Постанова
Іменем України
10 липня 2018 року

м. Київ
справа № 752/3168/14-к
провадження № 51-2579 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Голосіївського
районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015028, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини.
За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за частиною 2 статті 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі статті 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на термін 3 роки та на нього покладено обов`язки, передбачені статтею 76 цього Кодексу.
Відповідно до пункту «в» статті 1 Закону України від 8 квітня 2014 року № 1185-VII «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання.
ОСОБА_5 позбавлено права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалено запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 105 535 грн, а також вирішено питання щодо судових витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
21 грудня 2013 року о 21:30 ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ВМW 735», (д.н.з. НОМЕР_1 ), у м. Києві зі сторони Столичного шосе по просп. Науки у напрямку Московської площі зі швидкістю понад 60 км/год, по сухому, чистому асфальтобетонному покриттю, у темну пору доби, в порушення вимог підпункту «б» пунктів 2.3.6, пунктів 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля будинку № 50 по просп. Науки, здійснив передньою частиною керованого ним транспортного засобу зіткнення із задньою частиною транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», (д.н.з. НОМЕР_2 ), в якому з правого боку сидів пасажир ОСОБА_8 . Від зіткнення останній отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року (виправлено описку ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2017 року замість дати постановлення ухвали суду «25 травня 2016 року» виправлено на «25 травня 2017 року») вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 змінено.
На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_5 звільнено від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
У решті вирок районного суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження на підставі невстановлення достатніх доказів для доведеності винуватості особи та вичерпання можливості їх отримання.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що засуджений через отримані травми не пам`ятає обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також тим, що раптове погіршення стану його здоров`я було залишено без перевірки. Вказане на думку захисника є неповнотою встановлення та дослідження доказів у провадженні, що унеможливлює призначення покарання з огляду на зазначене.
Захисник вказує, що суд при постановленні рішення послався на показання свідків, які є зацікавленими у результаті розгляду кримінального провадження, висновком експерта, яким досліджено версії засудженого та свідка ОСОБА_9 . Не перевірив версії про здійснення транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» маневру ліворуч на смугу руху, якою рухався транспортний засіб засудженого, й інших версій на вимогу сторони захисту.
Також вважає, що протокол слідчого експерименту мав бути визнаний недопустимим через порушення умов відтворення, оскільки під час експерименту було залучено автомобіль «Toyota Camry» замість «ВМW».
Крім того, захисник стверджує, що формулювання обвинувачення є неконкретним при посиланні на висновок експерта, а інші докази судом перелічено, але не проаналізовано. Також захисник вважає необґрунтованим рішення суду в частині визначення розміру стягнутої моральної шкоди.
У зв`язку з цим неповне дослідження обставин виникнення події розцінює як грубе порушення права на захист, а висновки суду вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях.
Також вказує, що судом апеляційної інстанції не виправлено зазначених недоліків, не надано відповідей на всі доводи апеляційної скарги захисника засудженого, що впливає на законність та обґрунтованість рішення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого та захисника, які підтримали касаційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення такої скарги, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.
Мотиви Суду.
Згідно зі статтею 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК)
суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до вимог статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Натомість у касаційній скарзі захисник вказує про неправильне трактування судом першої інстанції показань свідків та незіставлення їх з показаннями свідка
ОСОБА_9 , наводить версії виникнення обставин події, ставить під сумнів достовірність доказів у провадженні та висновки експертних досліджень тощо. Тобто така перевірка з огляду на наведені обставини та норми закону не

належить до повноважень касаційного суду.
Утім доводи захисника, які є аналогічними тим, що перевірялися в суді апеляційної інстанції та зазначалися в апеляційній скарзі, про порушення презумпції невинуватості судом першої інстанції, є безпідставними.
За вимогами частини 1 статті 7 КПК зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до статті 17 КПК передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Такими нормами процесуального закону захисник обґрунтовує невинуватість свого підзахисного у вказаному кримінальному правопорушенні, оскільки вважає, що його вина не доведена та вичерпані можливості отримання додаткових доказів.
Однак це твердження спростовується таким.
Як встановлено у вироку суду першої інстанції, порушення ОСОБА_5 вимог підпункту «б» пункту 2.3, пунктів 12.3, 12.4 ПДР перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Такі обставини були з`ясовані внаслідок дослідження показань ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , письмових даних, а також шляхом проведення експертних досліджень, у тому числі за показаннями цих осіб.
Зокрема з показань свідків та учасників події встановлено обставини, які передували дорожній пригоді, та обстановку після її виникнення, як то, що рух транспортних засобів, їх розташування на проїжджій частині, увімкнення фар та габаритних ліхтарів, освітлення проїжджої частини, швидкість руху, обстановка навколо тощо. Потім повідомлені дані перевірялися під час слідчих експериментів та досліджувалися експертним шляхом.
Відповідно до наданих у суді першої інстанції показань ОСОБА_5 , він рухався зі швидкістю 80 км/год по третій смузі руху, перед зіткненням не гальмував, ніяких перешкод не бачив, про освітлення дороги не пам`ятає. У свою чергу водій ОСОБА_10 вказував, що була темна пора доби, проїжджа частина добре освітлювалася, він рухався в третій смузі руху зі швидкістю 20 км/год, з увімкненими світловими покажчиками повороту ліворуч, перед пішохідним переходом був розрив дорожньої розмітки і він хотів здійснити маневр повороту ліворуч, але, не доїхавши до вказаної ділянки дороги, раптово відчув удар в задню частину автомобіля.
Зазначені обставини відобразив у своїх показаннях і свідок ОСОБА_16 . Він вказав іншу швидкість транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 , ніж та, яку назвав останній, підтвердив зменшення швидкості автомобіля, яким керував ОСОБА_10 , і те, що цей автомобіль підкочувався до пішохідного переходу, коли його наздогнав автомобіль ОСОБА_5 . Крім того, повідомив про розташування транспортних засобів після дорожньої пригоди.
Наведені показання перевірялися під час слідчих експериментів, були підтверджені учасниками події, а також слугували вихідними даними експертних досліджень.
Інші свідки вказували розташування транспортних засобів та повідомляли умови після виникнення дорожньої пригоди, були правильно досліджені судами та покладені в основу висновків. Суд не вбачає зацікавленості свідків, на яку покликається захисник, з огляду на повідомлені ними обставини.
Для встановлення обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, було призначено експертне дослідження за показаннями учасників події, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .
Відповідно до висновку експерта №95/та від 26 лютого 2014 року за версією водія ОСОБА_5 експертом установлена невідповідність дій останнього вимогам пункту 12.3 ПДР, що і було з технічної точки зору причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Цим же висновком було досліджено версію свідка ОСОБА_11 , з якої експерт вбачав невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам пункту 12.4 ПДР, що і було з технічної точки зору причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Свої висновки експерт ОСОБА_17 підтвердила в судовому засіданні та вказала, що експертиза проводилась виключно за постановою слідчого та на підставі наданих вихідних даних.
Натомість у касаційній скарзі захисника нові дані не наведені. Про вказане зазначали і суди, коли визнавали безпідставними клопотання сторони захисту про повторне призначення експертиз.
Крім того, у висновку №53/ат від 13 лютого 2014 року експертом вказано, що місце зіткнення та розташуванням при цьому транспортних засобів знаходиться перед початком осипу скла та пластику і з кінцевим розташуванням вказаних транспортних засобів, що зафіксовані в схемі ДТП, а в момент первинного
контакту повздовжні вісі транспортних засобів «BMW735» (під керуванням водія ОСОБА_5 ) і «Chevrolet Lacetti» розташовувалися під кутом приблизно 15 градусів, що у дослідницькій частині зображено схематично.

Доводи захисника про недоведеність винуватості засудженого з тієї підстави, що транспортний засіб був розташований під кутом, об`єктивно є неспроможними. Адже такі висновки перевірялися під час дослідження версій за показаннями учасників події, а розташування під цим кутом не спростовує того, що транспортний засіб ОСОБА_5 рухався по тій же смузі, де відбулося зіткнення і де знаходився транспортний засіб ОСОБА_10 .
Разом з цим, як видно з матеріалів провадження, в суді першої інстанції були перевірені версії сторони захисту, про що наведені відповідні мотиви. У зв`язку з цим Суд не має підстав вважати, що розгляд кримінального провадження проведено неповно, необ`єктивно, а висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 підтверджується іншими зібраними у провадженні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 грудня 2013 року, в якому фототаблицею зафіксовано саму подію ДТП і зазначено, що водій ОСОБА_5 зник з місця пригоди на невідомому автомобілі та скаржився на стан здоров`я; схемою місця ДТП; висновком судово-медичної експертизи № 2160/Е від 13 січня 2014 року, згідно з яким при судово-медичному дослідженні медичних даних при надходженні до стаціонару у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя і належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень; протоколом огляду місця події транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» та доданими фототаблиць із зображенням пошкоджень та деформації.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що доводи захисника про невстановлення
достатніх доказів для доведеності винуватості його підзахисного у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК, а також про те, що вичерпані можливості їх отримання, не підтвердилися.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок районного суду, у межах апеляційної скарги захисника засудженого зважив на його доводи. При цьому зазначив, що крім наданої стороною обвинувачення версії, яка ґрунтувалась на показаннях свідка ОСОБА_11 , - очевидця подій, також розглядалась і версія водія ОСОБА_5 , з урахуванням висновку експертизи №95/ат від 26 лютого 2014 року. Суд дійшов правильного висновку, що ДТП сталася внаслідок недотримання Правил дорожнього руху України саме ОСОБА_5 .
З такою позицією погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки під час судового розгляду та в суді апеляційної інстанції були ретельно перевірені надані суду докази, встановлено обставини подій, які узгоджуються з показаннями свідків та письмовими доказами у провадженні, та суди правильно дійшли висновку про наявність у діях засудженого складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК.
Твердження засудженого про недопустимість такого доказу, як протокол слідчого експерименту від 11 лютого 2014 року, перевірялось, як у суді першої інстанції так і в апеляційному суді. Посилання захисника на використання в такому експерименті автомобіля «Toyota Camry» замість «ВМW», є безпідставними, оскільки під час слідчого експерименту встановлювалася відстань, за якої можливо побачити транспортний засіб «Chevrolet Lacetti» з місця водія « НОМЕР_3 » за умови увімкнення фар.

Перевірка цих обставин за допомогою транспортного засобу іншої марки не впливає на суть такого доказу, що з огляду на вимоги статті 87 КПК не є підставою для визнання його недопустимим.

Що стосується вказівки захисника про необґрунтованість розміру моральної шкоди, то без розкриття змісту таких доводів суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити їх на предмет порушення вимог закону.
Більше того, Суд не може розцінити істотними порушеннями кримінального процесуального закону, що впливають на безумовне скасування судових рішень, зазначення в резолютивній частині рішення загальної суми, яка підлягає стягненню із засудженого. Адже в мотивувальній частині рішення обґрунтовано кожну суму, яка підлягала стягненню із засудженого на користь потерпілого.
З урахуванням наведеного Суд дійшов висновку, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а судові рішення є законними та обґрунтованими.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд
ухвалив:
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3