АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1798/18 Справа № 185/7557/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Донецької області на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001124 за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Донецьк,
громадянина України, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

за участю:
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, повернуто прокурору.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд дійшов висновку про недотримання норм кримінального процесуального кодексу України при направленні обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, що унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, які покладені на суд згідно зі ст. 22 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не погоджуючись з судовим рішенням, порушує питання про скасування ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 і призначення до розгляду у суді першої інстанції, в рамках спеціального судового провадження, зі стадії підготовчого судового засідання.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що ухвалу винесено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на те, що висновок суду про відсутність в обвинувальному акті фактичного формулювання обвинувачення ОСОБА_6 не відповідає дійсності, оскільки в зазначеному обвинувальному акті викладено твердження прокурора про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, а саме про участь останнього в терористичній організації із зазначенням місця, способу та інших конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення. Не погоджується з висновком суду про порушення права на захист ОСОБА_6 , оскільки захисника призначено до повідомлення про підозру ОСОБА_6 . Зазначає, що судом порушено вимоги ст.314 КПК України в частині порядку проведення підготовчого судового засідання, оскільки у вказаному провадженні здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому суд мав здійснити виклик обвинуваченого не менше ніж двічі у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження- Урядовому Кур`єрі, отже відсутність повідомлення обвинуваченого належним чином про дату та час розгляду обвинувального акту свідчить про порушення судом права на захист. Також не погоджується з висновком суду, що обвинуваченому не вручено повідомлення про підозру, копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.297-5 КПК України копії процесуальних документів були надіслані захиснику. Звертає увагу на те, що висновок суду про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить дати прийняття процесуальних рішень, дані про посадову особу, яка приймала рішення, відсутні текстові дані стосовно осіб, відносно яких приймались такі рішення, є необґрунтованим, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування міститься вказана інформація.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як слідує зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Посилання суду на те, що органом досудового розслідування було грубо порушено право на захист ОСОБА_6 , оскільки залучив йому захисника за недосконалою процедурою і, таким чином, не забезпечив законом в повній мірі права обвинуваченого на захист за його відсутності, тобто захисник був залучений вже після повідомлення про підозру, до початку судового провадження у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 не мав жодного побачення зі своїм захисником, взагалі ніколи не спілкувався з останнім, не узгоджував позицію захисту, апеляційний суд вважає таким, що не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Апеляційний суд вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.

Висновки суду щодо не вручення обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно ч.2 ст.297-5 КПК України копії процесуальних документів, що підлягають врученню, надсилаються захиснику.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вручено захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 , а про вручення повідомлення про підозру свідчить відповідний підпис захисника про отримання процесуального документу у самому документі.
Крім того, Кримінальний процесуальний кодекс України не містить вимог про зазначення у реєстрі до матеріалів кримінального провадження про спосіб вручення повідомлення про підозру особам, у тому числі відносно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування.
Також, суд першої інстанції зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить дати прийняття процесуальних рішень, дані про посадову особу, яка приймала рішення, відсутні текстові дані стосовно осіб, відносно яких приймались такі рішення, однак даний висновок не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у розділі І Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії вказані найменування, дати проведення процесуальних дій, в залежності від виду процесуальної дії протоколи допиту чи протоколи огляду, зазначено час проведення протоколів допиту, огляду документів тощо.
У розділі ІІ Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення зазначені найменування рішень, дати ухвалень, ким ухвалено із зазначенням посади особи та прізвища, ім`я по батькові; дату винесення ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного та строк застосування тощо.
Крім того, заслуговують на увагу доводи прокурора про відсутність виклику обвинуваченого у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження про дату та час розгляду обвинувального акту.
Так, відповідно до ч.1 ст.297-5 КК України повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування.
Втім, матеріали кримінального провадження не містять повідомлення судом першої інстанції обвинуваченого у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, що свідчить про порушення судом права на захист ОСОБА_6 .
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в тому самому суді.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Донецької області задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 рокувідносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий судовий розгляд в тому самому суді.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4