Справа № 373/2126/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000111 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним 30 травня 2017 року Переяслав-Хмельницьким МВК в Київській області на військову службу за контрактом для осіб офіцерського складу в ЗС України та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , на посаді командира взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту, у військовому званні «лейтенант», в період з 19 жовтня 2017 року по 13 листопада 2017 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилитись від військової служби, діючи умисно, самовільно без дозволу відповідних начальників та командирів, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, постійно перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частин НОМЕР_1 .

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю, однак відмовився давати показання.

Згідно наказу № 185 від 19.10.2017 з приводу відсутності ОСОБА_4 на службі було призначено службове розслідування.

Згідно Акту службового розслідування від 29.10.2017 ОСОБА_4 навмисно, внаслідок особистої недисциплінованості без поважних причин був відсутній на військовій службі з 19.10.2017.

З повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 30.10.2017 вбачається, що ОСОБА_4 , командир взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту, у військовому званні «лейтенант», в період з 19 жовтня 2017 року по 30.10.2017 відсутній на службі понад 10 діб, на телефонні дзвінки не відповідає.

Після дослідження письмових доказів надав суду показання, якими підтвердив фабулу обвинувачення та зазначив, що покинув місце проходження служби через особисті причини, які відмовляється назвати. Весь час перебував за місцем свого проживання, трохи працював, коли дізнався, що розпочалося кримінальне провадження, самостійно з`явився до прокуратури. Розумів протиправність своїх дій. Проходити військову службу не бажає, на даний час ще не звільнений.

Після заслуховування показань обвинуваченого, з врахуванням думки учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Свідки не допитувалися. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам роз`яснено.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом в ході судового розгляду не виявлені, як не виявлені і обставини, що пом`якшують покарання, зважаючи на поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні, відношення останнього до вчиненого, ту обставину, що з`явився він до прокуратури лише тоді, коли дізнався про кримінальне провадження.

Вчиненим кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч. 4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, особу винного, який по місцю проходження військової служби характеризується незадовільно, тривалість часу ухилення від служби, і приходить висновку призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства і приходить до висновку звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Керуючись ст.ст.374, 375 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення вола на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До звільнення ОСОБА_4 з військової служби нагляд за ним здійснюється командиром військової частини.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1