Справа № 379/1276/17
Провадження № 1-кп/375/50/18
01.06.2018 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ставище Київської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , не маючого утриманців, раніше судимого,
за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України, -
27.12.2015 приблизно о 21:00 годині неповнолітній ОСОБА_7 разом ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 перебували в АДРЕСА_2 , де розпивали алкогольні напої. При цьому неповнолітній ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 та неповнолітньому ОСОБА_9 вчинити крадіжку майна, а саме електроінструментів з господарських приміщень на території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_10 . ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_9 на таку пропозицію ОСОБА_7 погодилися, вступивши тим самим у злочинну змову.
В цей же день приблизно біля 23:00 години, з метою реалізації свого злочинного умислу неповнолітній ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшли до території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , де по черзі через огорожу з металевої сітки проникли власне на території кафе.
Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки майна ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та темною порою доби, неповнолітній ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшли до будівлі гаража та підсобного приміщення, розташованих на території вказаного закладу відпочинку. ОСОБА_9 залишився поряд з приміщенням гаража, щоб спостерігати за навколишньою обстановкою та мати можливість попередити співучасників про сторонніх осіб, а неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у цей час за допомогою знайденого біля приміщення гаража металевого прута зірвали навісний замок вхідної брами гаража та підсобного приміщення. Не виявивши у приміщенні гаража майна, що могли б викрасти, неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , завершуючи реалізацію спільного злочинного умислу, оглянули підсобне приміщення і таємно викрали з нього, винісши через вхідні двері, електродриль марки «Інтерскул» вартістю 540.00 грн., шліфувальну машинку кутову невстановленої марки вартістю 350.00 грн. та шліфувальну машинку кутову марки «Інтерскул» вартістю 350.00 грн..
Викрадене майно вони перевезли до місця проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_4 , яке він наступного дня реалізував місцевому жителю ОСОБА_11 , необізнаному з їх злочинними діями, за суму близько 400.00 грн. Отримані гроші неповнолітній ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 витратили на власні потреби.
Відповідно до висновку експерта, складеного за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 06.04.2016, ринкова вартість бувшого у використанні вказаного викраденого майна з урахуванням його зносу станом на 28.12.2015 складає 1240.00 грн., що ставить розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.12.2015 приблизно о 01:00 годині неповнолітній ОСОБА_7 разом ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 перебували в центрі смт. Рокитне Київської області в кафе «Ночник», де разом вживали алкогольні напої і під час розмови ОСОБА_7 знову запропонував вчинити спільно крадіжку чужого майна в с.Салиха Таращанського району Київської області і на що останні погодилися.
Цього ж дня приблизно о 03:00 годині вони всі разом прибули на скутерах до с.Салиха Таращанського району, та вже перебуваючи безпосередньо у вказаному населеному пункті, прийняли спільне рішення вчинити крадіжку чужого майна з домоволодіння АДРЕСА_5 .
З метою реалізації спільного злочинного задуму, неповнолітній ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу через хвіртку пройшли до подвір`я вказаного домоволодіння та пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, реалізовуючи спільний злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшли до будівлі, в якій розміщений гараж, сарай і літня кухня, та, застосувавши власну фізичну силу, а саме кожен з них руками взявши за низ вхідних дверей, почали вивертати їх, зірвавши в такий спосіб навісні замки з трьох вхідних дверей господарського приміщення. Далі неповнолітній ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 по черзі пройшли разом у середину сараю, гаража та літньої кухні, звідки викрали компресор марки «РОВЕОDІТ РАС-25» вартістю 1045.00 грн., набір ріжкових ключів в кількості 21 шт. вартістю 1216.00 грн., шліфувальну машинку кутову невстановленої марки вартістю 1045.00 грн., круг шліфувальний вартістю 12.50 грн., шліфувальну машинку кутову «Електромаш МШУ 125-1000К» вартістю 342.50грн., круг шліфувальний вартістю 7.50 грн., електродриль «ВLАСК&DECKER КR50СRЕ» вартістю 773/00 грн., щітку металеву дротяну вартістю 12.50 грн., станок точильний марки «SВМ group РВG-І30» вартістю 275/00 грн., точильний круг вартістю 25.00 грн. та мотоцикл «Ява-350» вартістю 6475.00 грн.. Викрадене таким чином майно вони спільно знову перевезли до місця проживання ОСОБА_8 ..
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу винного та на підставі яких суд має вирішити питання про речові докази та судові витрати.
Обвинувачений ОСОБА_7 окрім повного визнання своєї вини у інкримінованому йому злочині за викладених у обвинувальному акті обставин суду показав, що дійсно 27.12.2015 приблизно о 21:00 годині він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на його пропозицію поїхали в м.Тараща відпочити, де в парку розпивали алкогольні напої і під час чого він запропоновув ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинити крадіжку майна з кафе, що неподалік і на що ті погодилися. Приблизно щ 23 годині вони всі разом пішли до кафе, де за допомогою плоскогубців він пошкодив сітку огорожі і таким чином вони проникли на територію кафе. Він знайшов металевий прут і за його допомогою пошкодив навісний замок на дверях господарського приміщення і вони викрали звідти електродриль марки «Інтерскул» та дві кутові шліфувальні машинки.
Викрадене майно вони перевезли до місця проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_4 , яке він наступного дня реалізував і гроші вони витратили на власні потреби.
28.12.2015 приблизно о 01:00 годині вони разом перебували у кафе «Ночник» в смт.Рокитне, де він знову запроновував вчинити крадіжку чужого майна в с.Салиха Таращанського району Київської області і на що останні погодилися.
Приблизно о 03:00 годині вони всі разом прибули на скутерах до с.Салиха Таращанського району, а саме до будинку АДРЕСА_5 , де пошкодивши двері господарських приміщень та гаража, викрали звідти перелічені у обвинувальному акті електричні інструменти та мотоцикл «Ява 350», які також відвезли до місця проживання ОСОБА_8 ..
Розкаюється у скоєному, обіцяє більше не повторювати таких вчинків та просить не позбавляти реально волі.
З огляду на викладенні у обвинувальному акті та визнані обвинуваченим обставини вчинення злочинів суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні знайшли своє підтвердження всі обставини, які підлягають доказуванню відповідно до положень ст. 91 КПК України і в тому числі щодо події злочинів (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочинів) та винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, форми його вини, мотивів і мети вчинення злочинів.
За викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину є доведеною і таким чином його дії кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, та за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене поваторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у інше приміщення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому міри покарання, суд виходить із вимог ст. 65 КК України і враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання винного обставини, дані про особу винного, його відношення до скоєного та конкретні обставини справи.
З огляду на зміст ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та вимоги статті 12 цього Кодексу, вчинені обвинуваченим злочини відносяться до категорії категорії тяжких злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, вчинення ним злочину будучи неповнолітнім, які визнає сукупністю помякшуючих його покарання обставин.
Обставиною, що обтяжує покарання винного, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.
Зазначена у обвинувальному аткі обтяжуюча обставина - вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою підлягає виключенню на підставі положень ч.4 ст.67 КК України, зважаючи, що вона передбачена ч. 3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, за якими предявлено обвинувачення ОСОБА_7 , як ознака злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. При цьому судом у відповідності до положень ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» враховується позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи) (справи «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.), а також викладена у рішенні цього суду по справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) в тім, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
Враховуючи суспільну небезпечність скоєних обвинуваченим злочинів (посягають на приватну власність), їх характер (умисні корисливі злочини) та спричинені ним наслідки (заподіяння потерпілим реальної матеріальної шкоди), тяжкість злочинів (є тяжкими злочинами), відношення винного до наслідків скоєного (розкаявся у скоєному), сукупність помякшуючих покарання винного обставин та обтяжуючу покарання обставину, дані про його особу, який посередньо характеризуються по місцю навчання, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога, має незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини третьої статті 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі і з названих підстав не застосувати до нього передбачену санкцією ч. 2 ст. 289 КК України додаткову міру покарання у виді конфіскації майна.
Остаточне покарання за даним вироком суд призначає винному у відповідності до положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскаії майна.
Разом з тим, з огляду на дані про особу винного та його відношення до скоєного суд вважає можливим його виправлення без відбування покарання та у відповідності до ст. 75 КК України приймає рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом відповідно до статті 76 вказаного Кодексу обов`язки періодично зявлятися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останній про зміну місця свого проживання і роботи, не виїзджати без погодження з ним за межі України.
Цивільний позов у провадженні не заявлений, судові витрати відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд,-
ОСОБА_7 визнати винним за ч. 3 ст. 185 та за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Остаточне покарання ОСОБА_7 призначити на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично зявлятися на реєстрацію до уповноважених органів з питань пробації та повідомляти останні про зміну місця свого проживання і роботи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «____»______________20__