справа № 489/1800/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/433/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:
05.03.2018 о 19:20 годині ОСОБА_3 , знаходячись в барі «Малібу» по вул. Космонавтів, 72 в м. Миколаєві, діючи в результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон «Леново А 2010» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 білого кольору, вартістю 1915,83 грн., який належить ОСОБА_5 , спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
Обвинувачений визнав себе винним, і не оспорюючи обставин пред`явленого обвинувачення, показав, що дійсно 05.03.2018 близько 19:00 години, знаходячись в барі «Малібу» по вул. Космонавтів, 72 в м. Миколаєві, скориставшись тим, що потерпіла перебувала в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу таємно викрав з кишені її куртки мобільний телефон «Леново», який потім продав, а отриманні кошти витратив на власні потреби. У вчиненому щиро кається.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому діянні, крім визнання себе винним, підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 05.03.2018, згідно якої ОСОБА_5 просила вжити заходів до невідомого чоловіка, який 05.03.2018 близько 19:20 години з правої кишені її куртки викрав мобільний телефон «Леново А 2010» білого кольору.

Відповідно до видаткової накладної ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» № PHNIB-000001358 від 29.02.2016 вартість придбаного потерпілою ОСОБА_5 мобільного телефону «Леново А 2010» складає 1915,83 грн.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2018, згідно якого ОСОБА_6 впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка йому продала мобільний телефон «Леново А 2010».

Крім власного визнання вини, обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, які підтверджують його винуватість у вчинені кримінального правопорушення згідно обвинувального акта.
За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише дослідженням вказаних вище письмових доказів. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши вказані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого поза розумним сумнівом доведена його показами про вчинення ним викрадення при встановлених обвинуваченням обставинах, заявою потерпілою про вчинене кримінальне правопорушення, доказами про вартість викраденого майна та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Проте, суд вважає недоведеними обставини викрадення майна потерпілої, вартістю 2304 гривні, оскільки відповідно до наданої видаткової накладної № PHNIB-000001358 від 29.02.2016 фактична вартість викраденого майна складає 1915,83 грн.

При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинено злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, якийв силу ст. 89 КК України не судимий, працює неофіційно, характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 01.03.2011 з діагнозом: синдром залежності від опіатів, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає необхідним призначити покарання у вигляді громадських робіт, передбачених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої орган пробації, враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, а також середній рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, вважає, що виправлення даної особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 годин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно засудженого не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1