Справа № 495/3749/18
Номер провадження 1-кп/495/300/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинувачених : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за участю потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 125 ч.1, ст. 125 ч.2, ст. 365 ч.2 КК України, ОСОБА_5 за ст. 125 ч.2, ст. 365 ч.2КК України, ОСОБА_6 за ст. 125 ч.1, ст. 365 ч.2, ОСОБА_7 за ст. 125 ч.1, 365 ч.2 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2007 року приблизно біля 21-22 год. 00 хв. ночі, більш точний час не виявилося можливим встановити, начальником сектору громадської безпеки Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 з дільничним інспектором міліції Білгород- Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_12 та дільничним інспектором того ж відділку ОСОБА_7 перебували у барі «Шанс» розташованому по вул. Набережна, 38, с. Курортне, Білгород- Дністровського району, Одеської області.
Приблизно біля 21-22 год. 00 хв. точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 вийшов з бару, до нього звернулась особа, яка проходила біля бару «Шанс», а саме ОСОБА_13 , який перебував на лікуванні в санаторії «Приморський» в с. Курортне. Під час розмови останній представився майором міліції, а також пояснив, що працює слідчим Іршавського РВ ГУМВС України в Закарпатській області, при цьому показав ОСОБА_6 своє службове посвідчення та поцікавився в останнього де можна зробити відмітку в відпускному посвідченні. ОСОБА_6 , достовірно знав, що ОСОБА_13 являється співробітником міліції, відразу ж викликав з бару ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та у них раптово виник спільний умисел на вчинення кримінального правопорушення.
У порушення вимог ст. ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію» № 565 - XII в редакції від 20.12.1990 умисно, перевищуючи свої службові повноваження вчинили дії, які явно виходять за межі даних йому прав і службових повноважень, дав їм усну вказівку на затримання ОСОБА_13 . Останній повторно представився співробітником міліції, після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відразу ж стали наносити удари руками ОСОБА_13 в область обличчя та грудної клітки, (встановити кількість ударів досудовим розслідуванням не виявилось можливим), при цьому ОСОБА_6 тримав руками ОСОБА_13 за одяг. Після цього, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 у порушення вимог ст. 14 Закону України «Про міліцію» № 565 - XII в редакції від 20.12.1990 завели руки ОСОБА_13 за спину, а ОСОБА_7 одягнув спеціальний засіб наручники, після цього спільно повалили ОСОБА_13 на землю і всі разом завдали удари ногами, (кількість ударів досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим), не звертаючи увагу на вислови вимоги в їхню сторону зі сторони сторонніх громадян про припинення протиправних дій.
Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 підняли ОСОБА_13 з землі, підвели до металевої огорожі та пристебнули його наручниками за ворота, після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 по черзі стали наносити удари ОСОБА_13 в область обличчя та грудної клітки, (кількість ударів досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим). Через деякий час ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відстебнули ОСОБА_13 від металевої огорожі, посадили на заднє сидіння автомобіля «Таврія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_7 / де ОСОБА_4 наніс ще декілька ударів рукою в область обличчя ОСОБА_13 (кількість ударів та якою рукою досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим).
На вищевказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 доставили ОСОБА_13 в приміщення Приморської сільської ради, де в кабінеті дільничного інспектора ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знову почали бити ОСОБА_13 спричиняючи удари по черзі руками по обличчю та в область грудної клітки кількість ударів досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим).
Під час знаходження в кабінеті дільничного інспектора надійшов дзвінок від чергового Білгород-Дністровського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_14 , який повідомив, що згідно повідомлення чергового Іршавського РВ ГУМВС України в Закарпатській області, ОСОБА_13 дійсно являється співробітником Іршавського РВ ГУМВС в званні майора та на посаді слідчого, тим самим засвідчив особу ОСОБА_13 .
Далі, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 усвідомлюючи те, що особистість ОСОБА_13 встановлена, що останній дійсно є співробітником правоохоронного органу, а також усвідомлюючи незаконне затримання та притягнення його до адміністративної відповідальності, на вказаному автомобілі доставили останнього до Білгород-Дністровської психіатричної лікарні, де за направленням ОСОБА_7 відносно потерпілого було проведено медичне освідування на наявність алкоголю.
Після проведення медичного освідування ОСОБА_13 був доставлений вище вказаними співробітниками міліції в чергову частину Білгород-Дністровського РВ ГУМВС України в Одеській області, де ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 почали наполягати на тому, щоб ОСОБА_14 оформив затримання ОСОБА_13 для подальшого притягнення до адміністративної відповідальності. ОСОБА_14 відмовився оформлювати затримання ОСОБА_13 мотивуючи тим, що не має достатніх підстав для затримання, так як особа ОСОБА_13 встановлена. В подальшому відносно слідчого Іршавського РВ ГУМВС України в Закарпатській області, ОСОБА_13 не було складено ні адміністративного протоколу, ні протоколу про затримання. Разом з цим, ОСОБА_13 не скоював правопорушення.
У результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ОСОБА_13 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді ссадини обличчя, віднесені до категорії легких тілесних пошкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 досудовим розслідуванням кваліфіковані ч. 1 ст. 125 КК України - спричинення легких тілесних ушкоджень та ч. 2 ст. 365 КК України за кваліфікуючими ознаками - перевищення службових повноважень, тобто, умисне здійснення службовою особою дій, які явно виходять за межі даних йому прав і службових повноважень, які супроводжувалися насильством.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказала, що дійсно, чинним кримінально-процесуальним законодавством передбачено звільнення особи від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 просили суд його заволинити.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 просили його задовольнити.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого з тих причин, що обвинуваченими не відшкодована завдана йому шкода.

Вивчивши клопотання, заслухавши сторін, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Розглядаючи зазначене клопотання, суд виходить із положень КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, передбачених ст. 125 ч.1, 365 ч.2 КК України минуло понад 10 років.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України передбачено кримінальну відповідальність у вигляді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
У відповідності до ч.4 ст. 12 КК України, тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з фактичних обставин та те, що на час судового засідання сплинули, передбачені п.4 ч.1 ст. 49 КК України строки притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, 284, 285, 286, 287, 288, 314, 372, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, ст. 125 ч.1, ст.365 ч.2 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Цивільний позов ОСОБА_11 на загальну суму 251 853,64 грн. залишити без розгляду з правом пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя :