Єдиний унікальний номер 242/3492/17 Номер провадження 11-кп/775/723/2018

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Бахмут Донецької області кримінальне провадження № 0001009 за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2018 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гірник Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 12.09.2012 р. вироком Селидівського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 07.09.2016 р. вироком Селидівського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 125 КК України до громадських робіт на строк 140 годин (відбув покарання 13.12.2016р ),

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Згідно вироку, 08 червня 2017 року період час з 14-00 год. до 18-30 год. ОСОБА_6 вживав спиртні напої разом із своєю співмешканкою ОСОБА_9 в гаражі № НОМЕР_1 , який розташований у дворі будинку АДРЕСА_3 , після чого гр-ка ОСОБА_9 пішла по своїх справах, а ОСОБА_6 продовжив вживати спиртне в зазначеному гаражі, де через деякий час приліг на диван відпочивати. Приблизно о 19-30 годині того ж дня до вказаного гаражу зайшла мати ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка побачивши, що в гаражі безлад, розкидані пусті пляшки з під горілки, а ОСОБА_6 спить на дивані в стані алкогольного сп`яніння, почала його сварити з цього приводу. ОСОБА_6 , почувши лайку матері, прокинувся і також почав сваритися з нею у відповідь. Після чого, ОСОБА_6 піднявся з дивану, підійшов до ОСОБА_10 та навмисно завдав їй не менше ніж два удари кулаком правої руки в область обличчя, від яких ОСОБА_10 , не втримавши рівновагу, впала на спину на підлогу гаража. ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, підійшов до матері, яка знаходилася на підлозі гаражу обличчям догори, сів зверху на її тулуб та навмисно завдав їй ще не менш ніж два удари кулаком правої руки в область обличчя. Після цього у ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 з причини її постійних сварок, виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останній. З цією метою ОСОБА_6 підійшов до саморобного стелажу, який знаходився у приміщенні вказаного гаражу, і взявши з полки молоток, тримаючи його в правій руці, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 , умисно завдав ним декілька ударів у життєво важливу ділянку тіла, а саме в область голови, спричинивши, таким чином, відкриту черепно-мозкову травму, з якої почалася масивна кровотеча. В цей час до гаражу повернулася співмешканка ОСОБА_9 , яка побачивши те, що відбувається, почала заспокоювати ОСОБА_6 та вимагати від останнього припинення його злочинних дій, в результаті чого ОСОБА_6 , побачивши, що мати ОСОБА_10 вже не подає будь-яких ознак життя і, таким чином, розуміючи, що виконав всі дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_10 , припинив свої злочинні дії, кинув молоток в гаражі та залишив місце події.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень: забійної рани лобу справа, крововиливу в м`які покрови голови з внутрішньої поверхні в правій лобній області, дірчастого перелому лобної кісті з права з переходом на праву скроневу кістку, розриву твердої мозкової оболонки в лобній області правої півкулі у місті перелому, крововиливи під оболонки головного мозку правої півкулі, а також внутрішньо мозкові крововиливи, які були спричинені дією тупого предмету, незадовго до настання смерті та знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням, потерпіла померла на місці 08 червня 2017 року близько 20-00 години.

Причиною смерті ОСОБА_10 , стала відкрита черепно-мозкова травма з дірчастим переломом лобної кісті з права з переходом на праву скроневу кістку, та крововиливами під оболонки головного мозку, що ускладнилась набряком головного мозку.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга прокурора в якій він, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , не погодився з вироком в частині призначеного покарання. Вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , не врахував вимоги кримінального закону, внаслідок чого останньому призначено покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості. Судом першої інстанції не надано належної оцінки характеру і тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, оскільки останній вчинив умисне вбивство у стані алкогольного сп`яніння проти своєї матері похилого віку (1947 року народження). Вважає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 , належним чином не враховано думку потерпілої, яка просила призначити йому суворе покарання. Просить ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі. Також просить зарахувати як обтяжуючу обставину рецидив злочину. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з дня затримання до набрання вироком законної сили.

В свої апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що не згоден з вироком суду внаслідок суворості призначеного покарання.

Також від захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, оскільки, на його думку, вважаючи його законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який частково підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, думку потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в його інтересах, які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, прокурор ОСОБА_5 не підтримав вимоги апеляційної скарги в частині зарахування обвинуваченому ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з дня його затримання до набуття вироком чинності.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини по справі, пришов до обґрунтованого висновку про об`єм та доведеність провини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюється, в тому числі обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційних скарг стосовно призначеного покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції вимоги ст.ст. 50, 65 КК України виконані не в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що покарання, призначене ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років, не відповідає вимогам Закону про кримінальну відповідальність, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не достатньо повно перевірені обставини, що підлягають врахуванню при призначенні покарання за злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких, фактичні обставини справи, обставини вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_6 , обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та стосовно особи похилого віку, ставлення обвинуваченого до скоєного ним злочину.

З зазначених підстав, на думку колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 в межах майже мінімальної санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі, є занадто м`яким.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню з постановленням нового вироку в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання, колегія суддів, враховує на основі всебічного врахування фактичних обставин справи, в їх сукупності, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, які є найбільшою соціальною цінністю, обставини, характер та спосіб його вчинення, Також те, що обвинувачений ОСОБА_6 після здійснення ударів молотком по потерпілої, не вжив жодних заходів, щоб відвернути настання для останнього шкідливих наслідків у вигляді смерті, не намагався надати потерпілої першу медичну допомогу, не викликав швидку допомогу, а залишив місце події.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у 2016 році вже притягався до кримінальної відповідальності за заподіяння потерпілій, своїй матері ОСОБА_10 , тілесних ушкодження, за що його було засуджено 07 вересня 2016 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 125 КК України.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про незгоду з призначеним покаранням, не є слушними, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки ним не наведено підстав, які могли б пом`якшити покарання.

Апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню - в частині призначення покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність визнання судом апеляційної інстанції, як обставину, що обтяжує покарання, рецидив злочину, на думку колегії суддів, вони не ґрунтуються на вимогах КПК України.

Так, згідно до ч. 4 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції не має розглядати обвинувачення, що не було висунуто в суді першої інстанції.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, окрім іншого, доказуванню підлягають обставини, що обтяжують покарання. Як вбачається з обвинувального акту, обставина «рецидив злочину» не була встановлена під час досудового розслідування та не досліджувалась в суді першої інстанції.

Що стосується вимог щодо перерахунку на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів зазначає, що 21.06.2017 року набрали чинності зміни до Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, відповідно до яких строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Таким чином, при зарахуванні попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIІІ, підлягає застосуванню до періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, як зазначив суд першої інстанції в своєму вироку.

Колегія апеляційного суду при призначенні покарання ОСОБА_6 враховує особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочин проти здоров`я особи, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2011 року, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на утриманні малолітніх дітей немає, обставину, що пом`якшує покарання - визнання провини у скоєному, обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, проти людини похилого віку, що призвело до вкрай негативних наслідків, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

Саме таке покарання відповідає засадам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім за вчинення злочину, буде сприяти виправленню засудженого та запобіганню нових злочинів.

В іншій частині вирок суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення. На вирок може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії вироку.

Судді