АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/4830/18 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/363/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора який приймав участь у суді першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2018 року по кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР за № 0000648 від 27.06.2018 року, про повернення прокурору обвинувального акту щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7
законний представник неповнолітнього - ОСОБА_8
захисник - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор, який приймав участь у суді першої інстанції просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як незаконну та таку, що ухвалена із істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, а обвинувальний акт за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_6 повернути на новий судовий розгляд.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року обвинувальний акт щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.307 КК України було повернуто прокурору для усунення недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції посилався на ті обставини, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає положенням ст. 291 КПК України, оскільки, взагалі не міститься формулювання пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення з розкриттям складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. В реєстрі матеріалів досудового розслідування у п. 71, 72 розділу I містяться дані про повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_10 та допит підозрюваного ОСОБА_10 ; у п. 73, 74 розділу I стосовно повідомлення про підозру ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 307 КК України та його допит як підозрюваного та у п. 58 розділу II про виділення матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 в окреме провадження.

У викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні висунутого обвинувачення зазначено про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення у складі організованої групи на чолі з ОСОБА_10 та за участі ОСОБА_11 .

Суд зазначив, що в обвинувальному акті від 27 червня 2018 року не міститься належним чином сформульованого обвинувачення у співучасті з посиланням на конкретних осіб, щодо яких дане кримінальне провадження не розглядається і відомості про засудження яких відсутнє, незважаючи на те, що даний обвинувальний акт складено лише щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , його зміст стосується обвинувачення у цьому ж злочині і інших осіб.

Вказані обставини позбавляють суд можливості призначити провадження до судового розгляду та розглянути його по суті, так як обвинувачення пред`явлене неповнолітньому ОСОБА_6 не є конкретизованим.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з доповненнями прокурор, який приймав участь у суді першої інстанції посилається на ті обставини, що ухвала суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Прокурор зазначає, що, направлений до суду першої інстанції обвинувальний акт шодо ОСОБА_6 містить виклад фактичних обставин скоєного ним правопорушення та правову кваліфікацію цих дій та наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Твердження суду з приводу того, що обвинувальний акт містить дані про вчинення злочинів іншими особами із зазначенням їх конкретних прізвищ, є необґрунтованим, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 у повній мірі відповідає вимогам п.5 ч. 2 ст. 291 КК України, оскільки в ньому описані фактичні обставини кримінального провадження, дана правова кваліфікація скоєному та сформульоване обвинувачення щодо ОСОБА_6 . Окрім того, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 була висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, але матеріали досудового розслідування стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 виділені в окреме провадження. Зазначеним особам підозра в даному кримінальному провадженні не пред`являлась та обвинувачення не висувалось, в зв`язку з чим кримінальне провадження відповідно до ст. 337 КПК України підлягає розгляду в межах обвинувачення висунутого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, прокурора ,який приймав участь суді першої інстанції, просив суд апеляційної інстанції задовольнити її в повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а обвинувальний акт повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , кожен окремо, в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження підтримали апеляційну скаргу з доповненнями прокурора.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, вислухавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України ухвала переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Суд відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Аналізуючи зміст ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновки суду суперечать фактичним обставинам, оскільки як вбачається з обвинувального акту він містить відомості, які передбачені пунктами 1- 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом першої інстанції в ухвалі не зазначено, яким саме вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, не відповідає обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , всупереч тому, що єдиною підставою для повернення прокурору обвинувального акта є саме його невідповідність вимогам КПК України.

Так, з обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що прокурором викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважав встановленими, дана відповідна правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на норми закону про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті зазначені всі елементи складу злочину, у тому числі: дата, час, місце, спосіб вчинення злочину, обставини вчинення, мотив обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Посилання суду на те, що обвинувальний акт не містить формулювання пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 з розкриттям складу злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України не знайшли свого підтвердження,оскільки судом не наведено доводів, які б свідчили про наявність обставин, які перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до ст. 338 КПК України прокурор має право змінити обвинувачення, під час судового розгляду ,однак вказана норма закону не була врахована судом при винесенні ухвали про повернення обвинувального акту.
Виходячи зі змісту ст. ст. 314, 315 КПК України в підготовчому судовому засіданні, суд лише перевіряє матеріали кримінального провадження, з`ясовує достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, вирішує питання, пов`язані з процесуальним та організаційним забезпеченням проведення судового розгляду, та жодним чином не вирішує питання про доведеність вини обвинуваченого та допустимості доказів, не надає їм оцінки, що є прерогативою суду під час судового розгляду, про що правильно зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

Підставою для повернення обвинувального акту прокурору судом було зазначено про те, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні висунутого ОСОБА_6 обвинувачення зазначено про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення у складі організованої групи на чолі з ОСОБА_10 та за участі ОСОБА_11 , що є неприпустимим, адже є порушенням принципу презумпції невинуватості.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на те , що згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

До суду надійшов обвинувальний акт щодо неповнолітнього ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тому судовий розгляд може проводитись лише стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Тому , обставини, які суд зазначив в ухвалі про повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінально процесуального закону, доводи щодо порушення процесуального характеру також не є обставинами, які тягнуть за собою повернення обвинувального акту.

Колегія суддів, також не погоджується з висновком суду про те, що обвинувальний акт не містить формулювання пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 .

Судом не було прийнято до уваги ,що відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції з прав людини Європейський суд покликаний вбачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, яка розглядається («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Що стосується обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Ст. 374 КПК України передбачено, що питання формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення можуть бути предметом розгляду і оцінки під час судового розгляду.

Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, про те що вказані в ухвалі суду першої інстанції недоліки можливо усунути під час судового розгляду кримінального провадження без проведення додаткових слідчих дій, шляхом уточнення обвинувачення після проведення судового слідства, оскільки відповідно до вимог ст. 338 КПК України прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачується особа.

Отже, на думку колегії суддів, обставини, які суд зазначив в ухвалі про повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінально процесуального закону

Зазначені обставини свідчать про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, обставини, які суд зазначив в ухвалі про повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, доводи щодо порушення процесуального характеру також не є обставинами, які тягнуть за собою повернення обвинувального акту для усунення недоліків.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду на підставі п.1 ч.1 ст. 415 КПК України скасуванню.

При цьому, суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо дослідити всі докази у кримінальному провадженні, та з урахуванням встановленого під час судового розгляду прийняти рішення про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те , що ухвала суду про повернення обвинувального акту обвинувального акту щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України не підписана двома суддями колегії суддів, якими розглядалось кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2018 року по кримінальному провадженню, щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,якою обвинувальний акт було повернуто прокурору для усунення недоліків - скасувати, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у тому ж суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4