Справа № 487/1574/18
Провадження № 1-кп/487/436/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000496 від 04.02.18 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, без постійного місця проживання, раніше судимого:

29.02.12 Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.311 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.05.13 покарання з іспитовим строком скасовано.

у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.186 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Миколаївської

місцевої прокуратури №1 - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 04.02.18 року близько 10-30 год. у ОСОБА_3 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний, корисливий умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майно поєднаним з проникненням в житло.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 незаконно проник до подвір`я вищевказаного домоволодіння та підійшовши до дверей будинку, в якому в той час знаходилася потерпіла ОСОБА_6 , вибив їх ногою та проник до зазначеної оселі, де побачив в кімнаті потерпілу.

Підійшовши до останньої ОСОБА_3 погрожуючи насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 400,00 грн.

В подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 400,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні вказаного злочину, визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно за вказаних обставин, 04.02.18 проникнувши до будинку АДРЕСА_1 , шляхом вибивання дверей відкрито заволодів грошима потерпілої ОСОБА_6 в сумі 400,00 грн.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні зазначеного злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.3 ст.186 КК Уукраїни за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, поєднаний з проникненням в житло.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не працює, раніше неодноразово судимий, не має постійного місця проживання, і він знову вчинив злочин, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства,та йому слід обрати покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно висновку сектору пробації ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а його особиста небезпека для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середній, а тому виконання покарання ОСОБА_3 неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, повязані із залученням експерта, відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. ст.ст. 100,349,368, 373-374, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, а саме, з 04 лютого 2018 року.

Речові докази по справі:

- гаманець коричневого кольору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 вважати повернутим власнику, кухонний предмет (лопатку) - знищити.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1