Провадження № 11-кп/780/603/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 06.06.2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року,
в с т а н о в и л а:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004686 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в порядку реабілітації померлого ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_8 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор просить закрити кримінальне провадження на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із смертю ОСОБА_7 та відмовою ОСОБА_8 від розгляду обвинувального акта для реабілітації померлого ОСОБА_7 .

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 10 квітня 2018 року у задоволенні клопотання прокурора та особи, яка подала заяву про реабілітацію померлого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження відмовлено, а обвинувальний акт повернуто прокурору.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що допитана у судовому засіданні ОСОБА_8 показала, що на прохання працівника поліції написала дві заяви, одну на ім`я прокурора про направлення провадження до суду з метою реабілітації брата і одночасно заяву до суду про закриття провадження у справі. Наведене, на думку суду першої інстанції є маніпулюванням юридичною необізнаністю ОСОБА_8 та зловживанням правами з боку органу досудового розслідування з метою досягнення внутрішньовідомчих інтересів, які суперечать завданням та загальним засадам кримінального провадження. Окрім цього, суд звернув увагу на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 складений як щодо живої людини та у ньому зазначено місце його реєстрації та проживання. На думку місцевого суду, наведене суперечить вимогам, викладеним у п.п. 2, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність ухвали внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України. Вважав, що місцевий суд був позбавлений правової можливості повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він був направлений до суду з метою реабілітації померлого ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_8 та яка в підготовчому судовому засіданні змінила свою думку та не наполягала на реабілітації ОСОБА_7 . Окрім цього, прокурор звернув також і увагу на те, що в ході підготовчого судового засідання клопотання про закриття кримінального провадження не заявляв. Просив ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив доводи викладені у ній та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора , що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом п.3 ч.3 ст. 314 КПК України за результатами підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Вимоги до обвинувального акта визначені у ст. 291 КПК України. Повертаючи прокурору цей обвинувальний акт суд зазначив те, що він не відповідає вимогам п.2 і п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме: допущені порушення закону в частині зазначення анкетних відомостей обвинуваченого та порушені вимоги закону, які визначають необхідність викладення у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Судом зазначено і те, що обвинувальний акт надійшов до суду як щодо живої людини, жодних даних про те, що обвинувачений є померлим у цьому обвинувальному акті не зазначено. Судом звернута увага і на те, що у додатку до обвинувального акту є посилання на розписку підозрюваного про отримання обвинувального акту.

Однак такі висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам кримінального провадження, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому погодитись із ними не можливо.

Особливістю даного кримінального провадження є те, що обвинувальний акт у ньому надійшов до суду щодо померлого обвинуваченого ОСОБА_7 , із метою його реабілітації, відповідно до заяви його сестри ОСОБА_8 . Між тим, нормами КПК України не передбачено будь-яких особливих вимог до обвинувальний актів, які направляються до суду щодо померлих обвинувачених із метою їх реабілітації та відмінностей у складанні обвинувальних актів щодо живих та померлих обвинувачених. Тому зазначення у обвинувальному акті, відповідно до вимог п.2 ч. 2 ст. 291 КПК України місця проживання та місця реєстрації обвинуваченого, які за своїм змістом є останніми відомими місцями проживання та реєстрації обвинуваченого, узгоджується із вимогами закону і не може бути визнане його порушенням, що указує на необґрунтованість у цій частині мотивів повернення обвинувального акта прокурору.

Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і посилання суду на невідповідність обвинувального акті вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Так, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин вчинення злочину, правову кваліфікацію вчиненого злочину та формулювання обвинувачення. До обвинувальний акту доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, складений відповідно до вимог ст. 109 КПК України. Та обставина, що у додатку обвинувального акту указано на наявність розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта не може істотно впливати на вирішення питання про відповідність обвинувального акта вимогам закону, оскільки копія обвинувального акта фактично була вручена особі, за заявою якої досудове розслідування проводилось після смерті обвинуваченого, а саме ОСОБА_8 про що до обвинувального акта додана відповідна розписка.

При цьому колегією суддів враховується те, що факт смерті особи, щодо якої обвинувальний акт направлявся до суду із метою її реабілітації стороною обвинувачення не приховувався жодним чином, що вбачається із супроводжуючого обвинувального акту листа прокурора, де указано що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004685 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України направляється до суду в порядку реабілітації померлого за заявою ОСОБА_8 .

Колегія суддів також зважає на те, що обставини написання ОСОБА_8 заяв як про продовження досудового розслідування із метою реабілітації померлого обвинуваченого ОСОБА_7 , так і про закриття кримінального провадження у зв`язку із смертю останнього знаходяться поза межами предмету розгляду у суді першої інстанції під час підготовчого судового засідання. Зробивши висновки про штучне створення ситуації пов`язаної із продовженням досудового розслідування та розцінивши її як зловживання правами із сторони органу досудового розслідування, суд своїх висновків належним чином не мотивував, взявши до уваги лише думку особи, яка звернулась із заявою про реабілітацію, які вона висловлювала при вирішенні питань, передбачених ч.3 ст. 314 КПК України. При цьому колегія суддів враховує те, що ці пояснення не можливо розцінити як джерело доказів у сенсі положень ст. 84 КПК України, що є необхідним для подібних висновків.

Викликають сумніви і висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для закриття кримінального провадження у суді у зв`язку із смертю обвинуваченого.

За наявності зазначених вище порушень вимог кримінального процесуального закону, які колегія суддів вважає істотними ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із поверненням кримінального провадження до суду першої інстанції для виконання вимог закону які регулюють підготовче провадження судового провадження у першій інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0004686 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в порядку реабілітації померлого ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження повернути до Білоцерківського міськрайонного суду для виконання вимог ст. 314-317 КПК України.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4