Справа № 343/1943/18
Провадження № 11-сс/4808/48/18
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2018 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 фактично висловив свою незгоду з рішенням слідчого судді, вважав його незаконним. Захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного, додав, що просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.10.2018 року задоволено клопотання заступника начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000663 від 24.10.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначив те, що в судовому засіданні прокурор довів існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя врахував наявність доказів про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та його ступень тяжкості. Також, слідчим суддею визнано неможливим застосування до підозрюваного інших більш м`яких видів запобіжного заходу, що належним чином обґрунтовано у рішенні. Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, не визначити розмір застави, обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України із застосуванням насильства, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, дає право судді не визначати розмір застави у такому кримінальному провадженні.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 просили вимоги апеляційної скарги задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, обрати щодо підозрюваного запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у виді домашнього арешту;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, Долинським ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000663, відомості про яке 24.10.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України (а.п. 5).

25.10.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України (а.п. 45-46).

26.10.2018 року заступник начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 (а.п. 1-3).

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 26.10.2018 року вказане клопотання задоволено (а.п. 55-56).

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, прийняв законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає як діючому законодавству, так й практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), з урахуванням приписів ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з вимогами ч. 3 та ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

На думку колегії суддів, вказані вимоги закону слідчим суддею дотримано в повному обсязі.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються органи досудового розслідування у клопотанні, колегія суддів вважає, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України. Крім того, виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, органами досудового розслідування зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з кримінальним правопорушенням, в якому останній підозрюється, підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: 1) витягом з ЄРДР за №0000663 від 24.10.2018 року, згідно якого 23.10.2018 року близько 23-50 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні будинку ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_1 , застосовуючи фізичне насильство, вступив в статеві зносини без її згоди, зґвалтував її (а.п. 5); 2) рапортом оперативного чергового ВП № 5613 від 24.10.2018 року, згідно якого, до чергової частини надійшло повідомлення у телефонному режимі від ОСОБА_12 , яка доглядає за ОСОБА_11 , про зґвалтування останньої вночі та нанесення їй тілесних ушкоджень (а.п. 6); 3) протоколами: огляду місця події від 24.10.2018 року (а.п. 8-11), допиту потерпілої ОСОБА_11 від 24.10.2018 року; допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 24.10.2018 року (а.п. 12-17); затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 24.10.2018 року (а.п. 18-22); пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2018 року (а.п. 23-26), згідно якого потерпіла впізнали особу під №1 з ліва направо, яким виявився ОСОБА_7 ; допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 24.10.2018 року (а.п. 34-36).

Сукупність цих доказів дають підстави колегії суддів вважати, що вірогідність причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

Крім цього, діючим законодавством передбачено, що розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен, окрім даних, передбачених ст. 177 КПК України, взяти до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим суддею встановлено, що перевіряючи доводи органа досудового розслідування на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: перешкоджання кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків; переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 .

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи вказаний вище припис, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 зокрема: вік підозрюваного, а також те, що злочин вчинено в період непогашеної судимості за умисний злочин, стан здоров`я, відсутність на обліку у психоневрологічному та наркологічному кабінетах, характер вчиненого кримінального правопорушення, майновий стан, відсутність стійких соціальних зв`язків.

Крім того, слідчий суддя обираючи саме такий вид запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 як тримання під вартою, врахував й інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, обґрунтування щодо яких, міститься в судовому рішенні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років без альтернативного призначення іншого покарання, не має міцних соціальних зав`язків, усвідомлює неминучість покарання за злочин, оскільки раніше був судимий за вчинення умисних злочинів, та знов вчинив злочин у період непогашеної судимості, що свідчить, на думку слідчого судді, з якою погоджується й колегія суддів, про його стійку злочинну спрямованість, та поза всяким розумним сумнівом, вказує на те, що ОСОБА_7 може вчинити заявлені у клопотанні органа досудового розслідування ризики та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя належним чином мотивував свої висновки щодо неможливості застосування щодо ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, як про це наголошував захисник ОСОБА_9 , виходячи з наведених вище обставин.

На підставі наведеного, з урахуванням даних про особу підозрюваного, в сукупності з іншими матеріалами провадження, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання органа досудового розслідування про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права останнього на свободу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, на думку колегії суддів, слідчий суддя з урахуванням приписів ч. 4 ст.183 КПК України, дійшов правильного висновку щодо не визначення розміру застави, внаслідок підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що наголошували підозрюваний та його захисник, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 183, 194, 198, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2018 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5