Справа №173/1280/18
Провадження №1-кп/173/178/2018
У Х В А Л А
іменем України

31 серпня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
особа, стосовно якої вирішується

питання щодо застосування примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_4
представника неповнолітнього ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську клопотання про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру по кримінальному провадженню № 0000714 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
Малолітній ОСОБА_4 , 10 червня 2017 року, близько 04.00 годин знаходячись на вул. Троїцька в місті Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, разом з неповнолітнім ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_8 , поблизу паркану домоволодіння № 16 побачили мотоцикл марки «Урал-М 67-36» зеленого кольору з мотолюлькою, державний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 , який вони визначили як предмет свого злочинного посягання.

У подальшому, малолітній ОСОБА_4 , разом із неповнолітнім ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_8 , внаслідок раптово виниклого умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змово, незаконно покотили мотоцикл марки «Урал-М 67-36» зеленого кольору з мотолюлькою державний номер НОМЕР_1 , номер двигуну НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_3 , від домоволодіння АДРЕСА_2 , та таким чином із місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 , згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 30/06 від 18.062017 р. матеріальний збиток на суму 4583 грн. у цінах, які діють на момент вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені дії малолітнього ОСОБА_4 підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Допитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за вчинене суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, винним себе визнав повністю, у скоєному щиро кається та обіцяє, що більше такого вчиняти не буде.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік, про що йому оголосити.

Захисник у судовому засіданні просив застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд батьків.

Законний представник малолітнього не заперечувала проти застосування до свого малолітнього сина примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 289 КК України настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_4 суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються посередньо за місцем навчання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння. В зв`язку з цим до ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, у виді передачі малолітнього під нагляд батьків.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України доведена в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд батьків, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України.

Керуючись, ст. 22, 105 КК України, ст. 498, 501, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000714 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України -задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 (один) рік.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1