Провадження 1-кп/331/318/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 1-кп/331/318/2018 за фактом скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

03.04.2018 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за фактом скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України. 05.04.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначивши, що підстав для його повернення немає, досудове розслідування було проведено у повному обсязі, усі встановлені слідством обставини вчиненого кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті. Підсудність даного провадження визначалась за місцем розташування ПАТ «Запоріжзв`язок сервіс», підтвердивши, що, дійсно, адреса місця знаходження установи в обвинувальному акті не зазначена.

Представники потерпілих КП «Водоканал» та Концерну «Міські теплові мережі» у судове засідання не з`явились, надіславши до суду заяви із проханням виключити їх із числа потерпілих по справі, оскільки шкода їх підприємствам заподіяна не була.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що органом досудового слідства були порушені норми щодо підслідності даного провадження, яке повинно було проводитись детективами Національного антикорупційного бюро України, а не слідчими Національної поліції та прокуратури Запорізької області. Крім того, обвинувальний акт містить твердження про те, що ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, замість вірного «підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення», що є порушенням презумпції невинуватості. Зміст обвинувального акту не відповідає вимогам ст. 291 КПК, оскільки слідчим не було зазначено, у чому саме виразилося пособництво ОСОБА_8 , які конкретно його дії кваліфіковані як пособництво та яким службовим особам він допомагав вчиняти злочин. Правова кваліфікація діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 не відповідає змісту дистозиції ст. 191 КК України, оскільки не зазначено предмету привласнення (чуже майно), не визначено суб`єктний склад даного злочину та не встановлено, чи є ОСОБА_8 службовою особою та чи використовував він своє службове або інше становище під час вчинення злочину. Крім того, в обвинувальному акті не визначено місце, дата та час заволодіння майном, його спосіб та роль у його вчиненні саме ОСОБА_8 . Також обвинувальний акт містить неточності щодо викладення анкетних даних обвинуваченого (місця його народження), не зазначені усі слідчі дії, які були проведені, не вказано відомості про всіх потерпілих (МКП «Основаніє»), із якими також були укладені договори ПАТ «Запоріжзв`язок сервіс». Також вважали, що обвинувальний акт було затверджено прокурором, який не має повноважень на участь у даному провадженні, оскільки він був призначений із порушенням норм КПК. Крім того, просили вирішити питання про скасування арешту на майно, який був накладений під час досудового слідства необгрунтовано.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, єдиною підставою для повернення обвинувального акту є його невідповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.
Статтею 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Зі змісту обвинувального акту, що є предметом судового розгляду, вбачається, що в ньому не зазначено місце вчинення злочину, тобто конкретної адреси, де були вчинені злочинні дії. Посилання прокурора на те, що місцем вчинення злочину є місце фактичного знаходження підприємства «ПАТ «Запоріжзв`язок сервіс», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі посилання не підтверджуються змістом обвинувального акту.

Встановлена судом невідповідність обвинувального акту вимогам КПК є суттєвою та такою, що унеможливлює не тільки в повній мірі сформувати позицію захисту обвинуваченому, а і не дає змоги перевірити підсудність розгляду даного провадження судом, оскільки в обвинувальному акті взагалі відсутні будь-які посилання про те, що злочин було вчинено на території Олександрівського району м. Запоріжжя. Даних про те, що місце вчинення злочину не вдалось встановити під час розслідування вказаної справи, також немає.

Крім того, не відповідає нормам Кримінального кодексу України, а саме: ст. 191 КК України виклад правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 . Так, органом досудового слідства не зазначено про те, що обвинувачений «заволодів чужим майном», обмежившись вказівкою лише на «заволодіння майном». Також не зазначено яким саме службовим становищем зловживав ОСОБА_8 (своїм чи був співучасником вчинення злочину іншими службовими особами (якими саме), які зловживали своїм службовим становищем), та чи є він службовою особою та, відповідно, спеціальним суб`єктом злочину. Органом слідства не розкрита та не сформульована роль ОСОБА_8 як пособника у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, тобто які саме його активні дії свідчать про вчинення ним пособництва (надання порад, вказівок чи інше сприяння вчиненню злочину тощо), тобто не викладено зміст ст. 27 КК України.

Також колегія суддів вважає необхідним зауважити на те, що диспозиція ст. 191 КК України передбачає відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб. Як вбачається зі змісту обвинувального акту « ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження та невстановленими службовими особами КП «Водоканал», Концерну «Міські теплові мережі», МКП «Основаніє» заволоділи грошовими коштами вказаних підприємств». Ці обставини свідчать про те, що орган досудового розслідування повинен був перевірити наявність у діях ОСОБА_8 кваліфікуючих ознак повторності та вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, що зроблено не було та, як наслідок, потягло за собою неповне викладення правової кваліфікацій дій обвинуваченого.

Аналіз змісту обвинувального акту свідчить про те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні трьох епізодів аналогічних злочинів щодо КП «Водоканал», Концерна «Міські теплові мережі» та МКП «Основаніє», однак у порушення п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України відомості про потерпілого МКП «Основаніє» взагалі не зазначені, даних про те, що вказана установа ліквідована або припинила свою діяльність немає, питання про наявність правонаступника та залучення його до участі у розгляді справи не вирішено. Зазначені факти свідчать про грубе порушення вимог ст. 291 КПК та створює передумови для порушення прав потерпілої сторони на доступ до правосуддя, оскільки встановити та викликати представника юридичної особи суд самостійно позбавлений права враховуючи принцип диспозитивності у кримінальному судочинстві.
Також колегія суддів вважає необхідним зазначити, що органом досудового слідства не було дотримано вимог п. 1 ч.2 ст. 291 КПК України щодо викладення анкетних даних обвинуваченого. Як встановлено у судовому засіданні місце народження ОСОБА_8 , яке зазначено в обвинувальному акту, не відповідає дійсності та спростовується даними його паспорту, оглянутому у підготовчому судовому засіданні.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03 жовтня 2012 року "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України" повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Таким чином, аналізуючи наведене, беручи до уваги той факт, що слідчим були допущені грубі порушення вимог ст. 291 КПК України (недотримано вимоги п. 2, 3, 5 ч.2 ст. 291 КПК України), які перешкоджають призначенню справи до розгляду без порушення правил підсудності та права обвинуваченого на захист, а також прав потерпілих осіб у даному провадженні, колегія суддів приходить до висновку про те, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

При цьому, інші доводи сторони захисту (щодо порушення підслідності, визначення процесуального прокурора, неточностей та суперечливостей обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування) не впливають на вирішення питання про призначення справи до судового розгляду або повернення обвинувального акту прокурору, тому відкидаються судом.

Оскільки колегією суддів прийнято рішення про повернення обвинувального акту прокурору, інші клопотання сторони захисту (щодо скасування арешту майна) не підлягають розгляду у даному судовому засіданні.

Керуючись статтями 314-316 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/331/318/2018 за фактом скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3