Справа № 544/349/18
Номер рядка звіту 22
В И Р О К
іменем України

07 червня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 23.03.2018, за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Пирятин Полтавської області, громадянин України, має професійно-технічну освіту, не працює, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, невійськовозобов`язаний, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 15.05.2017 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт;
2) 22.12.2017 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.389, ч.1 ст.71 КК України до арешту на строк 2 місяці 10 днів. Звільнений 03.03.2018 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 18 грудня 2017 року, з метою заволодіння грошовими коштами користувачів Інтернет-сайту «OLX» шляхом обману, розмістив на вказаному сайті оголошення, яке містило неправдиві відомості про продаж товару швацької машини «Pfaff Creative 2140» вартістю 5500грн., якої в дійсності не мав у власності, а в такий спосіб намагався незаконно заволодіти грошовими коштами. 18 грудня 2017 року ОСОБА_5 побачив на сайті вищевказане оголошення та зацікавився ним. З метою придбання швацької машинки зателефонував на номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_4 . В ході розмови останній, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , шляхом обману, не збираючись продавати швацьку машинку, надав свій картковий рахунок у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_2 , на який ОСОБА_5 перерахував зі свого рахунка грошові кошти в сумі 5200грн. Цього ж дня ОСОБА_4 заволодів вказаними коштами, знявши їх зі своєї картки, та розпорядився ними на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 5200грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив всі обставини скоєного ним кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо його не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд находить їх достатніми та істинними.

Потерпілий ОСОБА_5 вважає, що перевиховання обвинуваченого повинно відбуватись в умовах ізоляції від суспільства, так як останній раніше був судимий та на шлях виправлення не став. Крім того потерпілий заявив цивільний позов, в якому просив стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в сумі 4200грн. та моральну 2000грн.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.2 ст.190 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно працевлаштувався, має на утриманні малолітню дитину, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Визначаючи наявність або відсутність рецидиву злочину як обставини, що обтяжує покарання, суд звертає увагу на таке.

Пункт перший частини першої статті 67 КК передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК України.

Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

За таких обставин суд не знаходить підстав для визнання рецидиву злочину обставиною, що обтяжує покарання.
Беручи до уваги викладене, враховуючи особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, та враховуючи ступінь небезпеки вчиненого злочину, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

При прийнятті судового рішення про міру покарання обвинуваченому суд враховує висновок досудової доповіді, згідно якого виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

Враховуючи викладене суд уважає, що обвинувачений загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні та родинні зв`язки, частково відшкодував завданий збиток потерпілій особі, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

При вирішення питання щодо відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного.

Потерпілий ОСОБА_5 у своєму позові просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в сумі 4200грн. та моральну шкоду в розмірі 2000грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що згоден відшкодувати шкоду потерпілому в повному обсязі.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_5 суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або матеріальної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_5 , складає 4200грн. з розрахунку: 5200грн. (розмір заподіяного збитку) - 1000грн. (відшкодовано) = 4200грн. Саме таку суму шкоди 4200грн. належить відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 , оскільки такий розмір шкоди підтверджений належними та допустимими доказами.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

В силу вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно приписів ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Виходячи з викладеного та конкретних обставин справи, враховуючи характер та тривалість моральних страждань потерпілого, принцип розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню. Сума у розмірі 2000грн., на думку суду, пропорційна та адекватна тим стражданням, яких зазнав потерпілий в результаті винних протиправних дій обвинуваченого.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і призначити покарання за даним законом у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4200 (чотири тисячі двісті) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень, а всього стягнути 6200 (шість тисяч двісті) гривень.

Речові докази: виписку по рахунку на ім`я ОСОБА_4 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1