Провадження №11-сс/772/733/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

слідчого: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000487 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2018, згідно якої відносно

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся із клопотанням до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про застосування до підозрюваного за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання було мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000487 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

ОСОБА_10 оголошені підозри в тому, що він 04.10.2018 близько 02:00 години спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували у приміщенні ресторану "Лісний", що розташований у м. Хмільник Вінницької області по вул. Курортна,4, де проводили дозвілля та вживали алкогольні напої.

У ході відпочинку до столику зазначених осіб приєднався ОСОБА_15 , який перебував у ресторані спільно із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за сусіднім столиком.

У подальшому, до столику, за яким відпочивали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , підійшов ОСОБА_16 та став між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 . Через деякий час до останніх підійшов ОСОБА_17 та став ліворуч від ОСОБА_10 .

У ході раптово виниклої словесної суперечки ОСОБА_10 встав із-за столу та завдав один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_17 , в результаті чого останній впав на підлогу. В цей час ОСОБА_16 , який знаходився позаду ОСОБА_10 , почав відтягувати останнього за верхній одяг назад з метою припинення його протиправних дій відносно ОСОБА_17 , а ОСОБА_10 , відходячи назад, зачепився за стілець, який стояв позаду нього, і впав на підлогу.

Після чого, ОСОБА_11 підбіг до ОСОБА_16 та завдав йому удар лівою рукою в область голови, в результаті чого останній похилився на столик, а ОСОБА_11 у свою чергу схопив руками за верхній одяг ОСОБА_16 та почав його тягнути на себе. При цьому ОСОБА_12 , перебуваючи позаду останніх, спричинив декілька ударів ногами по ногах ОСОБА_16 , від яких останній впав на підлогу разом з ОСОБА_11 .

Водночас, ОСОБА_12 , використовуючи малозначний привід, діючи з хуліганських мотивів, завдав вісім ударів правою та лівою ногами в область поперекової ділянки тіла та голови ОСОБА_16 , якого продовжував утримувати ОСОБА_11 .

У цей час, у ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які відчували відносно ОСОБА_16 особисту неприязнь з причин конфлікту останнього з ОСОБА_10 , виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_16 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_16 та подолання його опору, ОСОБА_11 , діючи умисно, лівою рукою обхопив руки та голову ОСОБА_16 , таким чином позбавивши змоги останнього прикривати життєво важливі органи, а саме голову, селезінку, легені, нирки, порушення функцій яких могли спричинити загрозливі для життя явища. Після чого ОСОБА_11 , продовжуючи свої злочинні дії, завдав близько десяти цілеспрямованих ударів ліктем правої руки та передпліччям правої руки у місце розташування життєво важливих органів ОСОБА_16 , а саме поперекову та черевну ділянки тіла.

У той же час, ОСОБА_10 , реалізуючи умисел на вбивство ОСОБА_16 , усвідомлюючи явну фізичну та кількісну перевагу над потерпілим, а також суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання наслідків у виді смерті, підійшов до ОСОБА_16 , якого утримував ОСОБА_11 , та прикладаючи значну фізичну силу завдав більше десяти цілеспрямованих ударів ногами та руками у місце розташування життєво важливих органів ОСОБА_16 , а саме голову, поперекову та черевну ділянки тіла, у тому числі удар пятою лівої ноги в обличчя, в результаті чого ОСОБА_16 втратив свідомість.

Переконавшись у тому, що ОСОБА_16 знаходиться без свідомості, ОСОБА_11 відпустив ОСОБА_16 , а ОСОБА_10 під вагою власного тіла, правою ногою завдав ще один удар по голові ОСОБА_16 , зокрема в область лівої скроні, тобто у життєвоважливий орган.

У подальшому, з метою перевірки стану ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , взявши на столі ємкості із рідиною та підійшовши до ОСОБА_16 , який продовжував лежати без свідомості, вилили дану рідину в область голови останнього, однак ОСОБА_16 не прийшов до свідомості.

Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що вони виконали всі дії, які вважали необхідними і достатніми для доведення злочину до кінця та внаслідок їхніх дій з невідворотністю настане смерть ОСОБА_16 , попрямували до виходу із приміщення ресторану.

Однак, у цей час до приміщення ресторану увійшла невстановлена на даний час слідством особа жіночої статі, яка, виявивши ОСОБА_16 лежачим на підлозі без свідомості, почала надавати йому медичну допомогу, в результаті чого останній прийшов до свідомості.

Внаслідок вчасного надання медичної допомоги ОСОБА_16 , вдалося запобігти наслідкам злочинних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вигляді смерті потерпілого, тобто умисне вбивство не було закінчено зпричин, які не залежали від їх волі.

Відповідно до довідки №1115 від 05.10.2018, виданої комунальною установою «Хмільницька ЦРЛ», у ОСОБА_16 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, цефалічного, вестибулоатактичного синдрому, забою грудного та поперекового відділів хребта з вторинним полірадикулярним синдромом. Закритої тупої травми, забій м`яких тканин грудної клітки. Закритої тупої травми органів черевної порожнини.

Окрім того, відповідно до результатів спіральної комп`ютерної томографії проведеної 05.10.2018 в рентгенологічному відділенні Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. О.І. Ющенка, у ОСОБА_16 виявлено переломів поперечних відростків тіл L2 і L3 справа.

Слідчий суддя визнав, що на час розгляду клопотання оголошена підозра є обґрунтованою та підтверджена зібраними доказами та прокурором доведені ризики, а саме: перебуваючи на волі ОСОБА_10 може переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, враховуючи зухвалий характер вчинення злочину за присутності працівників та відвідувачів закладу, тому задовольнив клопотання та застосував щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Адвокат підозрюваного в своїй апеляційній скарзі просив скасувати судове рішення, посилаючись на те, що запобіжний захід підозрюваному був обраний без врахування підстав до його застосування, а також просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із тримання останнього під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисників підтримавших доводи апеляційної скарги із доповненнями; заперечення прокурора проти її задоволення, дослідивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали кримінального провадження і додатково надані докази захисником, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_10 менш суворого запобіжного заходу із наступних підстав.

Виключною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Порядок і підстави застосування запобіжних заходів встановлений ст.194 КПК України, згідно норм якої, крім обґрунтованості підозр, слідчому судді слід встановити наявність хоча би одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, на які вказував слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелічених п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, що не підлягає розширеному тлумаченню.

В ході судового розгляду сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність як оголошених підозр так і наявність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд має змінити запобіжний захід на більш м`який.

Навіть обґрунтованість підозр без наявності ризиків не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Проте, на переконання суддів, прокурор не навів вагомих доказів в обґрунтування клопотання про вчинення підозрюваним замаху на вчинення умисного вбивства потерпілого. Хоча зазначені висновки не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду кримінального провадження та для слідчого та прокурора, проте вони впливають на розгляд апеляційної скарги, поданої на рішення щодо обраного запобіжного заходу.

Виходячи із диспозиції ст.115 КК України та роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2002 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я», які тлумачать, що таке умисне вбивство, не допустиме штучне завищення юридичної кваліфікації скоєного з метою викликати уявлення про необхідність задоволення клопотання.

Щодо зазначених в ухвалі ризиків, адвокат в своїй апеляційній скарзі спростував, із залученням письмових доказів, що ОСОБА_10 на перші вимоги прибував до слідчого для участі у слідчих діях та до слідчого судді на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому слідчим суддею, окрім кваліфікації та зазначення покарання, яке передбачено санкцією цієї статті, необхідно зазначати доведеність конкретних ризиків. Обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції/ п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Також, суд враховує, що ОСОБА_10 має постійне місце роботи, постійне місце проживання, за місцем роботи характеризується позитивно, утримує двох неповнолітній дітей, був учасником АТО та має статус учасника бойових дій.

Саме наявність роботи дає можливість підозрюваному утримувати свою сім`ю, забезпечувати їй гідне існування.

Крім того, постійне джерело доходу дасть можливість відшкодувати шкоду завдану злочином потерпілому.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою позбавить можливості працювати, що може призвести до втрати джерела доходу, що відобразиться на матеріальному забезпеченні його родини.

За таких обставин, тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, який більш негативно вплине на членів сім`ї, а не на підозрюваного.

А тому підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді прокурором не було надано достатніх доказів наявності підстав, які би підтверджували, що лише тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, мають сприяти тому, що ОСОБА_10 не буде ухилятися від відповідальності.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_10 менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту на нічний період доби, із покладенням на нього певних зобов`язань, що буде відповідати меті і підставам його застосування.

Тому керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задовільнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 у виді тримання під вартою строком на 60 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби з 22.00год до 06.00год на строк дії досудового слідства до 17 грудня 2018 року, за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки: прибувати на виклики слідчого прокурора та суду; не відлучатися з населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора та суду; утримуватися від спілкування з будь-якою особою визначеною слідчим; здати на зберігання паспорт для виїзду за межі України.

Звільнити ОСОБА_10 із-під варти із Вінницької УВП №1.

Ухвалу передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: