Справа № 449/1404/17
УХВАЛА

02 жовтня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Львівської області кримінальне провадження за № 0000879 від 07.12.2017р. про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.185 та ч.3 ст.292 КК України, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000879 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.292 КК України та угода про визнання винуватості, укладена між обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_9 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор, представник потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 просили затвердити дану угоду та призначити узгоджене ними покарання.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної між обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_9 слід відмовити, а обвинувальний акт повернути прокурору, з огляду на наступні обставини, встановлені в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 468 КПК у кримінальному провадженні може бути укладено два види угод, один з яких - угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, другий - угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладається між прокурором та підозрюваним/обвинуваченим за ініціативою будь-кого із цих осіб. Участь захисника у разі укладення такої угоди згідно з п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди про визнання винуватості.
Відповідно до вимог п.3 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:
- положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК;
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.
Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема, щодо узгодженої міри покарання, звільнення від його відбування з випробуванням, наявність підстав для відмови в її затвердженні (ч. 7 ст. 474 КПК), заслуховує прокурора щодо наведеного, думку сторін щодо можливості затвердження угоди, яка розглядається.
Згідно змісту даної угоди, сторони досягли порозуміння щодо призначення ОСОБА_7 узгодженого покарання із застосуванням ст.69 КК України, а саме:

за ч.3 ст. 292 КК України у вигляді 4 роки позбавлення волі;

за ч.5 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією усього йому належного на праві власності майна.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 основне остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 2 роки.

У відповідності до ч.1 п.п.1,2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Узгоджена сторонами міра покарання не відповідає вимогам закону, а саме: сторонами не наведено підстави для застосування ст.69 та ст. 75 КК України. Оскільки, як вбачається з даної справи, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, де санкція статті передбачає покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі.

Стаття 69 КК України, визначає такі підстави, які можуть обумовити призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом: 1) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) тяжкість вчиненого злочину; 3) урахування особи винного, що передбачає урахування суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного.

В обвинувальному акті зазначена лише одна пом`якшуюча обставина, а саме щире каяття. В підготовчому судовому засіданні сторони зазначили і інші пом`якшуючі обставини, а саме: наявність малолітніх дітей на утриманні, вчинення злочину під впливом тяжких сімейних обставин та часткове відшкодування школи в сумі 7800 грн.

Однак такі пом`якшуючі обставини, як вчинення злочину під впливом тяжких сімейних обставин та часткове відшкодування школи в сумі 7800 грн., не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відтак сторонами при узгодженні покаранння була безпідставно застосована ст. 69 КК України.

Крім того, в угоді про визнання винуватості не зазначено, яким чином такі обставини, що пом"якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Разом з тим відповідно до вимог ч.2 ст.75 КК України, зазначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у

випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак санкція ч.5 ст.185 КК України передбачає покарання від семи років позбавлення волі, а тому відсутні правові підстави для застосування ст.75 КК України.

Частиною 7 ст. 474 КПК України визначено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку що слід відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, оскільки умови угоди суперечать вимогам Кримінально кодексу України.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод" №223-1679/0/4-12 від 15 листопада 2012 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, повинен прийняти одне із таких рішень, а саме відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених частиною 7 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України та повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження.

Оскільки, угоду в даному кримінальному провадженні було досягнуто під час досудового розслідування, клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, прокурором до суду не подавалось, тому суд відповідно до положень ч.7 ст. 474 КПК України, ваважє за доцільне повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.

Керуючись статями 314, 376, 468, 469, 470, 472, 473, 474 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області радником юстиції ОСОБА_9 , укладеної 07.12.2017 р. у кримінальному провадженні № 0000879 від 07.12.2017р. та повернути прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.185 та ч.3 ст.292 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2 "як

Суддя: ОСОБА_3