Дата документу Справа № 333/256/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/256/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1048/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16 березня 1984 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.206 КК України, строк покарання 3 роки позбавлення волі;

- 02 червня 1988 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141, ч.2 ст.140, ч.2 ст.142, ст.196-1 КК України, строк покарання 8 років позбавлення волі;

- 27 травня 1997 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.142, ч.2 ст.141 КК України, строк покарання 8 років позбавлення волі;

- 19 грудня 2005 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.263, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, строк покарання 8 років позбавлення волі;

- 05 липня 2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, строк покарання 7 років 6 місяців;

- 15 вересня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України, строк покарання 3 роки обмеження волі. Звільнений 19 вересня 2016 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2018 року, яким його визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

До обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 03 червня 2017 року. Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення з 03 червня 2017 року по 22 червня 2017 року, включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18 травня 2017 року) зараховано ОСОБА_6 у строк покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення з 23 червня 2017 року по 07 лютого 2018 року із розрахунку 1 (один) попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вирок стосовно яких не оскаржується.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити та на підставі ст.72 КК України зарахувати йому в строк покарання, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 03 червня 2017 року по день набрання вироком чинності. Зазначає, що суд першої інстанції помилково зарахував йому строк попереднього ув`язнення по 22 червня 2017 року.

Згідно з вироком суду, 20 квітня 2017 року приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на парковці супермаркету «Варус-10», що розташований по вул. Північнокільцевій, 10-А у м. Запоріжжі, маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши між собою ролі, упевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для оточуючих, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання шкідливих наслідків, з метою особистого збагачення, за допомогою спеціально призначеного пристрою, вимкнули сигналізацію та відчинили замки дверей автомобіля марки «КІА CEED», д.н. НОМЕР_1 , звідки таємно викрали майно, що належить ОСОБА_12 , а саме: рюкзак із тканини сіро-коричневого кольору торгового виробника «Chanel Graffiti», вартістю 3200 грн; нетбук марки «Мас Book Aple Air 13» в корпусі сірого кольору вартістю 23999 грн; зарядний пристрій до мобільного телефона марки «Iphone 6», вартістю 1500 грн; жіночі босоніжки сіро-чорного кольору, вартістю 800 грн; жіночі босоніжки сіро-чорного кольору, вартістю 2500 грн; барсетку чорного кольору, вартістю 300 грн; два полотна вишиті бісером, загальною сумою 1000 грн. Після чого зникли з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядились викраденим майном на власний розсуд. В результаті злочинних дій обвинувачених потерпілій ОСОБА_12 заподіяно матеріальну шкоду на суму 33299 грн.

Крім того, 03 червня 2017 року у період часу з 16-00 години по 16 годину 25 хвилин ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись біля будинку 4-А, що розташований по вул.Ситова у м.Запоріжжя, обравши автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_2 об`єктом вчинення кримінального правопорушення, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та їх дії залишаться ніким не поміченими, таємно, за допомогою заздалегідь приготовленого сканера, шляхом сканування сигналізації, відкрили автомобіль та викрали звідти майно, що належить потерпілому ОСОБА_13 , а саме: відеореєстратор, «Eplutus DVR-185», вартістю 350 грн; компресор «Хюндай», вартістю 1900 грн. Після чого, зникли з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядились викраденим майном на власний розсуд. В результаті злочинних дій обвинувачених потерпілому ОСОБА_13 заподіяно матеріальну шкоду на суму 2250 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, та на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про зарахування йому на підставі ст.72 КК України в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 03 червня 2017 року по день набрання вироком чинності, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, то , на думку колегії суддів, ці доводи є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-XII від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі проводиться в межах того кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Під час вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання при його призначенні суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне дотримання законодавства, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України (КК), Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК), цим Законом, а також законами України від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (Закон від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) та «Про попереднє ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ч.4 ст.5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У зв`язку з цим, беручи до уваги набрання 21 червня 2017 року Законом чинності, ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII має застосовуватись до всіх осіб:

яким попереднє ув`язнення було зараховано в строк покарання, у період до набрання чинності або під час дії ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII;

які були попередньо ув`язнені, у період до набрання чинності або під час дії ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Якщо початок строку попереднього ув`язнення особи розпочався до набрання чинності Законом, а закінчився після його набрання, судам слід зараховувати такий строк у строк покарання виходячи з положень законів, які діяли на момент попереднього ув`язнення.

Так, оскільки ОСОБА_6 було затримано, з наступним обранням йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою 03 червня 2017 року, йому слід було зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 03 червня 2017 року по 20 червня 2017 року, керуючись ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII з розрахунку «день за два».

Враховуючи викладене, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2018 року, яким ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 визнано винними та засуджено за ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4