Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/3290/18
Провадження №1-кп/523/644/18
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22.06.2018 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000434 від 27 січня 2018 року із звинувачення

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, утримуючого неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 9 години 30 хвилин 25 грудня 2017 року ОСОБА_7 , з корисливих спонукань та умислом на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи за місцем проживання вітчима, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в кв. АДРЕСА_3 , користуючись тим, що вони є близькими родичами, під приводом фотографування свого сина попросив та отримав від потерпілого належні тому цифрову фотокамеру марки «Canon PowerShot SX200 blue», вартістю 3611,78 грн та монітор марки «LCD 22 LG W2253 TQ-PF», вартістю 1550 грн.

В подальшому ОСОБА_7 , не маючи наміру повертати ОСОБА_6 вищезазначене майно, розпорядився ним на власний розсуд шляхом закладення під заставу до ПТ «Ломбард «Гроші тут»: цифрову фотокамеру - 25 грудня 2017 року за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова,33, а монітор 09 січня 2018 року за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів,9.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні фактично не визнав та показав, що наміру на шахрайське заволодіння майном вітчима не мав, фотокамеру та монітор просив у того строком на тиждень виключно для Новорічної зйомки сина та використання в неофіційній роботі з виконання ремонтних робіт, проте, через тимчасові матеріальні труднощі, вирішив на добу закласти фотокамеру, щоб закупити матеріали для завершення вищезазначених робіт. При цьому, всупереч очікуванням обвинуваченого, замовник робіт з ним своєчасно не розрахувався, що спричинило потребу в неодноразовому перезакладенні фотокамери за рахунок грошей, отриманих від закладення належного вітчиму монітору.

Як вбачається з подальших показань ОСОБА_7 на момент отримання коштів від замовника ремонтних робіт, ломбард був зачиненим на Різдвяні свята, а у обвинуваченого виникли інші матеріальні потреби, у зв`язку із чим він витратив ці гроші та знову своєчасно не зумів викупити закладене майно. Окрім того, пізніше отриманих від закладення монітору грошей також виявилось недостатньо для викупу фотокамери.

На численні вимоги потерпілого про негайне повернення переданого майна він із сорому правду тому не говорив та неодноразово пояснював, що нібито до цього часу існує потреба у користуванні фотокамерою та монітором.

Незважаючи на отримані невизнавальні показання вина обвинуваченого у вчиненні вміненого йому діяння підтверджується наступною сукупністю досліджених доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 в суді показав, що в ранковий час 25 грудня минулого року вчетверте передав пасинку на його прохання фотокамеру та монітор для здійснення Новорічної зйомки дитини. Раніше обвинувачений повертав йому фотокамеру із значним запізненням оговореного строку. В даному ж випадку ОСОБА_7 обіцяв повернути передані речі через декілька днів, не пізніше Нового року, а коли не виконав цю обіцянку, став всіляко затягувати строки повернення майна, пояснюючи, що не встигає зробити задумане. Потерпілий очікував повернення майна протягом наступного календарного місяця, після чого звернувся в поліцію.

Під час досудового розслідування потерпілий дізнався від правоохоронців про факт закладення ОСОБА_7 та реалізації ломбардом належного йому майна, у зв`язку із чим вважає, що обвинувачений цілеспрямовано діяв з шахрайськими намірами.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 26 січня 2018 року ОСОБА_6 звернувся до органу поліції з вимогою притягнення до відповідальності ОСОБА_7 , який 25 грудня 2017 року під приводом фотографування дитини шахрайським шляхом заволодів фотоапаратом «Canon» та монітором «LG».

Вартість фотокамери марки «Canon PowerShot SX200 blue», що дорівнює 3611,78 грн та монітору марки «LCD 22 LG W2253 TQ-PF», що дорівнює 1550 грн, підтверджено товарними чеками СПД « ОСОБА_8 » від 19 вересня 2009 року та 28 квітня 2010 року.

Як вбачається із кредитного договору №790-17036016 від 25 грудня 2017 року, а також листа ПТ «Ломбард «Гроші тут» від 06 червня 2018 року №987/6 ОСОБА_7 об 11 годині 13 хвилин 25 грудня 2017 року заклав фотокамеру марки «Canon PowerShot SX200 blue», оціночною вартістю 691,14 грн, отримав від ломбарду кредит в сумі 650 грн, із строком повернення 02 січня 2018 року в сумі 717,08 грн. При цьому обвинувачений 08 січня 2018 року пролонгував строк дії договору, 22 січня цього ж року на фотокамеру було звернуто стягнення, з фактичною реалізацією 29 січня 2018 року.

Як вбачається із кредитного договору №792-18000467 від 09 січня 2018 року, а також листа ПТ «Ломбард «Гроші тут» від 06 червня 2018 року №987/6 ОСОБА_7 о 17 годині 33 хвилини 09 січня 2018 року заклав монітор марки «LCD 22 LG W2253 TQ-PF», оціночною вартістю 1045,72 грн, отримав від ломбарду кредит в сумі 840 грн, із строком повернення 10 січня 2018 року в сумі 853,36 грн. При цьому обвинувачений 10 січня 2018 року пролонгував строк дії договору, 18 січня цього ж року на монітор було звернуто стягнення, з фактичною реалізацією 24 січня 2018 року.

Надаючи оцінку дослідженим доказам суд критично ставиться до невизнавальної частини показань обвинуваченого, оскільки вони спростовуються отриманими від ПТ «Ломбард «Гроші тут» письмовими доказами, з яких вбачається, що:

- закладення обвинуваченим фотокамери відбулося через незначний проміжок часу від її фактичного отримання на строк, що перевищував одну добу;

- обвинувачений мав можливість викупити фотокамеру за рахунок грошей, отриманих від закладення монітора, проте не зробив цього.

Окрім того, з узгоджувальних показань обвинуваченого та потерпілого вбачається, що до часу фактичної реалізації предметів злочину перша особа всіляко приховувала від власника майна факт його закладення, а також дотримувалась неправдивої версії про те, що це майно використовується за його прямим призначенням.

Таким чином слід визнати, що невизнавальні показання обвинуваченого є лише його формою захисту проти висунутого обвинувачення та спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинене.

З урахуванням викладеного суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 , близько 9 години 30 хвилин 25 грудня 2017 року, з корисливих спонукань та умислом на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи за місцем проживання вітчима, ОСОБА_6 в кв. АДРЕСА_3 , користуючись тим, що вони є близькими родичами, під приводом фотографування свого сина попросив та отримав від потерпілого належні тому цифрову фотокамеру марки «Canon PowerShot SX200 blue», вартістю 3611,78 грн та монітор марки «LCD 22 LG W2253 TQ-PF», вартістю 1550 грн.

В подальшому ОСОБА_7 , не маючи наміру повертати ОСОБА_6 вищезазначене майно, розпорядився ним на власний розсуд шляхом закладення під заставу до ПТ «Ломбард «Гроші тут»: цифрову фотокамеру - 25 грудня 2017 року за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова,33, а монітор 09 січня 2018 року за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів,9.

Зазначені дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 6065 грн та моральної шкоди в розмірі 1000000 грн, який обвинувачений визнав частково.

В обґрунтування усіх заявлених майнових вимог потерпілий в змісті позовної заяви та усно в суді зазначив про вартість викраденої фотокамери «Canon PowerShot SX200 blue» (3611,78 грн), вставленої до неї карти пам`яті «LCD HC 4GD class 4 Kingston» (103,44 грн), монітора «LCD 22 LG W2253 TQ-PF» (1150 грн), а також витратами на правову допомогу адвоката ОСОБА_9 (квитанція від 19 березня 2018 року на суму 800 грн).

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий зазначив про страждання та переживання з приводу втрати рідкісної фотокамери, закупівля ідентичного аналогу якої в даний час буде коштувати близько 1200 доларів США, а також остаточної втрати багаторічної коштовної колекції зйомок рідкісних тварин та птахів, в тому числі занесених до Червоної книги, а також зйомок родинних подій, здійснених в тому числі на території іншої держави.

Вирішуючи даний цивільний позов суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167 та ч.1 ст.1177 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Судом доведена винуватість ОСОБА_7 у шахрайському заволодінні фотокамерою та монітором потерпілого.

Заявлені потерпілим майнові вимоги суд вважає доведеними в частині документально підтверджених витрат на придбання викраденого майна, загальний розмір яких дорівнює 4761,78 грн, а також витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн. Вимоги ж щодо компенсації вартості карти пам`яті «LCD HC 4GD class 4 Kingston» в даному судовому провадженні не можуть бути задоволені, оскільки її можливе шахрайське заволодіння ОСОБА_7 не вмінено.

Разом з тим, слід також визнати, що конкретні обставини шахрайського заволодіння обвинуваченим майном потерпілого безумовно спричинили заподіяння останній особі моральної шкоди.

Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена така шкода, ступінь вини обвинуваченого, який фактично не визнав свою вину у вчиненому, на протязі тривалого часу не здійснив жодного реального добровільного відшкодування заподіяних ОСОБА_6 моральних страждань, враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди на суму 150000 грн., яку стягнути з ОСОБА_7 .

На думку суду, саме цей розмір є справедливим і співрозмірним з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи його обтяжували.

Суд також враховує дані про ОСОБА_7 як про особу, що не визнала своєї вини, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має власну родину, утримує неповнолітню дитину, показала про неофіційне працевлаштування в якості будівельника.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винуватого, а також позиції сторони обвинувачення, змісту досудової доповіді, суд вважає можливим призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 п.2 ч.2 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу пробації, повідомляти в цей орган про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися на реєстрацію.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 5561 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят одну) грн. 78 коп. та моральної шкоди 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий

ОСОБА_1