ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2016 року за №0000679 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, судимого 21.02.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.02.2018 скасовано звільнення від відбування покарання за вказаним вироком та направлено для реального відбування покарання; зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2015 року близько 09 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_5 , перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи що в цей час прийде його раніше знайомий ОСОБА_9 , який на території вказаного домоволодіння на підставі усного договору орендує контейнер для зберігання товарно-матеріальних цінностей, з грошовими коштами призначеними для закупівлі товару для ведення господарської діяльності, став його чекати. Близько 09 год. 30 хв. цього ж дня, ОСОБА_9 приїхав до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де в орендованому контейнері залишив рюкзак з грошовими коштами в сумі 275000 гривень призначеними для закупівлі товару з метою ведення господарської діяльності, після чого направився за особистими справами. ОСОБА_5 , прослідкувавши, що ОСОБА_9 територію домоволодіння покинув без рюкзаку, з яким заходив, передбачаючи, що там були грошові кошти, маючи прямий злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, через ворота зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 і направився до орендованого ОСОБА_9 контейнеру, достовірно знаючи його розташування, де впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, із використанням заздалегідь заготовленого розвідного ключа збив накладний замок контейнеру та незаконно проник в приміщення контейнеру, звідки викрав рюкзак з належними ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 275000 гривень. Після чого, ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зник з викраденими грошовими коштами, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 275000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна у великих розмірах, поєднане з проникненням у сховище (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав, пояснив, що з потерпілим ОСОБА_7 він знайомий, оскільки він працював у потерпілого вантажником по вул. Наринська, 25, у м. Харкові, де знаходився контейнер. Туди складались інструменти, товари, ключі він контейнеру він мав. Працював він десь рік, перестав працював на початку літа 2015 року. Йому відомо, що у потерпілого раз на тиждень накопичується велика сума коштів для купівлі товарів. Після того, як перестав працював у потерпілого, він їздив на заробітки до бабусі в Миколаївську область. До його затримання він проживав з батьками по АДРЕСА_2 . Ремонт даху цього будинку робився за рахунок коштів батьків. Він купив автомобіль «ВАЗ-2101», скутер, один скутер був розібраний. Ці кошти він зібрав на заробітках, коли їздив до бабусі, де працював півтори місяці підсобним робітником в селі, і заробив 10 тис. грн. Він віддав потерпілому скутер, автомобіль, оскільки його залякали працівники поліції з приводу підозри у вчиненні цього злочину. В той час він зізнався у вчиненні злочину, однак зараз не визнає вину. Крадіжку вчинив його друг ОСОБА_11 , який в кінці вересня 2015 року розповів йому, що злочин вчинив ОСОБА_12 , оскільки слідкував за ним ( ОСОБА_13 ), бачив куди саме він ( ОСОБА_13 ) їздив до ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_12 викрив кошти з контейнеру. Про гроші ОСОБА_12 дізнався від нього ( ОСОБА_13 ), оскільки він випадково проговорився, що працює на ОСОБА_14 , і у останнього є гроші. Він попросив ОСОБА_12 , щоб останній поділився грошима, однак той не ділився, тому на початку жовтня 2015 він зайняв у ОСОБА_12 гроші у розмірі 10 тис. грн. без розписки «під чесне слово». Мопед він купив за 2700 грн. у ОСОБА_15 на ОСОБА_16 . В подальшому він передав цей мопед потерпілому. Автомобіль він купив за 7700 грн., який також віддав потерпілому. ОСОБА_12 оговорив його, насправді саме ОСОБА_12 взяв гроші з контейнеру.

Незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, повністю доведена зібраними по справі доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що працює та зареєстрований як приватний підприємець, оптова торгівля промисловими товарами. Він офіційно працевлаштував до себе на роботу в травні 2014 року ОСОБА_17 , це його кум, який працював водієм. В цей час ОСОБА_18 , який є двоюрідним братом дружини ОСОБА_19 , працював в «Класі». Вони спілкувалися сім`ями. Дружина ОСОБА_19 попросила, що ОСОБА_18 допомагав йому, працював на нього. З лютого 2015 року ОСОБА_18 почав допомагати та працювати у нього, в день платив йому 200 грн., в тиждень десь працював 2-3 дні, коли необхідно було відвантажити товар, у ОСОБА_13 були ключі від контейнеру. В кінці червня 2015 ОСОБА_20 перестав відповідати на дзвінки і більше не працював на нього, ОСОБА_21 він більше не бачив. 17 серпня 2015 року вранці він приїхав, як завжди на ринок, де неподалік у дворах стояли десь до 50 контейнерів, два з яких він орендував. Він поклав у контейнер рюкзак з грошима у розмірі 275000 грн., паспорт, права, закрив його замками та десь о 9-й год. пішов на ринок. Його не було 20 хв., коли він повернувся до контейнеру, то контейнер вже був відчинений і рюкзака з коштами там не було. Він з хазяїном двору знайшли десь за 50 метрів цю сумку, яка вже була без грошей, документи залишилися в суці. Він пішов до поліції, написав заяву. Десь через в січні 2016 він дізнався, що працівники поліції знайшли ОСОБА_21 , як особу, яка вчинила крадіжку. Він під`їхав до двоюрідної сестри ОСОБА_21 та розповів про цю ситуацію, вона подзвонила і ОСОБА_22 приїхав до них. В розмові ОСОБА_22 вибачився та сказав, що все що у нього є, він віддасть і компенсує. ОСОБА_13 сказав, що все витратив, грошей немає, написав розписку, що віддає за розписками автомобіль, мопеди. ОСОБА_22 нічого не казав, що гроші вкрав не він, а ОСОБА_12 , не казав, що він ( ОСОБА_13 ) до цієї ситуації взагалі не причетний, навпаки визнав, що він вкрав.

Показаннями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що вона знає ОСОБА_24 , є його сусідкою. ОСОБА_13 проживає з батьками, з братом. Сім`я неблагополучна, періодично батьки працюють. Сім`я ОСОБА_13 проживає у невеличкому приватному будинку. В кінці серпня 2015 року ОСОБА_25 замінили дах будинку. Тітка ОСОБА_24 на її питання відповіла, що кошти на дах ОСОБА_20 заробив у чоловіка, у якого ОСОБА_20 працював. Також вона бачила, що ОСОБА_20 їздив на скутері. Чула, що ОСОБА_20 також купив автомобіль, однак не бачила.

Показаннями свідка ОСОБА_26 , який пояснив, що знає ОСОБА_24 , вони товаришували. Вранці десь о 8 годині в серпні 2015 року він з ОСОБА_27 приїхали на територію ринку ОСОБА_16 де знаходився контейнер, який належав роботодавцю ОСОБА_13 , його ім`я ОСОБА_20 . Він залишився стояти біля забору, а ОСОБА_13 , у якого був ключ, зайшов у двір де знаходився контейнер, відчинивши замок, проник до контейнеру, з якого забрав рюкзак, у якому знаходились десь 270 тис. грн., переклав гроші з рюкзака в сумку. Після чого ОСОБА_13 побіг, потім вони поїхали на район до квартири ОСОБА_28 , де перерахували гроші, які були в пачках. ОСОБА_13 дав йому десь 10 тис. грн. ОСОБА_29 дали 100 грн. Потім ОСОБА_13 ці кошти сховав у закинутому домі неподалік від будинку ОСОБА_13 . Сухін подарував йому мопед, один залишив собі. ОСОБА_30 подівав ці кошти йому невідомо. Знає, що ОСОБА_13 купив автомобіль, зробив ремонт дома.

Даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 21.04.2016, згідно з якими місцем огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Територія домоволодіння огороджена цегляним парканом, вхід до якого здійснюється через металеві ворота, які на момент огляду зачиняються з середини замком, який на час огляду не має пошкоджень. З лівої сторони від входу до домоволодіння розташований житловий будинок з надвірними будівлями. З правої сторони від входу до домоволодіння в ряд розташовані 21 металеві контейнери висотою близько 2,5 метра шириною 1,5 метра, глибиною 2 метри. З правої сторони від входу 17 метрів по рахунку від входу до домоволодіння розташований металевий контейнер 15/2 пофарбований голубою фарбою. Вхід до металевого контейнеру здійснюється через металеві двері, які відкриваються на зовні в різні одна від одної сторони. На момент огляду металеві петлі із слідами корозії металу по всій площині, на яких на момент огляду свіжих слідів псування металу не виявлено. В ході огляду місця події потерпілий ОСОБА_9 вказав та показав, що (рюкзак)сумка викрадена з грошами знаходилась під стіною з правою сторони від входу у контейнер. Після чого в ході огляду місця події вказав що зникнення його грошей виявив порожню сумку в якій знаходились гроші під парканами за останнім контейнером з правої сторони від входу до домоволодіння (а.с. 108-110).

Даними, що містяться в розписці від 22.10.2015, згідно з якими ОСОБА_5 купив у ОСОБА_31 автомобіль «ВАЗ-21013» д/н НОМЕР_1 за 7700 грн. (а.с. 103)

Даними, що містяться в розписках від 01.03.2016 та 20.03.2016, згідно з якими ОСОБА_5 куплений ним автомобіль «ВАЗ-21013» д/н НОМЕР_1 передав на зберігання ОСОБА_7 до 31.12.2016 року, а також передав на зберігання ОСОБА_7 до 31.12.2016 року мопед куплений ним за 4800 грн. (а.с. 100-102)

Даними, що містяться у Виписці з ЄДРЮО та ФОП та довідці податкової інспекції від 08.05.2014, згідно з якими з 22.04.2014 потерпілий ОСОБА_9 зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається неспеціалізованою оптовою торгівлею (а.с. 98,99).

Даними, що містяться в податкових декларація платника єдиного податку ФОП за 2014, 2015 рр., згідно з якими потерпілий ОСОБА_9 задекларував обсяг доходу за звітний 2014 р. 578 026 грн, за 2015 р. 1098047,54 грн. (а.с. 93-97)

Даними, що містяться у видаткових накладних, згідно з якими ФОП ОСОБА_9 придбав 23.01.2015 товари (електроди) на суму 135 392,58 грн., 06.02.2015 на суму 100 034,09 грн., 07.08.2014 - 191 243,26 грн., 08.05.2015 на суму 105 005,979 грн., 11.05.2015 на суму 59805,54 грн., 20.05.2015 на суму 45200,43 грн. (а.с. 87-92)

Показання обвинуваченого в частині того, що він не вчиняв крадіжку у потерпілого з контейнеру вказану суму грошей, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються у сукупності та взаємозв`язку між собою показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_26 та даними, що містяться в зібраних матеріалах справи.

Позиція обвинуваченого та захисника щодо наявності лише непрямих доказів на підтвердження винуватості у вчиненні крадіжки ОСОБА_5 , - не є переконливою, оскільки відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Більш того, свідок ОСОБА_26 пояснив, як бачив яким чином обвинуваченим було вчинено крадіжку рюкзаку з грошима з контейнеру.

Разом з тим, підтвердження вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину не ґрунтується лише на показаннях свідка ОСОБА_26 , а ґрунтується також на показаннях свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_26 та даними, що містяться в зібраних матеріалах справи, які у своєї сукупності та взаємозв`язку підтверджують, що обвинувачений працював у потерпілого вантажником по АДРЕСА_3 , де знаходився контейнер, Обвинувачений знав який саме та на якому місці знаходився контейнер потерпілого (з двадцяти інших контейнерів); крадіжка відбулась за період часу не більше 20-ти хв.,. Ремонт даху будинку, у якому проживав обвинувачений, купівля обвинуваченим автомобіля та двох мопедів відбувається після вчинення обвинуваченим крадіжки коштів у розмірі 275000 грн. Після вказаних подій обвинувачений добровільно передав потерпілому автомобіль та скутер, такі дії обвинуваченого підтверджують намагання виправити ситуацію та відшкодувати потерпілому шкоду, спричинену викраденням грошей потерпілого.

При цьому, посилання обвинуваченого, що він написав розписки під примусом працівників поліції, - не підтверджується жодними доказами, заявами тощо, оскільки з 2015 року обвинувачений не зазначав про тиск на нього, нікуди не звертався зі скаргами, при обранні запобіжного заходу він також не повідомив слідчому судді про тиск на нього, а навпаки повідомив, що насильство до нього не застосувалось (ухвала від 01.11.2017 (а.с.128 зворот). В ході судового розгляду цієї справи при допиті обвинуваченого, останній не зміг зазначити прізвища працівників поліції, в чому саме проявлявся тиск. Таким чином, такі показання обвинуваченим надаються з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

Показання обвинуваченого в тій частині, що грошові кошти, за які купив автомобіль та мопеди, він заробив на заробітках, коли влітку 2015 їздив до бабусі в Миколаївську область, де працював півтори місяці підсобним робітником в селі, - не знайшли свого підтвердження, оскільки на підтвердження цих обставин обвинуваченим не надано жодних доказів, не заявлено жодних клопотань з метою підтвердження цих обставин, при цьому згідно з ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Більш того, при допиті обвинуваченого в судовому засіданні представник потерпілого ставила питання обвинуваченому, у кого саме в селі влітку 2015 він працював, щоб вона мала можливість перевірити ці відомості, однак обвинуваченим таких відомостей надано не було.

Показання обвинуваченого в тій частині, що ОСОБА_12 оговорив його, і саме ОСОБА_12 взяв гроші з контейнеру, суд до уваги не приймає, оскільки вони суперечать показанням свідка ОСОБА_12 та зібраним доказам по справі, які в сукупності та взаємозв`язку між собою підтверджують, що 17.08.2015 ОСОБА_5 здійснив крадіжку по АДРЕСА_3 , з контейнеру, в якому знаходилися грошові кошти у розмірі 275000 грн.

Доводи захисника та обвинуваченого суд розцінює як один із способів виправдати обвинуваченого.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину не відповідають встановленим обставинам справи і спростовується вищевказаними доказами, дослідженими в судовому засіданні, невизнання обвинуваченим своєї вини, суд розцінює, як один із способів його захисту та прагнення обвинуваченого будь-яким чином уникнути відповідальності за скоєне, перешкодити встановленню істини у справі.

Суд, оцінюючи зібрані докази, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю, та суд кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна у великих розмірах, поєднане з проникненням у сховище (крадіжка).

Як особистість ОСОБА_5 працездатний, не працює, неодружений. З досудової доповіді від 26.01.2018 вбачається, що на час вчинення і до затримання ОСОБА_5 проживав в сім`ї разом батьками, відносини з батьками різні: з батьком відносини не дуже добрі, з матір`ю стосунки добрі; в період 2014 року між членами родини та ОСОБА_5 відбувались конфлікти. Обвинувачений свій вільний час проводить на власний розсуд. Мати обвинуваченого спілкується з особами, які мають кримінальне минуле та перебувають і місцях позбавлення волі (а.с. 41-44). Обвинувачений у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, судимий 21.02.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.02.2018, залишене без змін ухвалою АСХО від 12.06.2018, скасовано звільнення від відбування покарання за вказаним вироком та направлено для реального відбування покарання (а.с. 77-86)

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є вчинення злочину неповнолітнім.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст.ст. 98, 103 КК України, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжує покарання, суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 01.11.2017 року з дня його фактичного затримання.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 1997 року народження визнати винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі в кримінально виправній установі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2017 року за ч. 3 ст. 186 КК України, більш суворим новопризначеним покаранням за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі в кримінально виправній установі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 01.11.2017 року з дня його фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти діб до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1