Провадження №11-кп/4812/112/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2018 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінеральні Води Ставропольського краю, Росії, громадянина України, який має вищу освіту, військовозобов`язаного, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, раніше судимого 1 серпня 2017 року вироком Голопристанського районного суду Херсонської області за частиною 1 статті 199 Кримінального кодексу України (надалі КК України) до 3 (трьох) років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_9 .
Зміст вироку суду першої інстанції.
Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України і призначено покарання, у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Судом встановлено, що 23 грудня 2017 року близько 23:00, обвинувачений ОСОБА_7 , у приміщені спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , де проживають його батьки, на ґрунті тривалих неприязних відносин вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_10 . Під час сварки у обвинуваченого виник умисел на спричинення своїй дружині тілесних ушкоджень, діючи умисно він наніс два удари долонею правої руки в обличчя потерпілої ОСОБА_10 . Після чого остання забігла до приміщення кухні житлового будинку. Продовжуючи свої злочинні протиправні дії, ОСОБА_7 , перебуваючи у кухні наніс не менше трьох ударів долонею правої руки в обличчя ОСОБА_10 . Після чого потерпіла втекла до ванної кімнати, де за нею зайшов обвинувачений, який наніс потерпілій один удар долонею правої руки в обличчя, після чого штовхнув її в плече, від чого ОСОБА_10 впала в заглиблення ванної. В подальшому потерпіла знову зайшла до приміщення кухні будинку, куди прийшов обвинувачений, який продовжуючи свої злочинні дії став хапати ОСОБА_10 руками за обличчя, вуха, живіт, зап`ястки рук, стискав шию руками, та наніс не менше дев`ятнадцяти травматичних дій, внаслідок чого спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді численних синців на обличчі, синця на лівій вушній раковині, синців та саден на зап`ястках рук, синця на передній поверхні шиї, синця на животі, саден на шиї.

Зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2018 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за частиною 1 статті 125 КК України, у виді громадських робіт на строк 200 годин. На підставі статей 71, 72 КК України, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 1 серпня 2017 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 25 (двадцять п`ять) днів.
Не оспорюючи висновків суду щодо фактичних обставин вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеності вини та правильності кваліфікації, вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України).

Вважає, що призначене покарання є несправедливим та м`яким.

Зазначає, що судом першої інстанції не врахована обставина, яка обтяжує покарання рецидив злочину.

Посилаючись на Конвенцію ради Європи, звертає увагу, що злочин вчинено щодо подружжя із застосуванням насильства.

На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки відомостям про особу обвинуваченого, який раніше судимий та те, що новий злочин був вчинений в період іспитового строку.

Вказує, що неповно досліджені дані, щодо судимостей обвинуваченого.

Мотиви ухваленого рішення.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Рішення суду щодо фактичних обставин вчиненого ОСОБА_7 злочину (кримінального правопорушення), доведеності вини, а також кваліфікація інкримінованих дій за частиною 1 статті 125 КК України, апелянтом не оскаржуються, у зв`язку з чим, відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Приймаючи рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 найменш суворого за видом покарання, визначеного санкцією частини 1 статті 125 КК України, а саме, у виді штрафу, суд першої інстанції хоч і послався на тяжкість вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, однак, не в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, тривалість та спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілій.

Також суд першої інстанції не в повній мірі врахував і дані про особу обвинуваченого.

Так, вказуючи про судимість обвинуваченого ОСОБА_7 за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 1 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 199 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки, суд першої інстанції в повній мірі не врахував, що обвинувачений вчинив умисний злочин проти здоров`я потерпілої в період іспитового строку за вказаним вироком.

Окрім того, суд першої інстанції пославшись на дані досудової доповіді стосовно обвинуваченого, разом з тим, в достатній мірі не врахував викладені в ній висновки органу пробації. Зокрема, як слідує із даних досудової доповіді, існує високий ризик вчинення обвинуваченим повторного правопорушення, оцінено як середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у суду першої інстанції не було законних підстав для призначення обвинуваченому основного покарання у найменшому виді визначеному санкцією частини 1 статті 125 КК України. Призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим через м`якість.

Враховуючи наведене, на підставі частини 2 статті 409, статті 414 КПК України, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за вчинений ним злочин, передбачений частиною 1 статті 125 КК України підлягає скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку відповідно до пункту 2 частини 1 статті 420 КПК України у зв`язку з необхідністю застосування обвинуваченому більш суворого покарання, а саме призначення покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Як слідує із змісту вироку суд першої інстанції як обставину, яка обтяжує покарання визнав рецидив злочинів, а тому посилання апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

За змістом вироку, суд першої інстанції хоча і зазначив про вчинення ОСОБА_7 злочину до повного відбуття покарання призначеного судом за вчинений раніше злочин, проте, даній обставині не надав належної правової оцінки.

Відповідно до вимог статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Статтею 72 КК України передбачені правила складання покарань.

Наведених правових норм судом першої інстанції дотримано не було, а тому доводи прокурора щодо незастосування судом закону, який підлягав застосуванню, а саме вимог статей 71 та 72 КК України при призначенні ОСОБА_10 покарання є обґрунтованими.

За наведеного, на підставі статті 71 КК України, до покарання за даним вироком підлягає частковому приєднанню невідбута частина покрання за попереднім вироком, а саме вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 1 серпня 2017 року.
З огляду на наведене, на підставі пункту 4 частини 1, частини 2 статті 409, пункту 1 частини 1 статті 413, статті 414, пункту 2 частини 1 статті 420 КПК України, вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням свого вироку, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Керуючись статтями 405, 407, 409, 413, 414, 419, 420, 424, 532 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за частиною 1 статті 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 1 серпня 2017 року і, з урахуванням положень пункту 1 часини 1 статті 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 10 (десять) днів.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з часу його затримання при звернення вироку до виконання.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий

Судді: