Провадження № 1-кс/760/8611/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого детектива ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого детектива Національного бюро Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0000870 від 29.03.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 210, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 205-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання детектива, в якому він просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: транспортний засіб «Toyota land cruiser 4,7» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 з позбавленням права користування та фактичним вилученням з володіння; транспортний засіб «Toyota Prado» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_3 », номер кузова НОМЕР_4 з позбавленням права користування та фактичним вилученням з володіння.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000870 від 29.03.2016, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, ч.2 ст.364, ч.ч. 1, 2 ст.366, ч.2 ст.210, ч.2 ст.205, ч.І ст.205-1 КК України за фактами розтрати грошових коштів Державного бюджету України, вчиненого в особливо великих розмірах, зловживання службовим становищем, службового підроблення, нецільового використання бюджетних коштів та фіктивного підприємництва.

Детектив вказав, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника управління будівництва Департаменту ресурсного забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України, діючи умисно, із корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, протягом березня- травня 2015 року вступив з начальником 1 окремого відділу капітального будівництва ДПСУ ОСОБА_8 в попередню злочинну змову, спрямовану на заволодіння коштами Державного бюджету України, які виділені Кабінетом Міністрів України згідно Розпорядження від 14.05.2015 № 439-р для реалізації Плану заходів з інженерно-технічного облаштування українсько-російського державного кордону, територій, прилеглих до районів проведення антитерористичної операції та Автономної Республіки Крим, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та перерахування їх на рахунки заздалегідь підібраних за власним розсудом господарських товариств та підприємств, залученими для виконання цих робіт - ДП «Чернігівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», ТОВ «Агентство захисту інформації», ТОВ «Будцентр Витязь».

Зазначено, що керівниками зазначених господарських товариств та підприємств - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , за домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , за наслідками проведення будівельних робіт протягом листопада 2015 року - травня 2016 року складались та підписувались акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В, до яких вносились відомості, які не відповідають дійсності, зокрема щодо фактично виконаних обсягів робіт, при цьому частина робіт, включених до Актів, виконана не була, а підлеглі ОСОБА_7 та ОСОБА_11 особи, визначені здійснювати технічний нагляд за будівництвом об`єктів, зокрема старший офіцер виробничо-технічного відділення 1 ОВКБ ДПСУ ОСОБА_12 за попередньою змовою з останніми підтверджував своїм підписом обсяги нібито виконаних будівельних робіт, які насправді виконані не були.

Крім того, слідчий вказує, що начальником 1 ОВКБ ДПСУ ОСОБА_8 , як розпорядником коштів, за домовленістю із ОСОБА_7 , підписувались акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В із внесеними до них недостовірними відомостями щодо обсягів фактично виконаних робіт, та платіжні доручення про перерахування коштів на рахунки зазначених господарських товариств та підприємств, а їх керівниками - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 частина отриманих від 1 ОВКБ ДПСУ грошових коштів через налагоджену схему конвертації безготівкових коштів у готівку із залученням заздалегідь підібраних особисто ОСОБА_7 та ОСОБА_8 субпідрядних господарських товариств, зокрема, ТОВ «Кіт-Трейд», розкрадалась та розподілялась між співучасниками злочинної схеми - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , що надало змогу останнім заволодіти грошовими коштами Державного бюджету України, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах та спричинити Державному бюджету України збитки на загальну суму 16 688 496,31 грн., що в шістсот і більше разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та становила особливо великий розмір.

08.08.2017 о 11 год. 15 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України за адресою м.Харків, пр. Московський 247Б.

09.08.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Детектив зазначив, що згідно з Інформації відомостей ПАС ДАІ, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підозрюваному ОСОБА_6 на праві власності належить: транспортний засіб «Toyota land cruiser 4,7» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 та транспортний засіб «Toyota Prado» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_3 », номер кузова НОМЕР_5 .

14.08.2017 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі вищевказані транспортні засоби з позбавленням права відчуження, розпорядження та/або користування майном та фактичним вилученням з володіння.

19.04.2018 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_13 клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в частині користування вищевказаними транспортними засобами відмовлено.

08.05.2018 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_14 клопотання захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в частині заборони користування вищевказаними транспортними засобами відмовлено.

25.05.2018 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_15 клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в частині заборони користування вищевказаними транспортними засобами залишено без задоволення.

Разом з цим, 18.06.2018 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_13 клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в частині користування вищевказаними транспортними задоволено частково та частково скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 14.08.2017 на вищевказані автомобілі в частині користування ними.

Крім того, детектив, не погоджуючись з висновками слідчого судді, зробленими в ухвалі від 18.06.2018, зазначає, що використання ОСОБА_6 вищевказаних належних йому транспортних засобів неодмінно призведе до їх пошкодження, псування та як наслідок зменшення їх вартості, та відповідно зменшення вартості майна, яке може бути звернено у дохід держави в разі призначення ОСОБА_6 конфіскації майна як виду покарання. При цьому, як неодноразово раніше зазначалось захисником ОСОБА_6 , використання останнім транспортних засобів необхідне для здійснення контролю за виконання робіт з інженерно-технічного облаштування кордону, що в умовах прикордонної місцевості та за відсутності доріг для пересування легковим транспортом безумовно призведе до суттєвого погіршення технічного стану зазначених транспортних засобів та як наслідок до суттєвого зменшення їх вартості, а отже не буде забезпечено вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України в частині запобігання можливості пошкодження, псування та знищення майна.

Детектив звернув увагу, на те що підставою арешту майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , а саме: транспортного засобу «Toyota land cruiser 4,7» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 та транспортного засобу «Toyota Prado» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_3 », номер кузова НОМЕР_5 , відповідно до ч.5 ст.170 КПК України є той факт, що судом може бути призначене ОСОБА_6 покарання у виді конфіскації майна, оскільки санкцією ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_6 , передбачається застосування конфіскації майна, як виду покарання.

Детектив також стверджував, що необхідність арешту зазначеного майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , обґрунтовується запобіганням можливості його відчуження підозрюваним ОСОБА_6 або іншими особами з метою уникнення конфіскації вказаного майна, як виду покарання, яке може бути призначене ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яке інкримінується ОСОБА_6 .

В судовому засіданні детектив підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що детективом не наведено достатніх підстав для накладення арешту на майно та, зокрема, вважає не доцільним накладення арешту на автомобілів в частині позбавлення права користування, оскільки вказані транспортні засоби необхідні ОСОБА_6 для здійснення своїх повноважень щодо проведення будівельних робіт на державному кордоні України.

Дослідивши дане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення детектива та адвоката, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Національного антикорупційного бюро України перебуває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000870 від 29.03.2016, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, ч.2 ст.364, ч.ч. 1, 2 ст.366, ч.2 ст.210, ч.2 ст.205, ч.І ст.205-1 КК України за фактами розтрати грошових коштів Державного бюджету України, вчиненого в особливо великих розмірах, зловживання службовим становищем, службового підроблення, нецільового використання бюджетних коштів та фіктивного підприємництва

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Згідно відомостей з ПАС ДАІ підозрюваному ОСОБА_6 на праві власності належить: транспортний засіб «Toyota land cruiser 4,7» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 та транспортний засіб «Toyota Prado» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_3 », номер кузова НОМЕР_5 .

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з чч.1, 2, 11 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2017 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі на вищевказані транспортні засоби з позбавленням права відчуження, розпорядження та/або користування майном та фактичним вилученням з володіння.

Разом з цим, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 18.06.2018 року задоволено частково клопотання захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в частині користування вищевказаними транспортними засобами та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 14.08.2017 на автомобілі «Toyota land cruiser 4,7» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 та «Toyota Prado» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_3 », номер кузова НОМЕР_5 , в частині користування ними.

Як передбачено п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя також зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що в ухвалі слідчого судді від 18.06.2018 року, при скасуванні заборони користуватися належними ОСОБА_6 транспортними засобами, зроблено висновки, що адвокатом ОСОБА_4 доведено відсутність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України та потреби в забороні користуватися підозрюваним транспортними засобами «Toyota land cruiser 4,7» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 та «Toyota Prado» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_3 », номер кузова НОМЕР_5 .

Разом з цим, 23.06.2018 детектив звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на автомобілі, що належать ОСОБА_16 , зазначаючи, що використання ОСОБА_6 вищевказаних належних йому транспортних засобів неодмінно призведе до їх пошкодження, псування та як наслідок зменшення їх вартості, та відповідно зменшення вартості майна, яке може бути звернено у дохід держави в разі призначення ОСОБА_6 конфіскації майна як виду покарання. При цьому, як неодноразово раніше зазначалось захисником ОСОБА_6 , використання останнім транспортних засобів необхідне для здійснення контролю за виконання робіт з інженерно-технічного облаштування кордону, що в умовах прикордонної місцевості та за відсутності доріг для пересування легковим транспортом безумовно призведе до суттєвого погіршення технічного стану зазначених транспортних засобів та як наслідок до суттєвого зменшення їх вартості, а отже не буде забезпечено вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України в частині запобігання можливості пошкодження, псування та знищення майна.

Також зазначив, що судом може бути призначене ОСОБА_6 покарання у виді конфіскації майна, а тому арешт транспортних засобів «Toyota land cruiser 4,7» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 та «Toyota Prado» з ідентифікаційним номером « НОМЕР_3 », номер кузова НОМЕР_5 , є забезпеченням такої конфіскації.

Стаття 62 Конституції України встановлює "презумпцію невинуватості" та відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що з моменту скасування арешту в частині заборони користування зазначеними автомобілями до дня подачі вказаного клопотання сплинуло 5 днів, а детективом не було надано беззаперечних доказів, які можуть свідчити про істотні зміни раніше досліджуваних обставин та необхідність заборони ОСОБА_6 в користуванні вказаними транспортними засобами, також те, що доводи детектива спираються лише на припущення, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення арешту на вищевказане майно матиме обтяжливі наслідки для підозрюваного та порушить принцип верховенства права, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 131, 132, 170, 173, 309, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва.

Слідчий суддя: