Справа № 541/1996/18
Провадження № 1-кп/541/227/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

13 вересня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.1,186 ч.2 КК України

з участі сторін та інших учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

захисника,адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Миргородським міськрайонним судом Полтавської області здійснюється кримінальне провадження відносно неповнолітнього ОСОБА_3 за ст.152 ч.1, 186 ч.2 КК України.

В зв`язку із тим, що спливає строк дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, а судовий розгляд неможливо закінчити, прокурором було заявлене клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 2 місяці, з посиланням на продовження існування ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків та потерпілу і вчинення іншого кримінального правопорушення та відсутність підстав для застосування іншого біль м`якого запобіжного заходу.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_3 його законний представникОСОБА_7 та захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу тримання під вартою, вважаючи, що прокурор не довів існування ризиків, які б давали підстави для застосування цього запобіжного заходу, стверджували, що застосування запобіжного заходу перешкоджає обвинуваченому отримати кошти для відшкодування потерпілій завданої шкоди вважали, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.
Суд, дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 12.07 2018 року обрано запобіжний тримання під вартою, дію якого 16 серпня 2018 року продовжено до 16 вересня 2018 року.
В зв`язку з неможливістю закінчити судовий розгляд до вказаної дати через необхідність виклику та допиту свідків є потреба вирішити питання щодо продовження запобіжного заходу.
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад 5 років.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжкого та середньої тяжкості злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що може призвести до переховування ОСОБА_3 , від органів досудового розслідування та суду в зв`язку з метою уникнення покарання у випадку доведеності його вини у скоєнні інкримінованих злочинів.

Що підтверджується, діями обвинуваченого як після так і до скоєння інкримінованого злочину: зникнення з місця скоєння злочину та затримання його на автошляху Харків Київ в Лубенському районі Полтавської області; перебування з 25.01.2017 у центрі соціально психологічної реабілітації дітей в с.Хмільниця Чернігівського району, Чернігівської області на підставі клопотанням Куликівської служби у справах дітей, який 10.04.2017 ОСОБА_3 покинув без поважних причин.

Суд вважає,що існує ризик незаконно впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні,оскільки судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий і судом свідки та потерпіла не допитані.
Суд погоджується з прокурором що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , постійного місця роботи не має, ніде не навчається, джерела доходів не має, в наслідок чого можливе вчинення останнім злочинів корисливої спрямованості.
Крім того суд вважає що існує обґрунтована підозра у скоєнні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим за ч.1 ст. 152 та ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі; вік та стан здоров`я, обвинуваченого ОСОБА_3 , який є працездатним, має стан здоров`я, яке достатнє для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень; відсутність місця роботи (навчання).
З урахуванням вищевказаних ризиків, на думку суду жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не забезпечить належну поведінку останнього та виконання з ним процесуальних рішень.
Особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вчинив злочин корисливої та сексуальної направленості, з метою запобігання перешкоджанню встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілих, з метою уникнення покарання.
Особиста порука не може бути застосована, оскільки не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного.
Домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.
Передання на поруки обвинуваченого батькам чи іншим особам є також неможливим, оскільки останні згідно повідомлення законного представника позбавлені батьківських прав, а будь-які інші особи з відповідними заявами до суду не зверталися.
У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
З метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також ті, на які послався прокурор у своєму клопотанні ризики існують, застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, а відтак і для виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, буде недостатнім, суд вважає що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який немає, отже необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу на два місяці.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 місяці - до 13 листопада 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1