Провадження № 1-кп/643/538/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003359 від 23.05.2017 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в середині березня 2017 року, в денний час, точної дати та часу в ході судового розслідування не встановлено, знаходився у орендованому ним кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , в якому він самочинно здійснював ремонт мобільних телефонів та продаж аксесуарів, без відповідної державної реєстрації, до останнього звернувся мало знайомий ОСОБА_7 за послугою з ремонту мобільного телефону «Meizu M3 Note 32Gb» сірого кольору, який був в несправному стані, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №319 від 21.10.2017 року 600 грн. Після того, як ОСОБА_7 залишив вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_4 та заплатив за послугу по виконанню ремонту у розмірі 1200,00 грн., ОСОБА_4 згідно умов договору пообіцяв виконати ремонтні роботи в строк два тижні, достовірно знаючи, що мобільний телефон «Meizu М3 Note 32Gb» належить ОСОБА_7 , діючи за заздалегідь запланованим умислом, спрямованим на оволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою з корисливих мотивів, в обумовлені між ними строки не повернув наданий йому для ремонту мобільний телефон, розпорядившись викраденим майном та грошовими коштами на свій розсуд. Таким чином ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 1800,00 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в березні-квітні 2017 року, точної дати та часу в ході судового розслідування не встановлено, знаходився у орендованому ним кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , в якому він самочинно здійснював ремонт мобільних телефонів та продаж аксесуарів, без відповідної державної реєстрації, до останнього звернулась мало знайома ОСОБА_8 за послугою з ремонту мобільного телефону «Iphone 4s 16 Gb», білого кольору, який був в несправному стані, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 319 від 21.10.2017 току 800,00 грн. Після того, як ОСОБА_8 залишила вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_4 та заплатила за послугу по виконанню ремонту у розмірі1200 грн., ОСОБА_4 згідно умов усного договору пообіцяв виконати ремонтні роботи в строк два тижні, достовірно знаючи, що мобільний телефон «Iphone 4s 16 Gb» належить ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , діючи за заздалегідь запланованим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, повторно, в обумовлені між ними строки не повернув наданий йому для ремонту мобільний телефон, розпорядившись краденим майном та грошовими коштами на свій розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 2000,00 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27.04.2017 року, в денний час, знаходився у орендованому ним кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , в якому він самочинно здійснював ремонт мобільних телефонів та продаж аксесуарів, без відповідної державної реєстрації, в час до останнього звернувся мало знайомий ОСОБА_9 за послугою з ремонту мобільного телефону «Samsung S4 mini», чорного кольору, який мав пошкодження, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 319від 21.10.2017 року 400,00 грн., та планшету «Asus Memo Pat», чорного кольору, який був не в справному стані, вартістю, згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 319 від 21.10.2017 100,00 грн. Після того, як ОСОБА_9 залишив вищевказану техніку ОСОБА_4 та заплатив за послугу по виконанню ремонту у розмірі 600,00 грн., ОСОБА_4 згідно умов усного договору пообіцяв виконати ремонтні роботи в строк один тиждень, достовірно знаючи, що мобільний телефон «Samsung S4 mini» та планшет «Asus Memo Pat» -належить ОСОБА_9 , діючи за заздалегідь запланованим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою з корисливих мотивів, повторно, в обумовлені між ними строки не повернув надану йому для ремонту техніку, розпорядившись викраденим майном та грошовими коштами на свій розсуд. В подальшому ОСОБА_4 діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою з корисливих мотивів, 29.04.2017 в денний час зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що за ремонті роботи йому необхідно доплатити ще 1500,00 грн., які ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_4 сплатив останньому на його вимогу, перерахувавши вказану суму на зазначену ОСОБА_4 банківську картку № НОМЕР_1 , видану ПАТ КБ «Приватбанк» дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_10 . Вказані грошові кошти ОСОБА_4 також звернув на свою користь, не повернувши ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2600,00 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27.04.2017 року, в денний час, знаходився у орендованому ним кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , в якому він самочинно здійснював ремонт мобільних телефонів та продаж аксесуарів, без відповідної державної реєстрації, в цей час до останнього звернулась мало знайома ОСОБА_11 за послугою ремонту мобільного телефону «Asus Zenfone 6», білого кольору, який був в несправному стані, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №319 від 21.10.2017 року 490,00 грн. Після того, як ОСОБА_11 залишила вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_4 та заплатила за послугу по виконанню ремонту у розмірі 300,00 грн., ОСОБА_4 згідно умов договору обіцяв виконати ремонтні роботи близько двох тижнів, достовірно знаючи, що мобільний телефон «Asus Zenfone 6» належить ОСОБА_11 , ОСОБА_4 діючи за заздалегідь запланованим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою з корисливих мотивів, повторно, в обумовлені між ними строки не повернув наданий йому для ремонту мобільний телефон, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд. Таким чином ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 790,00 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 28.04.2017, приблизно о 11.00год., знаходився у орендованому ним кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , в якому він самочинно здійснював ремонт мобільних телефонів та продаж аксесуарів, без відповідної державної реєстрації, до останнього звернувся неповнолітній ОСОБА_12 за послугою надання на реалізацію мобільного телефону «Iphone 5s 16 Gb», сірого кольору, вартістю, гідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 319 від 21.10.2017 року 5700 грн. Після того, як ОСОБА_12 залишив вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_4 , останній згідно умов усного договору пообіцяв після його продажу передати гроші, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що мобільний телефон «Iphone 5s 16 Gb» належить ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , діючи за заздалегідь запланованим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, повторно, в обумовлені між ними строки не повернув наданий йому для продажу мобільний телефон, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд. Таким чином ОСОБА_4 заподіяв потерпілому, батьку ОСОБА_12 - ОСОБА_13 матеріальний збиток у сумі 5700,00 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України визнав повністю та дав показання, які відповідають обставинам скоєння кримінальних правопорушень, викладеним у обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.
За таких обставин, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів.
Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доказана та кваліфікує його діїза:

- ч.1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

- ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України, суд вважає доведеною в повному обсязі.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення та данні про його особу.
Судом вивчались дані про особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_4 не працює, одружений, раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
При вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, сприяння суду у встановленні істини по справі, та визнає ці обставини, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Таким чином, суд вважає за необхідне за ч. 1 ст. 190 КК України призначити покарання у вигляді обмеження волі;
За ч.2 ст.190 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у скоєному, шкоду потерпілим відшкодував в повному обсязі, суд вважає, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому застосовує до обвинуваченого ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Крім того, ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 26.10.2017 року накладено арешт на майно, яке було вилучено 25.10.2017 року під час проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 879,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За таких обставин, суд вважає за можливе зняти арешт з вказаного майна.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 174, 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 1 /одного/ року обмеження волі.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити іспитовий строк на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зняти арешт, накладений ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 26.10.2017 року на майно, яке було вилучено 25.10.2017 року під час проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 879,00 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1