Справа № 738/1008/18
№ провадження 1-кп/738/96/2018
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року місто Мена

Менський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000229 від 17.05.2018 р. про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Феськівка Менського району Чернігівської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.06.1998 Менським районним судом за ч. 2 ст. 140 КК України(редакція 1960 року) до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочка виконання вироку на 1 рік, штраф 150 грн.; 12.07.2001 Менським районним судом за ч. 3 ст. 81 КК України(редакція 1960 року) до 3 років позбавлення волі; 22.07.2005 Апеляційним судом Харківської області за п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мена Чернігівської області, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 08.07.2010 Менським районним судом за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців; 31.05.2011 Менським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 06.12.2016 Сосницьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт; 27.03.2018 Менським районним судом за ч. 2 ст. 125 КК України до 4 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимими в тому числі за корисливі злочини, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинили новий умисний тяжкий злочин.

Так, повторно 17.05.2018 року близько 08-00 години, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибули на АДРЕСА_2 , та не маючи дозволу власника ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, з метою заволодіння транспортним засобом, застосовуючи фізичну силу, здійснили переміщення шляхом котіння автомобіля, марки ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1978 року випуску, жовтого кольору, вартістю 11034,00 грн., що підтверджується висновком експерта № 12 від 12.06.2018 р., однак були затримані потерпілим ОСОБА_6 неподалік від місця скоєння злочину, тому злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хоч вони виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у вчиненні якого він обвинувачується визнав у повному обсязі, обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив. Зазначив, що зранку 17.05.2018 року вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_4 , після чого проходячи по вулиці біля будинку потерпілого ОСОБА_6 , побачили дружину останнього та поцікавилися де господар на що вона повідомила про відсутність його вдома та поїхала. Біля двору потерпілого стояв його автомобіль марки ВАЗ. Вони з ОСОБА_4 побачивши, що двері автомобіля не замкнені та у замку запалення знаходиться ключ, спробували його завести а коли не вийшло, почали автомобіль котити від двору. Прокотивши автомобіль 6-7 метрів, вийшов з двору господар та запитав у них що вони роблять. Автомобіль покотили, тому що були у стані алкогольного сп`яніння, попередньо не домовлялися цього робити. Щиро каявся та просив у потерпілого вибачення. Просив при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у вчиненні якого він обвинувачується визнав у повному обсязі, обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив. Зазначив, що зранку 17.05.2018 року вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_3 , після чого разом з братом ( ОСОБА_3 ) пішли до товариша та проходячи біля будинку потерпілого ОСОБА_6 побачили його дружину та він спитав чи вдома її син ОСОБА_9 на що вона повідомила, що немає. Біля двору потерпілого стояла належна йому машина на якій їздить його син ОСОБА_9 . У замку запалення перебував ключ і двері автомобіля були не замкнені, тому вони(обвинувачені) пробували заводити автомобіль, а коли автомобіль не заводився, вони почали його штовхати. Приблизно прокотивши автомобіль 10 метрів, зупинилися, тому що перебували у сильному алкогольному сп`янінні і не було сил. Після чого прийшов потерпілий та приїхали працівники поліції. Щиро каявся, просив у потерпілого вибачення та просив при призначенні покарання, застосувати ст. 69 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що зранку 17.05.2018 року перебував вдома. Приблизно о 8-00 години до нього прийшла сусідка ОСОБА_10 і питала чи дозволяв він котити свій автомобіль. Вийшовши із сином ОСОБА_11 на вулицю, побачили що обвинувачені відкотили автомобіль від будинку на 20-30 метрів. Відкривши двері автомобіля, побачив що один з обвинувачених сидів за кермом, а другий поряд, вони були у стані алкогольного сп`яніння. Коли сказав, що викличу поліцію, обвинувачені почали втікати. Одного спіймав він, а іншого син ОСОБА_9 , після чого, обвинувачені сиділи біля автомобіля та чекали приїзду поліції. Вказав, що йому матеріальні збитки від дій обвинувачених не завдані. Щодо призначення обвинуваченим покарання поклався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що зранку 17.05.2018 року перебував вдома. Прийшла сусідка ОСОБА_10 і сказала що два чоловіки потягнули автомобіль. Вийшли з батьком на вулицю та побачили що обвинувачені потягнули належний батьку автомобіль. Наздогнавши автомобіль, побачили що обвинувачені намагаються його завести. Коли сказали обвинуваченим що викликали поліцію, вони почали втікати. Одного з них впіймав батько(потерпілий), а другого він(свідок). Обвинувачені відкотили автомобіль приблизно на 15 метрів від місця де він стояв.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству із потерпілим. Приблизно о 08-00 годині(дату не згадала) приїхала додому та бачила що обвинувачені сиділи на лавці біля двору потерпілого із його жінкою. Автомобіль потерпілого стояв біля його двору. Цим автомобілем керує син потерпілого ОСОБА_9 . У своєму дворі займаючись по господарству, почула що автомобіль потерпілого намагаються завести декілька разів. Вийшовши на вулицю побачила, що автомобіль сусіда вже стояв біля її двору і біля нього були обвинувачені. ОСОБА_14 сказав, що син потерпілого ОСОБА_9 їх(обвинувачених) попросив приїхати та забрати його. Знаючи, що потерпілий та його син ОСОБА_9 , автомобіль нікому не дають пішла у будинок та зателефонувала сусіду, але ніхто не відповів. Коли вийшла знову на вулицю, побачила, що потерпілий із сином ОСОБА_11 вже були біля автомобіля, а обвинувачені почали втікати. ОСОБА_15 на автомобілі наздогнав одного з обвинувачених, а іншого наздогнав потерпілий.

Вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, крім визнання ними вини, показань потерпілого та свідків, також підтверджується і іншими наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Так, згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2018 року, ОСОБА_6 повідомив, що 17.05.2018 року близько 09-00 години, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 жителі м. Мена, намагалися незаконно заволодіти його автомобілем ВАЗ 21011, жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_6 є власником автомобіля, марки ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1978 року випуску, жовтого кольору.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 17.05.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , останній розповів та на місці показав, що два чоловіки на прізвище ОСОБА_17 , без його дозволу котили належний йому автомобіль ВАЗ 21011 та були затримані його сином ОСОБА_18 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 17.05.2018 року за участю свідка ОСОБА_13 , остання розповіла та на місці показала, як обвинувачені намагалися завести автомобіль сусіда ОСОБА_19 , а коли та спитала у обвинувачених що вони роблять, останні повідомили, що їх чекає ОСОБА_15 . Потім знову бачила, як сусіди вийшли на вулицю, а обвинувачені намагалися втікати, однак були затримані потерпілим та його сином ОСОБА_11 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 17.05.2018 року за участю свідка ОСОБА_12 , останній розповів та на місці показав, що керує автомобілем ВАЗ 21011 який належить його батьку ОСОБА_6 17.05.2018 року автомобіль стояв біля його двору не замкнений і його намагалися завести та штовхали обвинувачені. Коли він з батьком підбігли до автомобіля, обвинувачені почали втікати і він їх затримав. Не надавав обвинуваченим дозволу на керування автомобілем.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.05.2018 року, в ході огляду автомобіля ВАЗ 21011, його було оброблено дактилоскопічним порошком та з багажника, лівого заднього крила, лівої пасажирської двері, передньої водійської двері, передньої пасажирської двері виявлено та вилучено сліди рук. З керма вилучено змив та контрольний змив.

Згідно висновку експерта № 806 від 25.06.2018, сліди рук, зафіксовані на двадцяти двох відрізках липких прозорих стрічок на таблиці до протоколу огляду місця події, вилучені 17.05.2018 за фактом незаконного заволодіння належного гр. ОСОБА_6 автомобілем марки ВАЗ-21011 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: вул. Берегова, 13, м. Мена, Чернігівської області, а саме: двадцять п`ять слідів рук, із яких два сліди одного і того ж самого пальця руки розмірами 19х26 мм та 20х35 мм, три сліди одного і того ж самого пальця руки розмірами 20х43 мм, 25х42 мм та 23х40 мм, три сліди одного і того ж самого пальця руки розмірами 21х32 мм, 11х20 мм та 23х15 мм, три сліди однієї і тієї ж самої ділянки долоні руки розмірами 38х75 мм, 68х38 мм та76х38 мм, три сліди однієї і тієї ж самої ділянки долоні руки розмірами 13х23 мм, 38х63 мм, 27х21 мм та 45х74 мм, два сліди суміжних пальців однієї руки розмірами 17х34 мм, 16х26 мм, два сліди суміжних пальців однієї руки розмірами 15х24 мм та 15х27 мм, сліди пальців рук розмірами 14х22 мм, 15х34 мм, 17х17 мм, 12х42 мм, 15х22 мм, слід долоні руки розміром 75х44 мм придатні для ідентифікації за ними осіб, що їх залишили. Слід пальця руки розміром 15х34 мм залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слід пальця руки розміром 12х42 мм залишений вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Чотири сліди однієї і тієї ж самої ділянки долоні руки розмірами 13х23 мм, 38х63 мм, 27х21 мм, 45х74 мм залишені долонею правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Два сліди суміжних пальців однієї руки розмірами 15х24 мм та 15х27 мм залишені відповідно безіменним та середнім пальцями лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколів дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 04.06.2018 року, в ході проведення НСРД, отримано інформацію про причетність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до вчинення злочину у скоєнні якого вони обвинувачуються.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України повністю доведено та правильно кваліфіковано органом досудового розслідування, як умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно за попередньою змовою групою осіб.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності ст. 66 КК України визнає щире каяття, а обставиною, що його обтяжує у відповідності до ст. 67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вік обвинуваченого, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вину визнав повністю, щиро каявся та наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного та враховуючи ч. 3 ст. 68 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за вчинений ним злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації належного йому майна, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності ст. 66 КК України визнає щире каяття, а обставиною, що його обтяжує у відповідності до ст. 67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вік обвинуваченого, неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вину визнав повністю, щиро каявся та наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного та враховуючи ч. 3 ст. 68 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за вчинений ним злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації належного йому майна, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання необхідно застосувати ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 27.03.2018 року.
Письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання як обставиною, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину та при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України не підлягає задоволенню, оскільки з наданих у судовому засіданні доказів не вбачається активного сприяння у розкриттю злочину. Крім того, для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання, суд враховує не лише наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а і особу винного. При цьому суд враховую, що обвинувачені неодноразово вчиняли кримінальні правопорушення в тому числі корисливі, мають не погашені судимості. Обвинувачений ОСОБА_3 останній раз відбував покарання за особливо тяжкий злочин та через шість місяців після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисний тяжкий злочин.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 за цим вироком необхідно рахувати з дня його затримання 17 травня 2018 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком необхідно рахувати з дня його затримання 17 травня 2018 року.

Речові докази у кримінальному провадженні автомобіль ВАЗ 21011, жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 необхідно залишити у його володінні.
Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженню на залучення експерта у розмірі 4576,00 грн., підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави у рівних частинах по 2288,00 грн.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченим необхідно залишити без змін тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації належного йому майна.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації належного йому майна.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 27.03.2018 року і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяця без конфіскації належного йому майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з 17 травня 2018 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком рахувати з 17 травня 2018 року.

Речові докази у кримінальному провадженні автомобіль ВАЗ 21011, жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 залишити у його володінні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2288,00 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім грн. 00 коп.) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2288,00 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім грн. 00 коп.) грн.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_3 залишити без змін тримання під вартою.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін тримання під вартою.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для засуджених які перебувають під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору.

Суддя ОСОБА_1