Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-КП/758/674/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2018 року Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження №0004983, яке надійшло від прокурора ОСОБА_3 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,-

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ,-

по обвинуваченню їх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

02.08.2016, приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в компанії свого товариша ОСОБА_5 знаходився біля торгівельного центру «Шоколад», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 71, а саме навпроти відділення банку «Приват Банк». Також, за вищевказаною адресою по власних справах перебував ОСОБА_7 .
Приблизно о 13 годині 02 хвилин, ОСОБА_4 стоячи в черзі до банкомату «Приват Банк» кинув недопалок на асфальт, на що звернув увагу ОСОБА_7 та зробив зауваження, попросивши не забруднювати пішохідну зону, що є прилеглою територією ТЦ «Шоколад», оскільки дану ділянку прибирають працівники даного закладу.
Проте, ОСОБА_4 не зробивши відповідних висновків, відреагував агресивною поведінкою та у відповідь почав висловлювати на адресу ОСОБА_7 погрози фізичною розправою, використовуючи при цьому нецензурну лексику, усвідомлюючи те, що він знаходиться у людному громадському місці, де перебувають сторонні перехожі, які чують його нецензурну лайку.
ОСОБА_7 з метою припинити непристойну поведінку та заспокоїти ОСОБА_4 ще раз зробив зауваження останньому, однак ОСОБА_4 не припинив свої дії, а навпроти продовжив створювати конфліктну ситуацію, для чого покликав свого товариша ОСОБА_5 , який стояв неподалік, а саме біля автомобіля Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований на узбіччі. ОСОБА_5 , перестрибнувши через паркан підбіг до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Далі, з хуліганських мотивів, демонстративно зневажаючи норми моральності та поведінки в суспільстві, розуміючи, що за їх діями спостерігають інші громадяни, які стали очевидцями протиправних дій, ОСОБА_4 діючи сумісно з ОСОБА_5 почали штовхати ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 наніс йому удар лівою ногою в живіт.
В подальшому, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , не припиняючи свою протиправну поведінку відносно ОСОБА_7 , почали наносити численні удари по тулубу останнього.
ОСОБА_7 з метою захиститись від насильницьких дій спричинив удар ОСОБА_4 в ліву частину обличчя, через що ОСОБА_5 продовжуючи знущатися над ОСОБА_7 , схопив за шию останнього та почав крутити навколо себе, розірвавши при цьому на ньому його футболку.
Далі, ОСОБА_5 сумісно із ОСОБА_4 продовжуючи поведінку, що є проявом буйства, поєднаного із насильством, що спричинило тілесне ушкодження нанесли численні удари по обличчю та по голові ОСОБА_7 .
Після того, як ОСОБА_7 намагаючись уникнути нових ударів та захиститись, відступив на декілька кроків від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останні не залишаючи власний злочинний умисел, навпроти прискорили ходу в напрямку ОСОБА_7 , тим самим залякуючи останнього, даючи зрозуміти, що не залишили свій протиправний намір. Наблизившись впритул до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 наніс йому ще один удар лівою ногою по поясниці.
Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розуміючи особливу зухвалість власних дій, якими супроводжувалась їх поведінка та прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_7 , голосно висловлюючись нецензурною лайкою в адресу останнього, а також спричинивши йому тілесних ушкоджень, умисно та очевидно для інших громадян грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства.
В подальшому, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 припинивши свої злочинні дії зникли на автомобілі Mitsubishі Pajero, д.н.з. НОМЕР_3 з місця скоєння кримінального правопорушення.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України фактично визнали та показали.
ОСОБА_4 показав суду, що потерпілого ОСОБА_7 до цих подій він не знав. Обвинувачений ОСОБА_5 його товариш. 02.08.2016 року він мав заплатити за навчання своєї дочки, а тому приїхав до банкомату, який розташовується на вулиці Костянтинівській у м.Києві. ОСОБА_5 чекав його у автомобілі. Коли він стояв у черзі до банкомату він кинув недопалок повз урну і з цього приводу незнайомий чоловік, як у подальшому з`ясувалося ОСОБА_7 , зробив йому зауваження. Після цього між ним та вказаним потерпілим відбулася словесна перепалка та штовханина, під час якої він поводив себе агресивно. Також в цей час до них підбіг ОСОБА_5 , який приєднався і теж почав наносити удари потерпілому. Визнав, що своїми діями вони з ОСОБА_5 вчинили хуліганські дії.

ОСОБА_5 показав суду, що потерпілого ОСОБА_7 до цих подій він не знав. Обвинувачений ОСОБА_4 його товариш. 02.08.2016 року він поїхав разом із ОСОБА_4 і чекав у автомобілі. Коли ОСОБА_4 стояв у черзі до банкомату він побачив, що між останнім та незнайомим чоловіком, як у подальшому з`ясувалося ОСОБА_7 , відбулася словесна перепалка та почалася штовханина. Після цього він вибіг з автомобіля та підбіг до них. Далі між ними відбулася обопільна бійка в процесі якої він наносив потерпілому удари. Визнав, що своїми діями вони з ОСОБА_4 вчинили хуліганські дії.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вина останніх у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України повністю підтверджується наступними дослідженими судом доказами, зокрема.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду показав, що до цих подій він обвинувачених не знав, підстав обмовляти останніх немає. 02.08.2016 року в денний час доби він перебував біля торгового центру «Шоколад», який розташований на вулиці Костянтинівській, 71 у м.Києві. В цей час він звернув увагу, як незнайомий чоловік, як у подальшому з`ясувалося ОСОБА_4 , кинув недопалок йому під ноги. З цього приводу він зробив ОСОБА_4 зауваження. На це останній відреагував агресивно почав з ним сваритись, ображати, нецензурно виловлюватись. Після цього, як йому здалося ОСОБА_4 подав комусь знак і до них підійшов інший незнайомий чоловік, як у подальшому з`ясувалося ОСОБА_5 . Після цього і ОСОБА_4 і ОСОБА_5 почали його штовхати та бити, зокрема, першим рукою штовнув його у обличчя ОСОБА_4 . Разом із тим, активнішим був інший нападник, а саме ОСОБА_5 , який хапав його за теніску, яку порвав, бив руками і ногами, у тому числі й у живіт та по тулубу. Він не відбивався від нападників, а лише відходив та відбивався і можливо когось зачепив. При всіх цих хуліганських діях обвинувачених було на вулиці дуже багато людей. Цими діями на його думку було на певний час порушено нормальну роботу банкомату, неподалік від якого й відбувалися ці дії, оскільки люди відходили від банкомату, не скориставшись його послугами. Потерпілий уточнював, що ОСОБА_5 серед іншого наносив йому удари ногою у живіт та по тулубу. Після цього було викликано поліцію, а нападники втекли на автомобілі одного з них. Однак, не дивлячись на всі протиправні дії, які обвинувачені вчинили відносно нього, він пробачив обох обвинувачених та не має до них претензій і просив їх суворо не карати.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що до цих подій він потерпілого ОСОБА_7 знав, оскільки той є його керівником, а обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не знав. У той час він працював у охороні і його робоче місце знаходилось на вулиці Костянтинівській у м.Києві. В серпні 2016 року в обід він вийшов на вулицю та сидів на лавці. Навпроти нього був банкомат і він звернув увагу, як між ОСОБА_7 та незнайомим чоловіком як у подальшому з`ясувалося ОСОБА_4 виникла словесна перепалка, яка переросла у бійку, а саме ОСОБА_4 та інша незнайома особа як у подальшому з`ясувалося ОСОБА_5 почали бити ОСОБА_7 . Більш агресивнішим був ОСОБА_5 , який наносив удари ОСОБА_7 , у тому числі в живіт ногою. ОСОБА_7 лише намагався уникнути ударів і не відбивався від нападників. У процесі бійки ОСОБА_7 порвали теніску. Після цього нападники поїхали на автомобілі. В той час, коли ці події відбувалися на вулиці було багато людей і на його думку було порушено громадський порядок.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що до цих подій вона потерпілого ОСОБА_7 знала, оскільки той є її керівником, а обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не знала. 02.08.2016 року вона вийшла на обід. Неподалік від банкомату вона побачила, як двоє невідомих чоловіків, як у подальшому ними виявились ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кричали, нецензурно висловлювались, наносили тілесні ушкодження ОСОБА_7 та порвали йому теніску. На вулиці в цей час було багато людей і громадський порядок на її думку цими особами порушувався.

Окрім показань обвинувачених, потерпілого та свідків вина ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення також підтверджується дослідженими судом доказами.

Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, згідно якого видно, що 03.08.16 ОСОБА_7 звернувся із заявою до Подільського управління поліції у м.Києві про те, що 02.08.16 приблизно о 13.10 год. за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 71 невідомі громадяни нанесли йому численні тілесні ушкодження. Також він повідомляв правоохоронні органи, що може впізнати нападників.

Консультативним висновком Київської обласної клінічної лікарні №2794 від 03.08.2016 року з якого вбачається, що у ОСОБА_7 виявлено забій м`яких тканин правої тімяно-потиличної ділянки, садно на шиї справа, забій, розтягнення зв`язуючого апарату шийного відділу хребта.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.08.2016 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка наносила йому тілесні ушкодження та вчиняла хуліганські дії.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2016 р., згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка наносила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2016 р., згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка наносила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .

Протоколом огляду від 26.08.2016 р., згідно якого слідчий оглянув диск із записом з камер відеоспостереження. Під час огляду встановлено, що 02.08.2016 року обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 учиняють хуліганські дії по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 , при цьому наносять йому удари, серед іншого і ногою у живіт та руками по обличчю.
Речовими доказами, теніскою, вилученою у потерпілого ОСОБА_7 , яка містить пошкодження та підтверджує показання останнього про те, що відносно нього було вчинено хуліганські дії, в процесі чого серед іншого було порвано теніску, в яку він був одягнений; диском із відеозаписом з камер відеоспостереження, на якому зафіксовано хуліганські дії, вчинені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 .

Оцінюючи у сукупності всі надані та досліджені у судовому засіданні докази, які на думку суду є належними та допустимими, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненим групою осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 учинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винних, які раніше не судимі, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебувають, окрім ОСОБА_4 , який перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак, згідно висновку експерта №761 від 01.11.2016 р. визнаний осудним.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно п.1 ч.1 ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України судом не встановлені.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання передбачений санкцією ч.2 ст.296 КК України, на думку суду, зможе виправити обвинувачених та попередити вчинення ними нових злочинів.

Вирішуючи питання про можливість застосування щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 положень ст.75 КК України та звільнення їх від відбування покарання з випробувальним терміном суд виходить з наступного.

У ч.1 ст.75 КК України передбачено, що якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 злочину, обставини справи, особи винних, які раніше не судимі та не притягувалися до кримінальної відповідальності, щиро покаялися, потерпіла сторона орієнтувала суд на призначення м`якого покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання та вважає, що є всі підстави для прийняття рішення про звільнення їх від відбування покарання з випробуванням та застосування положень ст.75 КК України.

Підстав, для застосування щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ст.69 КК України судом не встановлено.

Питання долі речових доказів вирішити, згідно ст.100 КПК України.

Крім того, суд вважає, що є всі підстави для застосування положень п. д ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810- VII від 22 грудня 2016 року та звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання, про, що у суді просив обвинувачений виходячи з наступного.

У п. д ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено, що необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які є ветеранами війни (учасниками бойових дій, інвалідами війни та учасниками війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Як встановлено судом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості та він є учасником бойових дій, про, що свідчить посвідчення серії НОМЕР_4 .

При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_5 зрозумілі правові наслідки звільнення від покарання на підставі Закону „Про амністію в 2016 році" з нереабілітуючих підстав, на, що він дав згоду, та встановив, оскільки ОСОБА_5 є учасником бойових дій і злочин вчинено ним до набрання чинності цим законом є всі правові підстави для такого звільнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.296 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.296 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі з підстав передбачених п. д ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810- VII від 22 грудня 2016 року.

Згідно ст.100 КПК України речові докази диск із камер відеоспостереження, який зберігається у матеріалах кримінального провадження продовжити там же зберігати; теніску, яка належить потерпілому ОСОБА_7 , яка зберігається у камері схову речових доказів Подільського управління поліції ГУНП у м.Києві повернути потерпілому ОСОБА_7 .

На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1