Справа № 754/4175/18
У Х В А Л А
Іменем України

14 серпня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засіданні - ОСОБА_2 ,
без участі осіб, які беруть участь у справі:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві заяву судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , про самовідвід, у кримінальному провадженні №0002456 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України, -
Встановив:
В провадженні Деснянського районного суду знаходиться кримінальне провадження №0002456 (номер провадження №1-кп/754/886/18) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
До початку розгляду кримінального провадження по суті головуючим в кримінальному провадженні суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід.
В обґрунтування вказаної заяви суддею зазначено, що під час вивчення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_4 встановлено, що 22.06.2018 року під головуванням судді ОСОБА_3 було постановлено ухвалу, якою в затвердженні угоди про примирення від 30.03.2018 року у кримінальному провадженні №0002456 укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 було відмовлено та повернуто кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку ст.ст. 468-475 КПК України. Таким чином, розглядаючи угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України та повертаючи справу для продовження досудового розслідування суддя фактично висловив у судовому рішенні свою думку стосовно пред`явленого обвинувачення в кримінальному провадженні та доведеності певних дій особи. Однак, думка висловлена суддею ще до розгляду кримінального провадження стосовно обвинувачення, є підставою для визнання судді необ`єктивним і небезстороннім. У зв`язку з вищевикладеним та оскільки суддею ОСОБА_3 під час розгляду угоди фактично було висловлено думку стосовно пред`явленого обвинувачення в кримінальному провадженні, ним відповідно до ст. 80 КПК України та на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПКзаявлено самовідвід.
В судове засідання суддя ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений.
Обвинувачений та потерпіла також в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження №0002456 (номер провадження №1-кп/754/886/18) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, подану суддею Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_3 заяву про самовідвід, вважає, що заява про самовідвід судді підлягає задоволенню зважаючи на таке.
В провадженні Деснянського районного суду знаходиться кримінальне провадження №0002456 (номер провадження №1-кп/754/886/18) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
22.06.2018 року під головуванням судді ОСОБА_3 було постановлено ухвалу, якою в затвердженні угоди про примирення від 30.03.2018 року у кримінальному провадженні №0002456 укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 було відмовлено та повернуто кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку ст.ст. 468-475 КПК України.
Статтями 75, 76 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні.
Згідно з п. 3, 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сімї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Також, у рішеннях «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Відповідно до пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.
У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі».
Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому.
Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Суддя під час здійснення судочинства зобов`язаний бути неупередженим та незалежним, не повинен виявляти будь-якої упередженості та особистих переконань керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.
Отже, вбачається, що розглядаючи угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України та повертаючи справу для продовження досудового розслідування суддя фактично висловив у судовому рішенні свою думку стосовно пред`явленого обвинувачення в кримінальному провадженні та доведеності певних дій особи, що може викликати у сторонньої особи та учасників провадження сумнів у безсторонності суду.
Враховуючи наведене, заява про самовідвід судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 суд керується також положеннями пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, згідно з якими суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Керуючись ст.ст. 76, 80, 81 КПК України, суд, -
Ухвалив:
Заяву судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0002456 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України - задовольнити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України передати до канцелярії суду на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1