Справа № 734/3419/18
1-кп/729/158/18 р.
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

31.10.2018 Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 , 26.07.2015 року близько 11 години 40 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кафе «Чики-Чики», розташованому в смт. Десна Козелецького району Чернігівської області по вул. Франка, 46, скориставшись відсутністю працівників та відвідувачів кафе, користуючись вільним доступом, пройшов у приміщення кухні, де побачив відкриту жіночу сумочку, в якій лежав гаманець, в останнього виник раптовий умисел на його викрадення. В подальшому ОСОБА_3 , з метою реалізації задуманого, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, переслідуючи ціль незаконного збагачення та корисливий мотив, таємно викрав гаманець вартістю 70 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 400 гривень та три платіжні банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 , які згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 , тобто є офіційним документом, спричинив тим самим потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 470 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, за пред`явленим обвинуваченням. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 і його дії вірно кваліфікованими за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, викрадення офіційного документу та замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
В п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 року " Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» роз`яснено, що якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Оскільки, повторність є кваліфікуючою ознакою вчинення ОСОБА_3 , кримінальних правопорушеннь, тому рецидив злочинів суд не вбачає, як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченому.
Вирішуючи питання при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, особу винного, його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, перебував у розшуку тривалий час, його вік, сімейний та матеріальний стан, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, схильність до вчинення злочинів проти власності, думку потерпілої, щодо призначення покарання, досудову доповідь і приходить до висновку про призначення останньому покарання в межах санкцій ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, та у межах санкції ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі.
При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , слід керуватись ч. 1 ст. 70 КК України, визначаючи його шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки підстави для призначення ОСОБА_3 , більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, не встановлені.
Оскільки ОСОБА_3 ухвалоюШевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2016 року звільнено від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2013 року і дана ухвала не скасована і набрала законної сили, тому, враховуючи роз`яснення викладені в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року ( із змінами) « Про практику призначення судами кримінального покарання» тому суд не вбачає підстав для призначення покарання за сукупністю вироків.
ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор». Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з часу його фактичного затримання, з 30.08.2018 року.
Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта відсутні
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за:
ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
ч.1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;
за ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 1(одного) року 6 ( шести ) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з часу його фактичного затримання, з 30.08.2018 року.
Речові докази: гаманець чорного кольору, переданий на зберігання ОСОБА_5 після вступу вироку в законну силу залишити в розпорядженні власника.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку

Суддя ОСОБА_1