АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю сторін судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0001276 від 17 вересня 2017 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Сокиряни, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утримані 6 неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимого:

- 27.06.1995 року вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області за ст.ст. 82 ч.3, 81 ч.4, 44, 42 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 23.05.2000 року вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.3, 44, 42 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 20.03.2003 року вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області за ст. 122 ч.1, 71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 25.05.2004 року вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області за ст. 395 КК України на 1 місяць арешту;

- 14.03.2005 року вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області за ст.ст. 15, 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнено умовно достроково на 10 місяців 8 днів;

- 24.12.2009 року вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області за ст. 118, 71 КК України на 2 роки 4 місяці 12 днів позбавлення волі, звільнено з зали суду;

ЄУНСС №725/4742/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/794/171/18
Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_1
- 01.02.2011 року вироком Апеляційного суду Чернівецької області за ст. 121 ч.1, 71 КК України 7 років 6 місяців позбавлення волі, вирок змінено Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 10.05.2011 року та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців;

- 13.09.2011 року вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України на 7 років позбавлення волі, звільнений 21.08.2015 року по відбуттю строку покарання.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці 28 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

-ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання речових доказів.

На вказаний вирок державний обвинувач, прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі, прокурор не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання.

Звертає увагу, що суд всупереч вимогам законодавства, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, який вчинив кримінальне правопорушення в період не знятої та непогашеної судимості, не пов`язаного з позбавленням волі не врахував, що злочини, за якими раніше ОСОБА_7 був засуджений, а саме крадіжки, є корисливими та пов`язані із незаконним заволодінням чужого майна.

Вказане свідчить про усвідомлене ігнорування обвинуваченим положень Конституції та законодавства України, що гарантують непорушність права приватної власності, якої ніхто не може бути протиправно позбавлений та про його небажання перевиховуватися.

Просить скасувати вирок районного суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання, і призначити покарання в межах санкції статті.

Судом І інстанції встановлено, що 16.09.2017 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на території Міжнародного аеропорту м. Чернівці, що розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Чкалова, 30, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з прилежної до території гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_10 , викрав матеріали верхньої будови колії, а саме: підкладки ДО Р-50 в кількості 75 шт. загальною вартістю 3600 грн., костилі 80 шт. загальною вартістю 336 грн., шурупи для стрілочних переводів в кількості 47 шт. загальною вартістю 473,76 грн. та кріплення ЖБ в кількості 36 шт. загальною вартістю 792 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5201 грн. 76 коп..

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, свою вину визнав повністю та щиро розкаявся.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення кримінального провадження, міркування прокурора, яка просила апеляцію задовольнити, вирок районного суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

При перевірці вироку суду І інстанції, колегією встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що в судовому рішенні наведено докладні мотиви та, які ніким не оскаржується.

Згідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі прокурора порушено питання про скасування вироку в частині призначеного покарання, а обвинувачений ОСОБА_7 апеляцію не подавав, колегія суддів керуючись п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні поставленого йому у вину злочину та його кваліфікації.

Отже, даючи оцінку призначеному покаранню, колегія суддів вважає. що застосування до ОСОБА_7 ст.ст. 75, 76 КК України, тобто звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, є м`якою і не відповідає скоєному, т.я. суд здійснив формальну оцінку обставин, що підлягали врахуванню при визначені форми відбування покарання шляхом перерахування їх у вироку.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до осіб з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, які дають можливість суду зробити висновок, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" та положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Ці вимоги закону судом при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України не в повній мірі враховані.

Так, обвинувачений вчинив середньої тяжкості злочин, а саме крадіжку, яка відноситься до категорії корисливих злочинів, які пов`язані із незаконним заволодінням чужого майна, в даному випадку злочин спричинено потерпілому ОСОБА_10 на суму 5201 грн.76 коп., однак як вбачається з вироку (а.с.101) визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд ці обставини до уваги не взяв.

Крім того, судом не взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення в період не знятої та непогашеної судимості, а також те, що останній неодноразово був засуджений за аналогічні злочини, разом з тим висновків для себе не зробив.

За таких обставин, вирок суду щодо ОСОБА_7 , в частині звільнення від відбування призначеного основного покарання з випробуванням підлягає скасуванню.

Визначаючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Як вбачається з вироку районного суду, і це встановлено в апеляційному суді, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся у його скоєнні, активно сприяв в розкритті злочину, що на думку колегії суддів є пом`якшуючими обставинами.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Враховуючи особу ОСОБА_7 , слід також зазначити, що останній позитивно характеризується за місцем проживання, його вік, має на утриманні 6 неповнолітніх дітей, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, завдану потерпілому шкоду відшкодував в повному обсязі, потерпілий претензій до обвинуваченого немає та просив суворо не карати, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, вчинив кримінальне правопорушення в період не знятої та непогашеної судимості, висновків для себе не зробив, схильний до продовження вчинення злочинів, чим показує неналежний приклад батька своїм дітям, а також свідчить про невиправну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах встановленої в санкції статті ст. 185 ч.2 КК України, але у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 ч.1 п.4, 413, 418, 420 ч.1 п.4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

Взяти ОСОБА_7 під варту із зали суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обраховувати з дня його фактичного затримання, тобто з 02.07.2018 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення проте може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії вироку.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3