печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2017 року у кримінальному провадженні №0000525 від 14.09.2017 року.

З матеріалів клопотання вбачається, що у ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000525 від 14.09.2017 року, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2017 року у провадженні № 757/56501/17-к, накладено арешт на тимчасово вилучене у ході огляду місця ДТП майно.

У судове засідання особа, яка подала клопотання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. На вимогах клопотання наполягав.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000525 від 14.09.2017, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2017 року у провадженні № 757/56501/17-к, накладено арешт на вилучене у ході огляду місця ДТП майно, зокрема на: автомобіль Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер шасі № НОМЕР_2 і ключі від нього, які належать на праві власності ОСОБА_3 ; страховий поліс серії АК № 2467174 від 14.02.2017 року на автомобіль Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_1 ; посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2017 року, при арешті майна, слідчий суддя виходив з того, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів..
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Під час судового розгляду клопотання про скасування арешту майна встановлено, що процесуальний статус ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000525 не визначено, на разі у вказаному кримінальному провадженні проведено усі необхідні процесуальні та слідчі (розшукові) дії та експертизи, подальше утримання арештованого майна є занадто обтяжливим для ОСОБА_3 .
Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи викладене, стороною кримінального провадження, за клопотанням якої накладено арешт не доведено підстав для продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для скасування накладеного арешту.
Крім того, ОСОБА_3 не доведено необхідність передання вказаного майна на його зберігання, у зв`язку з чим клопотання підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити частково.
Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року у кримінальному провадженні №0000525 від 14.09.2017 на майно, а саме: автомобіль Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер шасі № НОМЕР_2 і ключі від нього, які належать на праві власності ОСОБА_3 ; страховий поліс серії АК № 2467174 від 14.02.2017 року на автомобіль Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_1 ; посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_1 .
В решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала не може бути оскарженою та підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1