Постанова
Іменем України

21 червня 2018 року

м. Київ
справа № 662/768/15-к
провадження № 51-4027 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Миньківці, Славутського району Хмельницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 1) вироком Дунаївецького районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2005 року за ч. 3 ст. 187 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) вироком Славутського районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2006 року за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі, звільненої з місць позбавлення волі 21 вересня 2013 року; 3) вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 квітня 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., зміненого ухвалою суду на 50 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України,
та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Яблунівка, Костянтинівського району Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 14 липня 2006 року за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, звільненого 14 листопада 2012 року в зв`язку з відбуттям строку; 2) вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 13 жовтня 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 березня 2017 року визнано винуватими та засуджено:
- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі на строк 5 днів, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців 5 днів;
- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за те, що 02 березня 2015 року близько 21.00 год., вона, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в с. Чкалове, Новотроїцького району Херсонської області з подвір`я, що на АДРЕСА_3 , повторно таємно викрала належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 1500 грн.
Крім того, 18 березня 2015 року в період часу з 12.00 до 14.00 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в будинку ОСОБА_10 , що на АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків спільно нанесли останній багаточисельні удари руками та ногами по різних частинах тіла, заподіявши потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла. При цьому, скориставшись безпорадним станом потерпілої, повторно таємно викрали належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 8425, 95 грн.
Також, влітку 2014 року ОСОБА_6 , поблизу звалища в с. Чкалове Новотроїцького району Херсонської області, за невстановлених досудовим слідством обставин незаконно придбав (знайшов) 219 патронів, які є боєприпасами до вогнепальної зброї та без передбаченого законом дозволу зберігав їх за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_4 . Зазначені боєприпаси було виявлено та вилучено працівниками міліції під час обшуку 06 квітня 2015 року за місцем проживання ОСОБА_6 .
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року вирок суду першої інстанції змінено: перекваліфіковано дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання за вказаним злочином у виді громадських робіт на строк 200 годин. Постановлено вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 квітня 2014 року з урахуванням змін, внесених ухвалою цього ж суду від 14 липня 2015 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 днів. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на наявність в діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 121 КК України вчинення злочину групою осіб. В решті вирок суду залишено без зміни. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у строк відбутого покарання строк їх попереднього ув`язнення.
Апеляційний суд встановив та визнав доведеним, що 18 березня 2015 року ОСОБА_6 самостійно умисно наніс два удари ногами по голові ОСОБА_10 , спричинивши потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть останньої. В результаті насилля ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 від ударів рукою в обличчя були спричинені легкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати увалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що всупереч вимог ст. 419 КПК України ухвала апеляційного суду не містить відповідей на доводи його апеляційної скарги щодо відсутності умислу в ОСОБА_6 на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, а також зазначає про відсутність у справі доказів на підтвердження цього. Стверджує про відсутність в ухвалі апеляційного суду відповідей на доводи його апеляційної скарги щодо недопустимості доказу протоколу обшуку житла ОСОБА_6 , оскільки вважає що зазначену слідчу дію було здійснено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 також подавав касаційну скаргу прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, однак, до початку касаційного розгляду, він відмовився від неї, надіславши про це відповідну заяву, в зв`язку з чим колегія суддів її не розглядає.

Позиції інших учасників судового провадження
Під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 підтримав подану його захисником касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор вважала, що підстав для скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 немає, в зв`язку з чим просила касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Натомість, зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Переглядаючи справу за апеляційними скаргами засуджених, захисників та прокурора в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення.
Так, суд першої інстанції, перевіривши матеріали справи та дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, визнав ОСОБА_8 та ОСОБА_6 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, а також ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду, засуджені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , їх захисники, а також прокурор подали апеляційні скарги.
При цьому, засуджений ОСОБА_6 та його захисник оспорювали винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а засуджена ОСОБА_8 , її захисник ОСОБА_11 і прокурор, просили перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, так як остання нанесла кілька ударів ОСОБА_10 по обличчю та в результаті її дій потерпілій було заподіяно лише легкі тілесні ушкодження.
Апеляційний суд, в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК України, розглянувши в повному обсязі доводи апеляцій сторони захисту та обвинувачення, визнав їх частково обґрунтованими та змінив вирок відносно ОСОБА_8 , перекваліфікувавши її дії на ч. 1 ст. 125 КК України, в зв`язку з тим, що в результаті дій останньої потерпілій були спричинені лише легкі тілесні ушкодження, а також, враховуючи, що судом першої інстанції не здобуто переконливих доказів, які б підтверджували факт спільних дій засуджених по спричиненню потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, тобто спричинення потерпілій тілесних ушкоджень в групі осіб, так як між діями ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у застосуванні насильства щодо потерпілої був розрив у часі, апеляційний суд прийняв рішення про виключення з обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфікуючої ознаки вчинення злочину групою осіб.
Зазначеного висновку апеляційний суд дійшов також з огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції прокурором було змінено обвинувачення відповідно до якого дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, а дії ОСОБА_6 - за ч. 2 ст. 121 КК України з виключенням кваліфікуючої ознаки вчинення злочину групою осіб.
З наведеними висновками погоджується і колегія суддів та вважає, що постановлена за результатами розгляду апеляційних скарг сторони захисту та сторони обвинувачення ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Крім того, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи захисника ОСОБА_6 щодо недопустимості доказу протоколу обшуку від 06 квітня 2015 року за місцем проживання ОСОБА_6 та обґрунтовано визнав ці доводи безпідставними. Вказана слідча дія була здійснена у відповідності до вимог статей 234, 236, 237 КПК України та на підставі ухвали слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 березня 2015 року.
Посилання захисника ОСОБА_7 на невідповідність змісту ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України колегія суддів вважає безпідставними. Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив всі доводи апеляційної скарги захисника, а також апеляційних скарг інших учасників процесу і прийняв правильне рішення про обґрунтованість вироку суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України, а також мотивовано змінив його в частині засудження за ч. 2 ст. 121 КК України. З наведеними у ній висновками погоджується і суд касаційної інстанції. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При обранні його виду та розміру судом було враховано дані про особу засудженого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та обставини, які обтяжують покарання.
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду колегією суддів не встановлено, а тому в задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 слід відмовити.
Водночас, у порядку ч. 2 ст. 433 КПК України, колегія суддів відзначає, що на час апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 сплинули визначені ст. 49 КК України строки.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як невеликої тяжкості та його санкція передбачає покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_8 вчинила 18 березня 2015 року.
Тому, в зв`язку з тим, що на час постановлення ухвали апеляційного суду від 10 липня 2017 року сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України, вказане судове рішення відносно останньої підлягає зміні.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
В порядку ч. 2 ст. 433 КПК України ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити.
В частині засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України ухвалу скасувати, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, а провадження в цій частині закрити.
Виключити посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України при визначенні ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів.
Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 квітня 2014 року, з урахуванням положень ухвали цього ж суду від 14 липня 2015 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 днів.
В решті ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3