провадження 1-кс/760/5589/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 28 березня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в:

16 квітня 2018 року в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 28 березня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим.
18 квітня 2018 року по даній скарзі було відкрито провадження та призначено до розгляду на 24 квітня 2018 року о 14 год. 00 хв. і станом на час розгляду скарги в розпорядженні слідчого судді були відсутні будь-які документи, що б підтверджуть поважність неприбуття в судове засідання адвоката ОСОБА_4 та його довірителя.
Детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 заперечував, щодо задоволення скарги.
Відповідно до частини 3 статті 306 КПК розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Вивчивши скаргу, додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Кримінально процесуальний кодекс України не містить загального положення про заборону зловживання процесуальними правами.
Заборона зловживання процесуальними правами не потребує закріплення у нормах КПК України, оскільки вона є загальноправовим (конституційним) принципом і поширюється на всі галузі права.
На думку слідчого судді, неявка без поважної причини особи, яка подала скаргу, свідчить про фактичне не підтримання поданої скарги.
Згідно приписів частини 1, 2, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.
Відповідно до статті 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Виходячи з принципів змагальності і диспозитивності кримінального процесу, визначених статтями 7, 22, 26 КПК України, оскільки особа, яка подала скаргу в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена, що на думку слідчого судді свідчить проте, що вона не підтримує вимоги скарги, з якою звернулась.
Окрему увагу, слідчий суддя звертає на наступне.
Згідно частини 1 статті 55 КК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до положень статті 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право:
1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Дослідивши додані до скарги документи, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 28 березня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим громадянина ОСОБА_5 є законною та обгрунтованою і те, що громадянин ОСОБА_5 повідомив правоохоронний орган про ймовірне вчинення злочину працівником НАБ України, передбаченого статтею 366-1 КК України (декларування недостовірної інформації) не є підставою для визнання потерпілим заявника у можливо вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки не може безпосередньо порушувати права та інтереси заявника.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 303, 305-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 28 березня 2018 року про відмову у визнанні потерпілим залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1