Справа № 464/1186/18
пр.№ 1-кп/464/233/18
У Х В А Л А
25 червня 2018 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Львові кримінальне провадження №464/1186/18 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

У провадженні суду знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02 травня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 червня 2018 року включно без визначення розміру застави.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою,покликаючись на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та про наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 щодо задоволення даного клопотання заперечили, покликаючись на те, що на даний час досудове розслідування завершене і неможливо будь-яким чином знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 не переховувався від органів досудового розслідування, відсутні докази, які свідчили б про те, що ОСОБА_7 намагався незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а відтак відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України. Окрім цього зазначили, що потерпілий ОСОБА_8 під час допиту у судовому засіданні не впізнав обвинувачених та ствердив, що невпевнений, чи це саме вони вчиняли відносно нього кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечили, вважають таке безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч.3 даної статті незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Враховуючи особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, місце проживання, те, що підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, обставини, які суд враховував при обранні запобіжного заходу, не змінилися, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому слід продовжити такому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за даних обставин суд вважає недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам. Покликання обвинуваченого та захисника на необгрунтованість підозри ОСОБА_7 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях у зв'язку із наданими у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_9 показаннями, а відтак відсутність підстав для утримання ОСОБА_7 під вартою,є передчасними, оскільки при обранні йому, а в подальшому і при продовженні строку дії такого суд враховував не лише показання потерпілого ОСОБА_9 , дані під час досудового розслідування, але і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, місце проживання, майновий стан, вагомість інших наведених доказів про вчинення обвинуваченим кримінального провопорушення. Разом із тим суд звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_8 під час допиту у судовому засіданні не зміг ствердно пригадати, чи саме даними обвинуваченими вчинено кримінальне правопорушення відносно нього, як і не ствердив протилежнього, судом не здійснено допит свідків сторони обвинувачення, не досліджено письмові та інші докази у межах даного кримінального провадження.
Водночас, враховуючи наявність обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а саме вчинення злочину із застосуванням насильства, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зокрема майновий стан обвинуваченого, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 315, 369-372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Рязань Російської Федерації, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити до 23 серпня 2018 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1