Справа № 405/8027/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій зазначив, що слідчими ОСОБА_5 , не проведено жодного впізнання, очної ставки, відтворення обстановки та обставин події.
В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав.
Прокурор під час розгляду скарги пояснив, що дана скарга за своїм змістом не обґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали скарги слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Зокрема згідно з цією частиною на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

За ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, та, як визначено ч. 1 ст. 39 вказаного Кодексу, керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.

Тобто обов`язок щодо контролю та організації проведення досудового розслідування покладено законодавством на слідчого, керівника органу, який його здійснює у кримінальному провадженні та на процесуального керівника - прокурора. При цьому, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Здійснюючи судовий контроль за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_4 має статус підозрюваного, а відтак останній має право заявляти клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.
Вказані клопотання повинні бути розглянуті органом досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України та виключно такі рішення, дії та бездіяльність можуть бути предметом судового контролю за органом досудового розслідування.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а відтак, слідчий разом із процесуальним прокурором визначають необхідні та достатні слідчі дії під час здійснення досудового розслідування.

Крім того, під час розгляду даної скарги слідчий суддя відзначає, підозрюваний не скористався своїм правом, передбаченим п.12 ч.1 ст. 42 КПК України, не заявив клопотання слідчому, а одразу звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність, недбальство, безвідповідальність, невиконання своїх прямих обов`язків, покривання злочинців, службове підроблення, зловживання владою, фальсифікування слідчим у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи положення даної статті, слідчий суддя не вбачає підстав для зобов`язання слідчого до вчинення певних дій та проведення відповідних слідчих (розшукових дій) наведених у скаргах підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки підозрюваний ОСОБА_4 попередньо не ініціював вчинення таких дій, шляхом звернення із відповідним клопотанням до слідчого, а тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про відмову у задоволенні скарги (п.4 ч. 2 ст. 307 КПК України).
Керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого - відмовити повністю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6