АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування ОВС в сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти в сумі 57 250 євро та метал жовтого кольору з позначенням FEINGOLD999,9, вилучені 06 квітня 2017 року в ході проведення обшуку приміщень групи компаній «S.Group», за адресою: м. Дніпро, пр-т. О. Поля, буд. 101.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурор про арешт майна відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки вилучене в ході обшуку майно належить ОСОБА_7 , який не має жодного відношення до кримінального провадження № 0000026. Крім того, на думку адвоката, з наданих прокурором матеріалів не можливо встановити, яке доказове значення мають грошові кошти і метал у даному кримінальному провадженні. Також, представник посилається на незаконність вилучення вказаного майна, оскільки в ухвалі слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку, не зазначено про можливість вилучення грошових коштів та металів. Крім того, апелянт вказує на порушення прокурором строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, так як вилучення майна відбулося 06 квітня 2017 року, а клопотання подано до суду 25 жовтня 2017 року.

В поданій апеляцій скарзі представник зазначає про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копію постановленого судом рішення ним було отримано 14 листопада 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копію постановленого судом рішення ним було отримано 14 листопада 2017 року та 20 листопада 2017 року його представником подано апеляційну скаргу, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не законність і не обґрунтованість постановленого судом рішення, то вони є безпідставними.

Так, управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування ОВС у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 07 березня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи групи компаній корпорації «S.Group», до складу яких входить ряд інших підприємств, які використовуючи реквізити суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, упродовж 2013-2016 років, вчинили умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять у систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету чи державних цільових фондів коштів в особливо великому розмірі.

06 квітня 2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, в межах кримінального провадження № 0002442 було проведено обшук приміщень групи компаній «S.Group», за адресою м. Дніпро, пр-т. О. Поля, буд. 101, за наслідками якого було вилучено 57 250 євро, а також метал жовтого кольору з позначенням FEINGOLD999,9.

26 травня 2017 року кримінальне провадження № 0002442 було об`єднано з кримінальним провадженням № 0000026.
10 жовтня 2017 року вилучене в ході обшуку майно, постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування ОВС у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 від 10 жовтня 2017 року, визнане речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000026.

Звертаючись з клопотанням про арешт вилученого майна, прокурор зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, є збереження речових доказів.

Вирішуючи питання про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Положеннями ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на ті обставини, що вилучене в ході обшуку майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, а тому відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Таким чином, посилання апелянта на недоведеність стороною обвинувачення тих обставин, що вилучене майно може бути використано як доказ в рамках кримінального провадження № 0000026 є безпідставними, оскілки спростовуються наданими суду матеріалами.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що вилучена майно належить ОСОБА_7 , у якого відсутній статус підозрюваного чи обвинуваченого у рамках даного кримінального провадження, що на думку апелянта виключає можливість накладення арешту на майно, то відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Ті обставини, що грошові кошти і метал жовтого кольору, які були вилучені в ході проведення обшуку приміщення «S.Group», не входять до переліку того майна на відшукання якого надано дозвіл в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, не свідчить про незаконність вилучення цього майна, оскільки ст. 236 КПК України надає органу досудового розслідування таке право.
Доводи апеляційної скарги про порушення прокурором строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна є безпідставними.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування ОВС в сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти в сумі 57 250 євро та метал жовтого кольору з позначенням FEINGOLD999,9, вилучені 06 квітня 2017 року в ході проведення обшуку приміщень групи компаній «S.Group», за адресою: м. Дніпро, пр-т. О. Поля, буд. 101, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/27/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1