Справа №636/4471/16-к
Провадження №1-кс/636/1158/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2018 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за №0000221 від 19.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Серпухов, Московської області, РФ, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, одружений, раніше не судимого, 01.08.2014 року призваного на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, стрільця помічника гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Віськовою прокуратурою Харківського гарнізону проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000221 від 19.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 01 серпня 2014 року рядовий ОСОБА_4 , на підставі Указу Президента України за №607/2014 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частин НОМЕР_1 . 01 серпня 2014 року згідно наказу №155 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 рядового ОСОБА_4 зараховано до списків частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця помічника гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», рядовий ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України. У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, рядовий ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, рядовий ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях. Так, рядовий ОСОБА_4 проходячи військову служба за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частини НОМЕР_1 на посаді стрільця помічника гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків 04 серпня 2014 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та посадові обов`язки не виконував, а час, що з`явився, використовував на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби. 29 жовтня 2018 року рядовий ОСОБА_4 повернувся до військової частини та продовжив проходження військової служби.

Враховуючи викладене, дії рядового ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

23 грудня 2014 року слідчим за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні рядовому ОСОБА_4 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та цього ж дня оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку з невідомим місцезнаходженням останнього.

Підозра ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України доводиться зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколами допитів свідків, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення з ХЗВ військової служби правопорядку, висновком службового розслідування, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:
-санкція статті, яка інкримінується ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років є ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того, ОСОБА_6 з 23 грудня 2014 року по теперішній час був оголошений в розшук, у зв`язку з невідомим місцезнаходженням останнього.

-на даний час підозрюваний ОСОБА_4 не працює, в нього відсутні законні джерела доходів, тобто є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про змін свого місця проживання та/або місця роботи.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, останньому необхідно обрати запобіжних захід у вигляді особистого зобов`язання, а також покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки обставини кримінального правопорушення та особа підозрюваного свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом незастосування жодного запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, вважав, що підозра є обґрунтованою, наявні ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1 та п. 5 КПК України, який дає підставу для застосування саме зазначеного запобіжного заходу.
Підозрюваний проти задоволення клопотання не заперечував, повністю погодився з обставинами, викладеними в ньому.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного:
Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладанні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього кодексу.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження встановлено, що 19.08.2014 року до ЄРДР за №0000221 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 407 КК України.

23.12.2014 року старшим слідчим військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 за погодженням зі старшим прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за №0000221 від 19.08.2014 року, солдату ОСОБА_4 , на підставі ст. 279 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України.

Про обґрунтованість підозри свідчать вище зазначені документи: протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , повідомлення про підозру від 23.12.2014 року, постанова про оголошення розшуку підозрюваного від 23.12.2014 року, які слідчим суддею під час розгляду клопотання досліджені.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 24.10.2018 року задоволено клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 26.10.2018 року слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області відмовив прокурору в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 . Як пояснив прокурор, під час розгляду цього клопотання, підозрюваний ОСОБА_4 добровільно з`явився до прокуратури і станом на сьогодні прокурор вважає, що є підстави для обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ст. 190 ч. 3 п. 2-1 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст. 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому, з урахуванням досліджених доказів слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.
Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років та яке згідно статті 12 цього кодексу, класифікується як злочин середньої тяжкості.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, в ході розгляду клопотання доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеного клопотання.

Також, слідчим суддею, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховані наступні обставини, а саме той факт, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, мешкає за однією адресою.

Враховуючи наведене, наявність ризика, обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити та з урахуванням даних про особу підозрюваного обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.177,178,179,193,194,196 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального правопорушення, а на час перебування справи у провадженні суду - на прокурора.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1