Справа № 462/3163/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 04.07.2017 року щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Жидачів Львівської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, обіймає посаду інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, раніше не судимого,
про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
Уродженця м. Яворів Львівської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта вища, обіймає посаду інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, раніше не судимого,
про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , відповідно до наказу № 120 о/с від 29.04.2016 р., працюючи на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання рядового поліції, здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою та ОСОБА_5 , відповідно до наказу № 154 о/с від 10.06.2016 р., працюючи на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання рядового поліції, здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою та в силу ст. ст. 3,7, 18 Закону України ?Про Національну поліцію? № 580-VІІІ від 02.07.2015 р., маючи обов?язки неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов?язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов?язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати права і свободи людини, а згідно вимог ст. 23 Закону, володіючи повноваженнями здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров?ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення та на підставі положень Розділу 5 Закону, будучи наділеним правом на застосування поліцейських превентивних заходів та заходів примусу, 28.06.2017 р., перебуваючи на службі та при виконанні службових обов?язків, діючи у групі спричинили потерпілому ОСОБА_7 необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Так, 28.06.2017 р. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 здійснювали патрулювання в складі екіпажу № 0204 управління патрульної поліції м. Львова. Близько 22:30, цього ж дня, пересуваючись на службовому автомобілі по вул. Городоцькій у м. Львові, поблизу будинку № 155, розташованому біля ?Привокзального ринку?, вказаними працівниками поліції зупинено автомобіль, у якому не працював задній габаритний ліхтар. Під час перевірки документів водія, що керував вказаним транспортним засобом, працівники поліції почули вигуки, які лунали в їхню сторону з протилежного боку із зупинки громадського транспорту поблизу будинку № 116 по вул. Городоцькій, куди й направилися відразу ж ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 .
На зупинці громадського транспорту вказані працівники поліції наблизилися до особи, який назвався ОСОБА_7 та громадського порядку не порушував, а вже мовчки стояв. Наблизившись до ОСОБА_7 , працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , явно виходячи за межі наданих їм повноважень, всупереч положенням ч. 1 ст. 44 Закону, де перелічено вичерпні підстави застосування поліцейським фізичної сили, згідно яких така може бути застосована для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейських повноважень, покладених на нього законом, усвідомлюючи відсутність вказаних вище підстав незаконно застосували фізичну силу до ОСОБА_7 , порушуючи також порядок її застосування, передбачений ч. 1 ст. 43 Закону, а саме не попередивши заздалегідь ОСОБА_7 про свої наміри та всупереч положенням ст. 45 Закону застосували до ОСОБА_7 спеціальні засоби кайданки, хоча останній жодної загрози правам та інтересам поліцейських і оточуючим не ніс. Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , схопивши потерпілого ОСОБА_7 за руки, різко притиснули його обличчям до будівлі кіоску, розташованого поблизу зупинки громадського транспорту, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи: суглобового відростка справа та тіла посередині, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров?я. Після цього вказані особи службовим автомобілем доставили потерпілого ОСОБА_7 до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області для складання протоколу про адміністративне затримання та притягнення до адміністративної відповідальності. Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при вчиненні вищеописаних незаконних дій щодо ОСОБА_7 не передбачали можливості настання суспільно небезпечних наслідків хоча мали реальну можливість і повинні були передбачити суспільно небезпечні наслідки своєї поведінки -спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Зазначені протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України, а саме необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Зазначені протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України, а саме необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Під час підготовчого судового засідання захисник обвинувачених заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття у відношенні до них кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 просить закрити кримінальне провадження відносно нього у зв?язку з примиренням з потерпілим, він розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить закрити кримінальне провадження відносно нього у зв?язку з примиренням з потерпілим, він розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави.
Потерпілий ОСОБА_7 та його захисник просили суд прийняти рішення про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження, при цьому потерпілий подав письмову розписку, в якій зазначив, що ніяких претензій до обвинувачених не має, завдані йому збитки відшкодовані обвинуваченими повністю.
Прокурор під час підготовчого судового засідання не заперечував проти задоволення клопотань обвинувачених та їх захисника про звільнення їх від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, оскільки наявні правові підстави: злочин невеликої тяжкості, вчинено вперше, збитки потерпілому відшкодовано повністю, відбулося примирення з потерпілим, обвинувачені та потерпілий, його захисник погодилися на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.
Вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв?язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Кримінальне правопорушення за ст. 128 КК України є злочином невеликої тяжкості, згідно вимог ст. 12 КК України.
Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Отже, законодавцем встановлено вичерпний перелік злочинів (а саме корупційних), до яких не застосовуються положення ст. 46 КК України.
Ця норма носить імперативний характер, а тому закриття справи з цих підстав, при наявності відповідних умов і клопотання є обов?язком суду.
Разом з тим, застосування в кримінальному провадженні положень КПК України щодо примирення обвинуваченого з потерпілим відповідає тим міжнародним актам, які закріплюють рекомендацію або обов`язок для держав застосовувати форми відновного правосуддя, змінюючи підхід до реакції держави на злочин та його наслідки з карального на гуманістичний.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у злочині невеликої тяжкості, якій він вчинив вперше, щиро кається у вчиненому, примирився із потерпілим ОСОБА_7 та повністю відшкодував спричинені збитки, внаслідок чого суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв?язку із примиренням винного з потерпілим.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у злочині невеликої тяжкості, якій він вчинив вперше, щиро кається у вчиненому, примирився із потерпілим ОСОБА_7 та повністю відшкодував спричинені збитки, внаслідок чого суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв?язку із примиренням винного з потерпілим.
Процесуальних витрат чи речових доказів по кримінальному провадженню не має.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 46 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ст.350, ст.ст. 369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

На підставі ст. 46 КК України ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.
На підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження за № 0000044 від 04.07.2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України закрити.
На підставі ст. 46 КК України ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.
На підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження за № 0000044 від 04.07.2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом 7 (семи)днів з дня її проголошення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1