Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.08.2018 м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого Подільського УП ГУНП у місті Києві капітана поліції ОСОБА_7 , за кримінальним провадженням № 0002410 від 18.06.2018 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий Подільського УП ГУНП у місті Києві капітан поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0002410.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.06.2018 р. приблизно о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , помітив на подвір`ї ОСОБА_8 , на шиї у якої знаходився золотий ланцюжок та в цей момент у нього виник злочинний умисел спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та відкрито ОСОБА_6 , підійшовши до ОСОБА_8 , шляхом ривка, правою рукою зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок та залишив територію приватного будинку, не реагуючи на вимоги ОСОБА_8 повернути ланцюжок, тим самим відкрито викрав вказане майно. Після цього, ОСОБА_6 разом із викраденим золотим ланцюжком з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 10 000 гривень. Крім цього, того ж дня двома годинами пізніше, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло за згаданою адресою, вчинене повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та відкрито, ОСОБА_6 пройшов до кімнати, в якій знаходилася ОСОБА_8 , тим самим проникнувши до житла, та підійшовши до останньої зі спини правою рукою вирвав з рук шкатулку, в якій знаходилися золоті сережки вартістю 7 000 грн. та золотий хрестик, вартістю 3 000 грн., що належать ОСОБА_8 , не реагуючи на вимоги останньої повернути викрадене майно, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10 000 гривень. Звернення до суду із клопотанням про продовження строків запобіжного заходу, викликане обставинами, які перешкоджають до закінчення дії ухвали завершенню досудового розслідування, а саме: проведення стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, для проведення якої експертам необхідно надати додаткові матеріали, на подання яких вимагається час, зокрема, допитати рідних та близьких ОСОБА_6 з приводу його психічного стану та вживання ним спиртних напоїв та наркотичних речовин; витребувати медичну карту амбулаторного хворого з КМПНД №3; витребувати оригінал (або ж завірену копію) медичної карти стаціонарного хворого з Міжобласної спеціалізованої психіатричної лікарні при Вільнянській ВК № 20 Запорізької області за період 2017р.; направити запити начальнику Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) та головному лікарю Київського міського психоневрологічного диспансеру № 3. Термін досудового слідства по кримінальному провадженню продовжено до трьох місяців. Провести вказані слідчі дії, у сукупності з іншими проведеними слідчими -розшуковими діями у передбачений законом строк - два місяці не представляється можливим, у зв`язку зі складністю провадження, тривалістю проведення експертиз, необхідністю проведення додаткових слідчих дій, у звязку з чим слідчий і звернувся з даним клопотанням до суду.
У судовому засіданні прокурор, який входить в групу прокурорів в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 та слідчий, який входить в групу слідчих в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 внесене до суду клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, вказавши, що ризики органом досудового розслідування не доведенні, його підзахисний хворіє та має психологічні відхилення, тому приймає відповідні пігулки, а отже, йому необхідно проходити відповідне лікування. Просив також обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Забезпечив явку родичів підозрюваного (матір і дружину) в судове засідання, які вказали на те, що підозрюваний дійсно хворіє протягом останніх декількох років на психічні захворювання, у звязку з чим перебує на відповідному обліку у лікаря-психіатра, та проходив відповідний курс лікування. Зазначили, що на даний момент, перед затриманням підозрюваного, він також приймав пігулки тричі на день. Вказали на необхідності підозрюваному пройти чергове амбулаторне лікування чи принаймні стаціонарне.
Підозрюваний ОСОБА_6 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив обрати домашній арешт. Зазначив, що погано себе почуває, в слідчому ізоляторі в останнього можливості пройти лікування або хоча б приймати пігулки не має, наразі почуває себе погано, знов почав чути голоси в голові.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, у зв`язку з наступним.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.
Про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 повідомлено слідчим 18.06.2018 р., його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України.
Згідно протоколу, підозрюваний був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 18.06.2018 р. о 16 годині 30 хвилин (фактичне затримання 18.06.2018 р. о 09 годині 00 хвилин).
Копію клопотання з додатками отримано підозрюваним у встановлений законом строк.
Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строк.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Злочин, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі від 12.02.2015 року Подвезько проти України (заява № 74297/11), вказує на наступне.
Відповідно до пункту 20 згаданого Рішення, суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини», заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14 жовтня 2010 року).
Пунктом 21 визначено, що суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
Таким чином, на даний час на думку суду продовжує існувати тільки один ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, а інші ризики нічим не підтверджуються, тому втратили свою актуальність.
Ризик зазначений слідчим та підтриманий прокурором у виді переховування від суду був оцінений прокурором виключно абстрактно, оскільки єдиним обґрунтуванням цьому прокурор зазначив тяжкість покарання, яке може загрожувати у разі засудження, але прокурором цей ризик не був оцінений з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які б могли підтвердити його існування, тому на даний час цей ризик нічим не підтверджений, у зв`язку з чим не може бути взятий судом до уваги, оскільки є абстрактним.
Слідчий у судовому засіданні, підтримуючи своє клопотання, зробив посилання на те, що відносно підозрюваного ще не проведена експертиза на визначення психічного стану останнього, втім це не може бути єдиним обгрунтуванням продовження тримання під вартою, оскільки за показами родичів ОСОБА_6 та самого підозрюваного, останній перебуває на обліку у лікаря психіатра та погано себе почуває, а доказів на отримання ним необхідної психіатричної допомоги та / або нагляду в слідчому ізоляторі стороною обвинувачення не надано, а відтак, сторона обвинувачення не позбавлена можливості, навіть при відмові у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зібрати докази по обвинуваченню ОСОБА_6 , втому числі, провести відповідні експертні дослідження.
Таким чином, враховуючи практику рішеннь ЄСПЛ, в тому числі обставини, встановлені рішенням ЄСПЛ Подвезько проти України та вирішуючи аргументи «за» і «проти» продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , суд доходить висновку, що аргументи за звільнення на даний час превалюють, оскільки раніше заявлені ризики передбачені пунктами 1 і 5 ч.1 ст.177 КПК на теперішній час втратили свою актуальність, а закінчити досудове розслідування не можливо виключно через необхідність проведення стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи з самим підозрюваним, що не є підставою для продовження строків тримання під вартою.
Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що 12.10.2017 року ЄСПЛ було ухвалене остаточне рішення у справі Безбородов та інші проти України до якого була об`єднана справа Пекнич проти України, яка розглядалась Ковпаківським районним судом м.Суми і по якій Європейський суд констатував порушення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно того, що тривалість кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , який тримався під вартою була надмірною і не відповідала вимозі розумного строку.
Принагідно, суд також вважає за необхідне зазначити, що справи цієї категорії є предметом усталеної практики Європейського суду, яка є негативною для України, оскільки перш за все, вона свідчить про існування системної проблеми щодо тривалого кримінального провадження де обвинувачені перебувають під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, враховуючи дані про особу, зокрема, ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, а також те, що останній очевидно хворіє на психічну хворобу та потребує догляду та лікування, керуючись п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 176 - 179, 184, 193 - 194, 196, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого Подільського УП ГУНП у місті Києві капітана поліції ОСОБА_7 , за кримінальним провадженням № 0002410 від 18.06.2018 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити;
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на 60 (шістдесят) діб з моменту винесення ухвали в межах строку досудового розслідування, заборонивши йому залишати квартиру АДРЕСА_2 ;
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:
прибувати до слідчого Подільського УП ГУ НП в м. Києві, прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 та Подільського районного суду м. Києва за першою вимогою на встановлений службовою особою час;
не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого Подільського УП ГУ НП в м. Києві, прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 та Подільського районного суду м. Києва;
повідомляти слідчого Подільського УП ГУ НП в м. Києві, прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 та Подільського районного суду м. Києва про зміну свого місця проживання;
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання ухвали та порядок заміни запобіжного заходу;
Обов`язки покладаються на строк дії ухвали;
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого Подільського УП ГУНП у місті Києві капітана поліції ОСОБА_7 ;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1