В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2018 Справа №607/7472/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000174 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2018 року близько 23 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував в приміщенні TOB «СЕ Борднетце-Україна», що по вул. 15 Квітня, 7 в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, ОСОБА_3 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, заховав у взуття, в яке був одягнений, контакти мідні в загальній кількості 1372 штуки загальною вартістю 2436,8 гривень.

В подальшому ОСОБА_3 направився до виходу із території TOB «СЕ Борднетце-Україна», однак виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час проходження контрольно-пропускного пункту TOB «СЕ Борднетце-Україна» був виявлений працівниками охорони.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно він намагався викрасти з TOB «СЕ Борднетце-Україна», де на той час працював мідні контакти, однак був затриманий працівниками охорони. На даний час про вчинене він щиро шкодує, просить суд його суворо не карати, врахувати те, що він відшкодував збитки, завдані злочином, позитивно характеризується, обіцяє в подальшому подібного не вчиняти.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який позитивно характеризується за місцем проживання, є не судимий, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність у представника потерпілого претензій до обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді штрафу в дохід держави.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме: контакти мідні у кількості 1372 штуки, які визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» ОСОБА_6 необхідно залишити у законного володільця.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень.

Речові докази, а саме: контакти мідні у кількості 1372 штуки, які передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» ОСОБА_6 - залишити у власності ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» після вступу вироку в законну силу.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1