У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2018 року м.Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 від 15.09.2014 року, по справі №522/17223/14-к (провадження 1-кс/522/12230/14), в рамках кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, досудове розслідування по якому проводило Слідче управління ГУ МВС України в Одеській області, накладений арешт на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .

ОСОБА_5 , як власник квартири АДРЕСА_4 , звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з клопотанням про скасування арешту, накладеного на вищезазначену квартиру.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 посилається на те, що 11.07.2018 року їй стало відомо, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 від 15 вересня 2014 року по справі №522/17233/14-к на квартиру, яка належить їй на праві власності, накладений арешт.

Арешт накладений слідчим суддею в рамках кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, досудове розслідування по якому проводить Слідче управління ГУ МВС України в Одеській області.

Згідно постанови слідчого судді 23.12.2015 року про накладення арешту, ОСОБА_6 був укладений інвестиційний договір №23/1ИЖ на будівництво квартир в житловому комплексі «Замок квітів» №№69, 70 (загальною площею 134.2 кв.м.), що знаходиться по АДРЕСА_5 .

10.01.2006 року посадові особи ТОВ «Центр-Будінвест», достовірно знаючи, що вищезазначені квартири належать ОСОБА_6 , з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами в особливо великому розмірі уклали на ці квартири договори про пайову участь у будівництві житла з іншими громадянами, отримавши від них грошові кошти.

У 2003-2004 роках ТОВ «Златоград» розробило ескізний проект житлового будинку, який хотіли побудувати за адресою: АДРЕСА_5 . Після чого ТОВ «Центр-Будінвест» підписав вказаний документ. Після чого був складений інвестиційний договір на про будівництво та інвестування об`єкта 50 на 50 між ТОВ «Центр-Будінвест» і ТОВ «Златоград».

21.08.2007 року між ТОВ «Златоград» і ТОВ «Центр-Будінвест» було підписано додаткову угоду №1 до інвестиційного контракту №18/11 від 25.01.2005 року, згідно якого ТОВ «Центр-Будінвест» повинно було перевести на розрахунковий рахунок ТОВ «Златоград» певну суму коштів, після чого ТОВ «Центр-Будінвест» не несе ніяких зобов`язань перед третіми особами щодо будівництва житла в будинку АДРЕСА_5 , залучених ТОВ «Златоград». ТОВ «Центр-Будінвест» умови цієї додаткової угоди виконав у повному обсязі.

Згідно відповіді ТОВ «Центр-Будінвест», наданий на запит від 10.09.2014 року, колишня квартира АДРЕСА_6 , а нині квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_5 на підставі договору часткової участі будівництва житла.

ОСОБА_5 вважає, що висновок судді про необхідність накладення арешту, був зроблений передчасно, без врахування всіх підстав необхідних для накладення арешту і її права, як добросовісного набувача. А також без врахування технічної документації на її квартиру, згідно якої з`ясувалося б, що квартира під будівельним номером АДРЕСА_7 , яку придбав ОСОБА_6 , і квартира під будівельним номером АДРЕСА_7 , яку придбала вона - різні об`єкти нерухомості.

09 жовтня 2013 року ОСОБА_5 уклала тристоронню додаткову угоду №3 до Договору №91 «Про часткову участь у будівництві житла» з ТОВ «Центр-Будінвест» і ОСОБА_7 , згідно якого до неї перейшли всі права і обов`язки інвестора за зазначеним договором щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_8 , дев`ятий поверх.

Сума за договором нею сплачена в повному обсязі.

Після введення будинку в експлуатацію ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.10.2014 року індексний номер 28522017 на квартиру АДРЕСА_9 ).

Зміна адреси підтверджується довідкою з адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об`єкта нерухомого майна за №358776/1 від 05 травня 2014 року.

11.07.2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень України, ОСОБА_5 стало відомо, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24.04.2012 року по справі №2/1522/5663/12 частково задоволений позов ОСОБА_6 , - «Визнані за ОСОБА_6 інвестиційні права на підставі інвестиційного договору № 23/12/ИЖ від 23 грудня 2005 року по будівництву будинку „Замок квітів", розташованому за адресою : АДРЕСА_1 на індивідуальні об`єкті грошового інвестування : 1-но кімнатну квартиру, будівельний АДРЕСА_10 , загальною площею 69,5 кв.м., на 9-му загальному, 7-му житловому поверсі, 11-ти поверхового будинку, 1-ої черги, та 1-но кімнатну квартиру, будівельний № 70, загальною площею 64,7 кв.м., на 9-му загальному, 7-му житловому поверсі, 11-ти поверхового будинку, 1-ої черги (загальна площа 134,2 кв.м.). Визнано за ОСОБА_6 безумовне майнове право на підставі інвестиційного договору № 23/12/ИЖ від 23 грудня 2005 року по будівництву будинку „Замок квітів", розташованому за адресою : АДРЕСА_1 на індивідуальні об`єкті грошового інвестування : 1-но кімнатну квартиру, будівельний АДРЕСА_10 , загальною площею 69,5 кв.м., на 9-му загальному, 7-му житловому поверсі, 11-ти поверхового будинку, 1-ої черги, та 1-но кімнатну квартиру, будівельний № 70, загальною площею 64,7 кв.м., на 9-му загальному, 7-му житловому поверсі, 11-ти поверхового будинку, 1-ої черги (загальна площа 134,2 кв.м.). Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю „Златоград" та Товариству з обмеженою відповідальністю „Центр-Будінвест" здійснювати дії щодо оформлення (у тому числі шляхом відчуження, передачу у найм, передачі у заставу, обтяження іншим чином) на будь-яку особу, окрім ОСОБА_6 , майнових прав на квартири, будівельний номер АДРЕСА_11 , що розташовані на 9-му загальному, 7-му житловому поверсі, 11-ти поверхового будинку, 1-ої черги будинку „Замок квітів", розташованому за адресою : АДРЕСА_1.»

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13.02.2013 року, вищезазначене рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24.04.2012 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 скасовано.

З тексту зазначених судових рішень вбачається, що ОСОБА_6 був укладений інвестиційний договір № 23/12/ИЖ від 23 грудня 2005 року по будівництву будинку „Замок квітів", на індивідуальний об`єкт грошового інвестування: 1-но кімнатну квартиру, будівельний АДРЕСА_7 , загальною площею 64,7 кв.м., на 9-му загальному, 7-му житловому поверсі, 11-ти поверхового будинку, 1-ої черги.

В свою чергу ОСОБА_5 був укладений договір щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_8 , дев`ятий поверх, що підтверджується: додатковою угода №3 до Договору №91 «Про часткову участь у будівництві житла» від 09.10.2013 року; актом прийому-передачі до Договору №91 «Про часткову участь у будівництві житла»; свідоцтвом про право власності; технічним паспортом від 26.06.2018 року на квартиру АДРЕСА_4 .

ОСОБА_5 вважає що є добросовісним набувачем права власності на квартиру АДРЕСА_4 . Зазначена квартира не є предметом розгляду кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року, так як не відповідає технічним характеристикам квартири, яка нібито була продана ОСОБА_6 за інвестиційним договором.

Крім того, ОСОБА_5 зазначає, що до теперішнього часу вона не викликалася слідчим для допиту і дачі пояснень з приводу придбання квартири АДРЕСА_4 , незважаючи на те, що слідству достеменно було відомо про те, що вона є власником цієї квартири.

Вважає, що відсутні підстави, передбачені ст. 170 КПК України для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 .

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , підтримала клопотання у повному обсязі, і просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту, так як досудове розслідування ще триває, можливо технічні характеристики квартири були змінені, ОСОБА_5 в подальшому планується допитати з цих питань.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 132 КПК України, у кожному разі, коли вирішується питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначити наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення особою правопорушення. Це є важливою гарантією проти зловживання засобами кримінального судочинства, що неможливо забезпечити, якщо не перевірити легітимність самого кримінального переслідування.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Як вбачається з ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 15.09.2014 року в рамках кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, накладений арешт на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.10.2014 року, індексний номер 28522017

Крім того, попередньо ОСОБА_5 уклала договір щодо участі у будівництві житла, а безпосередньо щодо вищезазначеної квартири, що підтверджується додатковою угодою №3 до Договору №91 «Про часткову участь у будівництві житла» від 09.10.2013 року; актом прийому-передачі до Договору №91 «Про часткову участь у будівництві житла».

ОСОБА_5 ні є підозрюваною за вказаним кримінальним провадженням.

Крім того, з наданих ОСОБА_5 документів і доказів вбачається, що квартира під будівельним номером АДРЕСА_7 , яку придбав ОСОБА_6 , і квартира під будівельним номером АДРЕСА_7 , яку придбала вона - різні об`єкти нерухомості.

Водночас, згідно п.2 ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_4 .
На підставі вищенаведеного і керуючись ст.ст. 174, 372,376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 від 15 вересня 2014 року по справі №522/17233/14-к, провадження №1-кс/522/12230/14 (в рамках кримінального провадження №0000440 від 21.12.2012 року).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

27.07.2018