Ухвала
Іменем України
22 червня 2018 р.

м. Київ
Справа №462/8309/13-к
Провадження № 51-6855 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 4250 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та організаційно-господарськими функціями на строк 3 роки.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного судуЛьвівської області від 13 березня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте, всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування вимоги про скасування оспорюваних рішень і закриття кримінального провадження на підставах, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, зважаючи також на положення статей 370, 284, 412, 413, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Крім того, захисник надаючи свою оцінку доказам, по суті вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Стверджуючи про необхідність скасування ухвали апеляційного суду, захисник не зазначив, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість цього судового рішення та які конкретно порушення закону допущено судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури.
При цьому, формально вказуючи на порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК України захисник не зазначає, які клопотання всупереч ч. 3 ст. 404 цього Кодексу апеляційний суд безпідставно не задовольнив та які доводи апеляційної скарги в порушення 419 КПК України належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3