Справа № 1-536/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/474/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 26 квітня 2018 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника КЗ ЛОКПЛ
(лікар-психіатр) ОСОБА_9 ,
особи відносно, якої
розглядається заява ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 26 квітня 2018 року задоволено заяву заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_11 .

Змінено ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що в результаті проведеного комплексного лікування, за останні три місяці психічний стан хворої ОСОБА_10 залишається стабільним пацієнтка знаходиться в стані ремісії: поведінка впорядкована, настрій рівний, маячних та суіцидальних думок не висловлює. Розлади сприйняття заперечує, ознак агресивного та аутоагресивної поведінки не виявляє. Хвора ввічлива, коректна, охайна, охоче вступає в спілкування з лікарем, медичним персоналом, свідомими хворими, зменшилися прояви емоційно-вольового дефекту: тепло зустрічає батька, цікавиться випискою, охоче включається в трудпроцеси в межах відділення, займається бісероплетінням, свідомо приймає ліки, обговорює різні стратегії лікування, критична до своєї хвороби і скоєного злочину. Таким чином внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування вдалося досягнути стану стабілізації процесу (значного послаблення хворобливого процесу) ОСОБА_10 , що свідчить про відсутність небезпеки для суспільства та самої себе.

На ухвалу суду прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_11 на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 та продовжити ОСОБА_10 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В обґрунтування покликається на те, що судом першої інстанції не враховано характеру та тяжкості захворювання особи, тяжкості вчиненого нею захворювання, обставин, при яких таке діяння було вчинено та ступеня небезпечності хворої для себе або інших осіб, адже ОСОБА_10 вчинила особливо тяжке суспільно небезпечне діяння, безпосередньо пов`язане з посяганням на життя іншої особи, раніше під впливом хворобливих переживань була госпіталізована у зв`язку із спробою вчинити самогубство, та і надалі страждає хронічним психічним захворюванням, чим може становити загрозу як для оточуючих, так і для себе. Вказує, що хвороба ОСОБА_10 носить хронічний характер, а не є тимчасовим розладом психічної діяльності, при цьому стан ремісії це лише тимчасове ослаблення проявів хвороби чи тимчасове зникнення її ознак (симптомів), що не свідчить про їх повне зникнення чи видужання особи.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 про законність судового рішення, лікаря-психіатра ОСОБА_9 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Згідно з ч.1 ст. 95 КК України, ч.3 ст. 514 КПК України, ч.3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність зміни застосування таких примусових заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2011 року постановою Франківського районного суду міста Львова застосовано до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

09 серпня 2016 року ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська змінено ОСОБА_10 застосування примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом і перевід її для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру до психіатричної лікарні у відділення з звичайним наглядом за місцем реєстрації.

З 15 вересня 2016 року ОСОБА_10 перебуває на лікуванні в КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» по теперішній час.

Ухвалами Франківського суду м.Львова від 07 лютого 2017 року, 23 червня 2017 року та 28 грудня 2017 року ОСОБА_10 було продовжено примусові заходи медичного характеру.

10 квітня 2018 року до Франківського районного суду м. Львова із заявою про зміну застосування примусових заходів медичного характеру хворій ОСОБА_10 звернувся заступник головного лікаря з експертизи КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_11 , і до заяви долучено висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, № 18 від 05 квітня 2018 року.

Відповідно до висновку ОСОБА_10 за своїм психічним станом продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Такий висновок зроблено, зважаючи на те, що на даний час пацієнтка знаходиться в стані ремісії: поведінка впорядкована, настрій рівний, маячних та суїцидальних думок не висловлює, розлади сприйняття заперечує, ознак агресивного та аутоагресивної поведінки не виявляє. Хвора ввічлива, коректна, охайна, охоче вступає в спілкування з лікарем, медичним персоналом, свідомими хворими, зменшилися прояви емоційно-вольового дефекту: тепло зустрічає батька, цікавиться випискою, охоче включається в трудпроцеси в межах відділення, займається бісероплетінням. Свідомо приймає ліки, обговорює різні стратегії лікування. Критична до своєї хвороби і скоєного злочину. Покращення психічного стану підтверджується і даними патопсихологічного дослідження від 26 березня 2018 року.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що хвороба ОСОБА_10 носить хронічний характер, а не є тимчасовим розладом психічної діяльності, при цьому стан ремісії це лише тимчасове ослаблення проявів хвороби чи тимчасове зникнення її ознак (симптомів), що не свідчить про їх повне зникнення чи видужання особи.

Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 вчинила особливо тяжке суспільно небезпечне діяння, безпосередньо пов`язане з посяганням на життя іншої особи, раніше під впливом хворобливих переживань була госпіталізована у зв`язку із спробою вчинити самогубство, та і надалі страждає хронічним психічним захворюванням, чим може становити загрозу як для оточуючих, так і для себе.

Таким чином, враховуючи те, що хвороба ОСОБА_10 носить хронічний характер та зважаючи на вчинення нею особливо тяжкого злочину проти життя, колегія суддів вважає, що мета застосування примусових заходів медичного характеру не досягнута, а тому ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 26 квітня 2018 року слід скасувати та відмовити у задоволенні заступнику головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_11 у зміні ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 26 квітня 2018 року про зміну примусових заходів медичного характеру скасувати.

У задоволенні заяви заступника головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_11 про зміну ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня протягом трьох місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3