Справа № 461/4049/18
Провадження № 1-кс/461/4101/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , звернувся до суду із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Львівської області, в якій просить визнати протиправну бездіяльність начальника відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до його заяви від 05.05.2018 року про вчинення процесуальним прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.396 КК України. Зобов`язати начальника відділу прокуратури Львівської області Т.Ярему внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до його заяви від 05.05.2018 року.
Одночасно із скаргою ОСОБА_3 подав до суду клопотання про слухання скарги у його відсутності, в якій вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити.
Представник прокуратури Львівської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні встановлено, що 05.05.2018 року ОСОБА_3 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.367, ч.1 ст.396 КК України, слідчим СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 за участю процесуальних прокурорів Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Листом від 05 квітня 2018 року НАБУ скерувало вказану заяву в прокуратуру Львівської області для розгляду в межах компетенції.
У зв`язку із можливим неналежним розглядом його звернень, ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення процесуальним прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.396 КК України.
Як вбачається із матеріалів справи, листом від 21 травня 2018 року начальник відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_9 повідомив заявника про те, що прокуратурою Львівської області в межах компетенції розглянуто подане до Генеральної прокуратури України звернення щодо внесення відомосте до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до його заяви від 05.05.2018 року про можливе вчинення процесуальним прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.396 КК України. Також вказано, що у зверненні не наведене об`єктивних та достатніх даних, передбачених п.4 ч.5 ст.214 КПК України, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення процесуальним прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР та відповідно зобов`язання вчинити такі дії, передбачені ст.214 КПК України, відсутні.
Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, тобто врегульовано питання можливості сторони кримінального провадження оскаржувати незаконні, на його думку, дій чи бездіяльність.
Відповідно до ст.2 ч.1 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно з п.4 ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Таким чином, згідно з вимогами КПК України, внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що у даному випадку відсутня бездіяльність начальника відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР, оскільки заява ОСОБА_3 від 05.05.2018 року розглянута та 21 травня 2018 року заявнику надано відповідь, при цьому не порушено прав та законних інтересів заявника.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Не зважаючи на зазначені положення КПК України особою, яка подала скаргу під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Таким чином з врахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку, що прокуратурою Львівської області не порушено вимог КПК України, прав та законних інтересів скаржника, а тому скарга є безпідставною та у задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 22, 55, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

у задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .