Провадження № 11-кп/4820/148/18
Справа № 676/701/18 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому об`єднане кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 від 21 червня 2016 року та № 0001246 від 30 червня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2018 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2018 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ширівці Хотинського району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працює, неодружений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання до затримання: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 23 квітня 2002 року вироком Хотинського районного суду Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 14 лютого 2005 року вироком Хотинського районного суду Чернівецької області за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі;
- 21 жовтня 2010 року вироком Хотинського районного суду Чернівецької області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України 6 місяців арешту;
- за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Постановлено початок строку відбування покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зараховано в строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 23 січня 2018 року по 20 серпня 2018 року включно у відповідності до приписів ч. 5 ст. 72 КК України (один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі).
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено попередній - тримання під вартою. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов не пред`являвся.
Речові докази - телевізор марки «Start» моделі «212QFT» і мікрохвильову піч марки «LG» моделі «МS-1724 W», які повернуті потерпілому ОСОБА_10 , залишено останньому.
Постановлено стягнути із ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 263 грн. 88 коп.
За вироком суду, ОСОБА_8 17 червня 2016 року близько 21 год., перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , куди прийшов на запрошення потерпілого ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , скориставшись відсутністю потерпілого та інших осіб, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з столу у вітальній кімнаті таємно, умисно, повторно викрав телевізор марки «Toshiba 32Р1300D» з пультом дистанційного керування та електрошнуром, загальною вартістю 3600 грн. та DVD-плеєр марки «SONYDVP-SR320», вартістю 480 грн. 00 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 4080 грн. 00 коп.
ОСОБА_8 21 червня 2016 року близько 10 год., перебуваючи на території домогосподарства, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом зриву віконної рами, проник в будинок, звідки таємно, умисно,повторно викрав телевізор марки «Start» моделі «212QFT», вартістю 450 грн. 00 коп., мікрохвильову піч марки «LG» моделі «МS-1724 W», вартістю 380 грн. 00 коп. та телевізійний тюнер марки «TigerX90HD», вартістю 400 грн. 00 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 1230 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вказує, що призначене судом покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 К України та за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, без належного врахування обставин справи, тяжкості скоєного та особи обвинуваченого. На думу прокурора, висновки суду першої інстанції про щире каяття,як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є помилковими, так як ОСОБА_8 лише після обрання запобіжного заходу і зібрання усіх доказів стороною обвинувачення щиро розкаявся, ухилявся від суду, що, на думку прокурора, свідчить про намагання обвинуваченого в такий спосіб пом`якшити покарання.
Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок законним, а апеляційну скаргу прокурора необгрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, за які він засуджений, при наведених в вироку обставинах, ніким з учасників провадження не оскаржуються, тому вирок суду в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не переглядається.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Покарання ОСОБА_8 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Що ж стосується доводів прокурора про те, що судом першої інстанції безпідставно застосовано положення ч. 1 ст. 69 КК України, при призначенні покарання за ч. 3 ст. 185 КК України та при обрані виду та строку покарання за ч. 2 ст. 185 КК України судом не враховано всі обставини, а призначене покарання ОСОБА_8 є несправедливим внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, то такі його доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Своє рішення про призначення обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України покарання в виді арешту на 6 місяців, та за ч. 3 ст. 185 К України, з застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, на 2 роки позбавлення волі, суд першої інстанції належним чином умотивував, яке колегія суддів вважає обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

При обранні виду та строку покарання ОСОБА_8 , призначаючи покарання суд першої інстанції врахував, як обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, яке виразилось в тому, що обвинувачений з самого початку розкаявся у вчиненому, засудив свою поведінку, щиро та публічно попросив вибачення у потерпілих, які прийняли його вибачення; активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдану матеріальну шкоду, чим були поновлені порушені права потерпілих, про що свідчить відсутність у потерпілих до обвинуваченого будь-яких претензій матеріального та морального характеру; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Враховувавши вказані обставини, а також особу винного, суд зауважив, що хоч обвинувачений і вчиняв попередньо злочини, однак за їх вчинення відбув покарання повністю, а після звільнення в травні 2013 року більш як протягом трьох років не вчиняв кримінальних правопорушень, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, наявність одного епізоду крадіжки з проникненням, невеликий розмір завданої матеріальної шкоди, яка повністю відшкодована, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та відповідно про необхідність застосування ст. 69 КК України, зокрема, призначення покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 3 ст. 185 КК України, а також з врахуванням вказаних обставин провадження, даних про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, обставин, що пом`якшують покарання, дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України в виді арешту, на максимальний термін.
При цьому суд першої інстанції у вироку обґрунтував свої висновки з приводу призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів, з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Колегія суддів враховує, що при призначенні виду та строку покарання, визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, а доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду щодо наявності в провадженні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не можуть бути враховані, так як суперечать фактичним обставинам справи. Ті обставини, що шкода потерпілому була відшкодована через певний час після вчинення злочинів, оголошувався розшук обвинуваченого, не вказують, що в його діях відсутні ознаки щирого розкаяння та активного сприяння у розкритті злочину, позаяк його подальша послідовна поведінка під час розгляду справи судом першої інстанції та апеляційним судом, дає підстави для висновку в його розкаянні. Твердження апелянта, що обвинувачений визнав свою вину лише під тиском зібраних стороною обвинувачення доказів не можуть бути враховані, зважаючи, що обвинувачений послідовно визнавав свою вину у вчиненому, вчинив дії по відшкодуванню злочинів. Той факт, що шкода потерпілому відшкодована лише на стадії судового розгляду, не дає підстав для висновку, що в його діях відсутня обставина, що пом`якшує покарання добровільне відшкодування шкоди, зважаючи, що чинним кримінальним процесуальним законом надано право обвинуваченому відшкодувати шкоду на будь-якій стадії кримінального та судового провадження. Тому такі доводи прокурора про безпідставність визнання судом першої інстанції пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття та добровільного відшкодування шкоди до уваги прийняті бути не можуть.
Доводи апеляційної скарги щодо необхідності призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів з застосуванням принципу часткового складання покарань колегією суддів враховані бути не можуть. Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про призначення покарання за сукупністю злочинів з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим обґрунтованим та належним чином вмотивованим в вироку суду. Колегія суддів також зауважує, що виказуючи вимогу про призначення покарання шляхом часткового складання покарань в апеляційній скарзі, прокурор, який подавав скаргу, в мотивувальній частині жодним чином не навів будь-яких своїх доводів щодо неправильного застосування з цього приводу судом першої інстанції кримінального закону. Не наведено таких обставин прокурором і під час апеляційного розгляду.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.
Суд при призначенні остаточного покарання врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та відбував покарання у виді позбавлення волі, скоїв умисні злочини, які є злочинами середньої тяжкості та тяжким злочином. Врахувавши вище викладені обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання (в виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально), яке буде достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів вважає таке рішення є переконливим та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Прокурор, який брав участь під час апеляційного розгляду, не наділений чинним КПК України правом доповнення апеляційної скарги. Зважаючи що резолютивна частина «доповнень» до апеляційної скарги не містить вимог щодо неправильного вирішення питань, пов`язаних з заліком досудового тримання під вартою, апеляційний суд в даному провадженні не вирішує в силу ч. 1 ст. 404 КПК України інших питань, з приводу яких апеляційна скарга фактично не подавалась. Вказані питання, на переконання апеляційного суду, можуть бути вирішені в порядку виконання вироків.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок постановлений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді