 900 грн., набір із трьох каструль, двох пателень марки Berghoff, вартістю 680 грн., сокиру-колун, виробництва Німеччина, вартістю 230 грн., таким чином таємно викравши майна на загальну суму 85 202 грн., чим завдали ОСОБА_10 матеріальних збитків.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , при невстановлених слідством місці та обставинах, вступив у злочинну змову із невстановленими слідством особами, з якими в період часу із 00.10 год. по 02.00 год. 19.09.2018, повторно, умисно, шляхом крадіжки, незаконно заволоділи мотоциклом марки «Мустанг» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 8 000 грн., який знаходився на території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , чим завдали ОСОБА_11 матеріальну шкоду.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , при невстановлених слідством місці та обставинах, вступив у злочинну змову із невстановленими слідством особами, з якими 22.09.2018 приблизно о 02.00 год. прибули в АДРЕСА_3 , де шляхом віджиму пластикового вікна, проникли до гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_12 звідки, умисно, шляхом крадіжки, незаконно заволоділи мотоциклом марки «LZX 200S» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, чорного кольору зареєстрований на ОСОБА_13 , який був у неробочому стані, вартістю 10 000 грн. та мотоциклом марки Kayo HB GS 01 A, 2011 року випуску, червонного кольору, без номерних знаків, вартістю 20 000 грн., чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 30 000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 , при невстановлених слідством місці та обставинах, вступив у злочинну змову із ОСОБА_14 та невстановленими слідством особами, з якими в період часу з 00:30 год. по 01:40 год. 29.09.2018, з корисливим мотивом та метою вчинення крадіжки чужого майна прибули в АДРЕСА_4 , де діючи умисно, шляхом віджиму вхідних дерев`яних дверей, проникли до продуктового магазину, який належить на праві приватної власності ФОП ОСОБА_15 , звідки таємно викрали продукти харчування: шоколад, печиво, чіпси, сухарики, хліб, ковбасу, чай, каву, тушонку, сир твердий та горілчані вироби: горілку марки Greenday, Nemiroff, Хортиця, об`ємом по 0,5 л, в загальному 130 пляшок, коньяк Жан-Жак, об`ємом по 0,5 л та 0,25 л, в загальному 32 пляшки, вино марки Кагор, Болград, об`ємом по 0,5 л, в загальному 140 пляшок, шампанське марки Asti, об`ємом по 0,75 л, в загальному 14 пляшок, таким чином таємновикравши майна на загальну суму 28 000 грн., чим завдали ОСОБА_15 матеріальних збитків.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 27.09.2018, близько 14:00 год. у м. Надвірна, неподалік центрального ринку, ОСОБА_8 зустрів ОСОБА_16 , з яким на протязі тривалого часу перебував у неприязних відносинах. Тоді ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи і достовірно знаючи, що висловлені ним погрози та його дії здатнів икликати побоювання за своє життя і здоров`я у ОСОБА_16 і бажаючи цього, висловлював усні погрози йому вбивством, висловлюючи наміри фізичного знищення. Вказані погрози потерпілий сприймав як такі, що можуть здійснитися.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор стверджував, що на даний час в результаті застосування негласних(слідчих) дій органом досудового розслідування отримані достатні докази, які свідчать про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. У зв`язку з чим, подав письмове клопотання у порядку ст.404 КПК України про дослідження доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, оскільки вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується, а саме, копії:

- ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.09.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку у будинку та підсобних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_5 за місцем проживання ОСОБА_17 , в рамках кримінального провадження №0000254;

- протоколу обшуку від 02.10.2018 року, проведено на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.09.2018 року;

- ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 01.10.2018 року про надання дозволу на проведення обшуку у приміщенні кемпінгу «Оленка», що за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_18 , в рамках кримінального провадження №0000254;

- протоколу обшуку від 02.10.2018 року, проведено на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 01.10.2018 року.

Крім того, в судовому засідання колегією суддів досліджено, надані прокурором для огляду копії наступних документів: протокол за результатами проведення негласної слідчої-розшукової дії аудіо- відео контролю особи від 16.10.2018 року відповідно до якої були зафіксовані розмови між ОСОБА_8 ( ОСОБА_19 ), ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 ; протокол за результатами проведення негласної слідчої-розшукової дії аудіо- відео контролю особи від 04.10.2018 року відповідно до якого було організовано візуальне спостереження за ОСОБА_8 ( ОСОБА_19 ), який разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_20 29.09.2018 року в 01 год. 34 хв. приїхали на автомашині Volvо V50 д.н.з. НОМЕР_3 до будинку АДРЕСА_6 , де взяли декілька наповнених сумок з автомобіля та занесли їх до будинку.

Сукупність вищевказаних доказів, індивідуальні особливості та кількісний склад речей, які були виявлені в результаті проведення обшуку за місцем приміщення, що належить ОСОБА_18 та в приміщенні, доступ до якого був у ОСОБА_8 , характер розмов між ОСОБА_8 та іншими особами, який вказує на можливу підготовку до вчинення злочинів, результати візуального спостереження, які вказують на дії ОСОБА_8 , що можуть бути пов`язані зі зберіганнями викраденого майна, дають підстави апеляційній інстанції вважати, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_8 у причетності до вчинених кримінальних правопорушень.

Дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність досліджених доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що вищевказані докази, свідчать про обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити вказані правопорушення.

Колегія суддів вважає встановленим наявність ризиків, передбачених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що він може вчинити нові злочини, а злочини, у вчиненні яких він підозрюється були вчинені за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що він може впливати не тільки на свідків та потерпілих, а й на інших підозрюваних, що може значно ускладнити розслідування кримінальних правопорушень.

Зокрема, колегія суддів приймає до уваги мотиви злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , те що він не працевлаштований і на даний час не встановлені матеріальні джерела його доходів, що надає додаткові підстави вважати, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів приймає до уваги доводи захисту про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, родину, що у нього хворіє мати ОСОБА_22 , однак вважає, що вищевказані дані в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають підстави для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисника не наведено переконливих доводів щодо запобігання наявним ризикам в інший спосіб, ніж передбачений відповідним судовим рішенням. При цьому характеризуючі особу ОСОБА_8 дані, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Колегія суддів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховує характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, а також наявність судимості.

Колегія суддів, враховує характер пред`явленої підозри у вчиненні злочинів, які були вчинені за попередньою змовою, стадію на якій знаходиться розслідування кримінального провадження та особливості слідчих дій, які необхідно провести для встановлення обставин, які зможуть підтвердити або спростувати причетність підозрюваного до злочинів, дозволять перевірити правильність кваліфікації його дій, встановити інших осіб, які причетні до кримінального правопорушення і не встановлені на даний час.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.129 КК України.

Санкція ч.2 ст.289 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про те, що застава ОСОБА_8 може не обиратись, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, яке пов`язано з погрозою застосування насильства.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відповідно до повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, яке дійсно пов`язано з погрозою застосування насильства. Разом з тим, приймаючи до уваги, що вказаний злочин відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості і відповідно до вимог кримінального процесуального закону наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тільки даного злочину не дозволяє обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що підозрюваному ОСОБА_8 необхідно обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно з п.2 ч. 5 ст. 182 КК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, колегія суддів погоджується, що вказані обставини кримінального правопорушення свідчать про виключність випадку, при яких підозрюваному ОСОБА_8 слід застосувати заставу у розмірі, який перевищує зазначений у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

При визначенні підозрюваному розміру застави, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, та вважає за необхідне визначити заставу в межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352400 (триста п`ятдесят дві тисячі чотириста) гривень.

Керуючись ст.ст.177,178,183,184,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2018 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_23 від 02 жовтня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 30 листопада 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити розмір застави щодо ОСОБА_8 у межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352400 (триста п`ятдесят дві тисячі чотириста) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського апеляційного суду (Одержувач коштів: Івано-Франківський апеляційний суд; ; МФО: 820172; банк: Державна казначейська служба України, м. Київ; рахунок: 3264).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;

5) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею,судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

та роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя підписи ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

З оригіналом згідно. Суддя: ОСОБА_3