Справа № 140/1307/17
Провадження №11-кп/772/920/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
малолітнього ОСОБА_8
представника малолітнього ОСОБА_9
представника служби у справах дітей Немирівської РДА ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 24.04.2018, якою до:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передано його під нагляд матері ОСОБА_9 .

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 24.04.2018 клопотання прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 29.03.2016 року відносно малолітнього ОСОБА_8 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задоволено.
Застосовано до малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передано його під нагляд матері ОСОБА_9 .
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_8 , суд врахував особу малолітнього, який характеризуються позитивно за місцем проживання та навчання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння. В зв`язку з цим до ОСОБА_8 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ставиться питання про скасування ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 24.04.2018 внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню в частинні визначення строку примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері. Просить постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передати його під нагляд матері ОСОБА_9 на строк 2 роки.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про застосування відносно малолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, залишив поза увагою та не визначив строк дії примусового заходу виховного характеру.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , малолітній ОСОБА_8 , його законний представник ОСОБА_9 та представник служби у справах дітей Немирівської РДА ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з ухвали, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого суспільно-небезпечного діяння, які в апеляційній скарзі не заперечуються.
Водночас доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню на думку апеляційного суду є слушними.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
У свою чергу, ч. 2 ст. 105 КК України, передбачено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження;2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; З) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Разом з тим, у відповідності до ч. З ст. 105 КК України, тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та З частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Крім того, абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», строк нагляду, передбаченого п. З ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
У порушення цих вимог, суд першої інстанції постановляючи ухвалу про застосування відносно малолітнього ОСОБА_8 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, залишив поза увагою та не визначив строк дії примусового заходу виховного характеру, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню.
Таким чином, постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_8 є явно незаконною внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що згідно ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду.
Проте, доводи апеляційної скарги прокурора в частині застосування до ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передати його під нагляд матері ОСОБА_9 на строк 2 роки суд апеляційної інстанції вважає його надто суворим по відношенню до обвинуваченого, оскільки ОСОБА_8 вину визнав повністю щиро розкаявся у вчиненому, характеризуються позитивно за місцем проживання та навчання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.
Таким чином, оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, апеляційний суд вважає, що до ОСОБА_8 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передати його під нагляд матері ОСОБА_9 на строк 1 (один) рік.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.
Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року у кримінальному провадженні №0000155, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.03.2017 року про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_8 про вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
В резолютивній частині ухвали вказати про застосування до малолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передати під нагляд матері ОСОБА_9 на строк 1 (один) рік.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:
Згідно з оригіналом: