Справа № 458/1084/18
УХВАЛА

25 вересня 2018 року м.Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Турці клопотання слідчого СВ Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

24.08.2018 року слідчий СВ Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що у провадженні СВ Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 23.09.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000369, в якому виникла необхідність призначити ряд експертиз, для дослідження яких експертам необхідно надати вилучені протоколом огляду місця події речі, викрадені у ОСОБА_4 та у зв`язку з цим слідчий просить накласти арешт на ці викрадені речі.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, що відповідно ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення може здійснюватися під час огляду.

Аналогічне положення закріплено в ч.7 ст. 237 КПК України, згідно якої вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Статтею 170 КПК України законодавець встановлює порядок накладення арешту на майно під час кримінального провадження, визначає що є арештом майна. Так згідно частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, згідно частини 2 статті 171 КПК України, повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Крім цього законодавець встановлює обов`язок для слідчого, прокурора, зазначаючи, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З досліджених слідчим суддею клопотання та доданих до нього документів встановлено, що всупереч частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт майна не зазначено мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Частина 2 статті 170 КПК України визначає чіткий перелік такої мети, при цьому потрібно чітко зазначити підставу та відповідно обґрунтувати необхідність арешту.

Відповідно до ст.171 КПК України у матеріалах клопотання відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Окрім цього, слідчий допустив ряд недоліків, які не можуть бути усунені в суді, а саме: текст клопотання слабочитабельний, копія витягу з ЄРДР містить виправлення кульковою ручкою, в даті складання копії протоколу огляду місця події містяться нерозбірливі виправлення, які не допускаються, у копії квитанції №95 від 23.09.2018 року не зазначено хто з посадових осіб прийняв у слідчого на зберігання речові докази.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171 та ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав накладення арешту на тимчасово вилучені речі, а тому у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, погодженого прокурором Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000369 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: