Справа № 405/6704/15-к
УХВАЛА

04 липня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

адвокатів: ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

потерпілого: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005461, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 11 травня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_10 було продовжено термін перебування під вартою на шістдесят днів до 09 липня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, оскільки такий термін спливає 09 липня 2018року.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою, зазначивши, що існують ризики кримінального провадження, передбачені п. 1 та п.3 ст.177 КПК України. Разом з цим прокурор зазначив, що ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, що вказує на схильність до вчинення кримінальних правопорушень та є ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім цього, прокурором зазначено, що ОСОБА_10 може впливати на потерпілого і свідків з метою зміни їх показів, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Також прокурором вказано, що до затримання обвинувачений ОСОБА_10 не працював, не мав стабільного джерела доходу, що також вказує на те що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Наведені обставини, на думку прокурора, свідчать про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення та ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків. За наведених обставин прокурор просив продовжити термін тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою строком на 60 днів.

Потерпілий та його адвокат підтримали доводи прокурора.

Адвокат обвинуваченого заперечив проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_10 тривалий час перебуває під вартою, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини є не припустимим. Крім цього, адвокатом зазначено, що прокурор посилається на ризики які існували на час обрання

запобіжного заходу обвинуваченому, але ці ризики не можуть бути підставою для продовження строку запобіжного заходу. Також адвокатом вказано, що ОСОБА_10 має сталі соціальні зв`язки та є особою, що не має судимості. На думку адвоката, прокурором не доведено, що обвинувачений може впливати на свідків і потерпілого, оскільки тривалий час прокурор не може доставити свідків у судове засідання. На підставі наведеного адвокат вважає, що ОСОБА_10 можливо змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем його проживання.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав доводи адвоката та просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, зазначивши, що прокурором не доведено те, що він може впливати на потерпілого і свідків.

Адвокат ОСОБА_8 підтримав позицію адвоката ОСОБА_6 .

Заслухавши доводи прокурора, думку потерпілого та його адвоката, думку адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого, думку адвоката ОСОБА_8 , колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, виходячи із такого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»).

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України. Так, ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства до потерпілого, що вказує на схильність до вчинення злочинів та є ризиком вчинити інше кримінальне правопорушення. Також колегією суддів взято до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений до затримання не працював, не одружений, що вказує на відсутність міцних сталих соціальних зв`язків, та є ризиком переховуватися від суду.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що доводи адвоката ОСОБА_6 стосовно того, що ОСОБА_10 є особою, яка не має судимості є помилковими, оскільки згідно обвинувального акту ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, останній раз 10.02.2012року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений, умовно-достроково 15.04.2014року на 1 рік 2 місяці 1 день.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_10 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 01 вересня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів до 01 вересня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2