АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_10 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Перевалочна, Прилуцького району, Чернігівської області, українка, громадянка України, не заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , освіта вища, перебуває у декретній відпустці, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнана винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що 02 липня 2017 року, близько 17 год. 00 хв., перебуваючи на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_9 , під час конфлікту на грунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно нанесла ОСОБА_9 , тілесні ушкодження за наступних обставин. Так, у вказаному місці та час, ОСОБА_7 , умисно схопила за волосся потерпілу та умисно штовхнула її на металеву драбину, на якій злівої сторони є металевий кутник. Від вказаного поштовху ОСОБА_9 зачепилась за металевий кутник правим стегном та впала спиною на бетонні сходинки. Та в той час коли потерпіла знаходилась в положенні лежачи на бетонних сходинках, на спині, ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні дії, умисно нанесла останній не менше двох ударів дерев`яною палкою в область передньої поверхні грудної клітки та в область передньої черевної стінки та попереково-крижової ділянки.

Вищевказаними умисними діями ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді рани правого стегна, крововиливи м`яких тканин передньої поверхні грудної клітки, передньої черевної стінки та попереково-крижової ділянки, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1450 від 11.08.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 , прокурор у кримінальному провадження ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вирок і закрити кримінальне провадження за відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що під час конфлікту з потерпілою, захищаючись від її протиправних дій, вона перебувала у стані необхідної оборони, на підтвердження чого є акт судово-медичного дослідження №02-01/1159 від 03.07.2017 та витяг з реєстру по кримінальному провадженню, де ОСОБА_7 є потерпілою. Суд першої інстанції взагалі не надав оцінки даним доводам сторони захисту. Звертає увагу, що суд першої інстанції поклав в основу рішення покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які є родичами потерпілої, а тому суд повинен був критично віднестися до них.

Прокурор просить вирок скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк двісті годин. В решті вирок залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 подала заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, мотивуючи свої вимоги тим, що рішення є законним та обґрунтованим, вина ОСОБА_7 повністю підтверджена дослідженими у суді доказами, зокрема, показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були допитані судом. Зазначає, що доводи ОСОБА_7 з приводу застосування потерпілою насилля відносно неї, не підтверджені жодними доказами.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , міркування обвинуваченої та її захисника з приводу задоволення апеляційної скарги та безпідставності вимог апеляційної скарги прокурора, думку потерпілої, яка просила залишити апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2018 року відповідає вказаним вимогам.

Так, висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні нею злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України відповідає фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, її вина повністю підтверджується доказами, які були досліджені судом першої інстанції, а саме, показами потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , надані ними безпосередньо в судовому засіданні, даними протоколів проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 10.08.2017, за участю потерпілої ОСОБА_9 від 10.08.2017, які узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи №02-01/1450 від 11.08.2017, №02-01/1477 від 16.08.2017, згідно яких виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах вказаних у протоколах проведення слідчого експерименту, як за участю свідка ОСОБА_15 , так і за участю потерпілої.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_16 , щодо відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки під час конфлікту з потерпілою, захищаючись від її протиправних дій, вона перебувала у стані необхідної оборони, колегія суддів оцінює критично, оскільки доказів застосування потерпілою відносно ОСОБА_7 фізичного насилля суду не надано. Копія акту судово-медичного дослідження №02-01/1159 від 03.07.2017, який ОСОБА_7 надала до суду першої інстанції, не є процесуальним документом, який доводить завдання тілесних ушкоджень обвинуваченій ОСОБА_9 , а рішення по кримінальному провадженню №0005508, яке відкрито за заявою ОСОБА_7 , про що свідчить копія витягу з ЄРДР (а.к.84) на даний час не має. Тому колегія суддів не може прийняти доводи ОСОБА_7 про її перебування у стані необхідної оборони через протиправні дії потерпілої, які не підтверджені доказами, та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невизнання вини обвинуваченою є її обраною позицією захисту від пред`явленого обвинувачення.

Не заслуговують на увагу і вимоги апеляційної скарги прокурора, яка фактично зводиться до призначення обвинуваченій більш суворого покарання, ніж їй призначив суд першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що покарання призначено судом першої інстанції відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст.65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, даних про особу винної, всіх обставин кримінального провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом також враховано, що у відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебуває у декретній відпустці, та за відсутності помякшуючих та обтяжуючих покарання обставин, обгрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є достатнім та необхідним для її виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченій більш суворого покарання, як на тому наполягає прокурор, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2018 року є законним, обґрунтованим і вмотивованим, будь-яких підстав, передбачених ст.ст.408, 409 КПК України для його зміни чи скасування не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2018 року стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :