Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 372/1922/17
провадження № 1-кп/368/25/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2018 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000302 від 17.02.2017 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта середньо - спеціальна, неодруженого, непрацюючого, в силу ст.. 89 КК України такого, що не має судимостей,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 115 ч. 2 п. 4 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення - прокурорів Обухівського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_7

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

сторони цивільного позову:

цивільний позивач ОСОБА_9

цивільний відповідач ОСОБА_5
представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_8
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 17.02.2017 р. приблизно о 01 годині 00 хвилин, точного часу судовим слідством не встановлено, перебуваючи в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , вчинив вбивство останнього за наступних обставин.
Так, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після спільного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_5 , запропонував останньому вступити з ним у статевий зв`язок, а саме орально-генітальний, від чого той відмовився, після чого у ОСОБА_5 виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 взяв правою рукою металевий ніж з пластиковою рукояткою білого кольору, який знаходився на столі кімнати кухні зазначеного будинку та почав наносити потерпілому, який в цей час взяв ОСОБА_5 правою рукою за одяг в області лівого передпліччя, тілесні ушкодження, а саме: двічі вдарив його ножем в область грудей зліва, п`ять разів в область шиї та голови, тричі в область центрально-лівої частини черевної порожнини, чотири рази в область центрально-правої частини грудей, чотири рази в область правого плеча та один раз по лівій руці та один раз в область лівої лопатки, в ході чого, чоловіки перемістились з приміщення кухні до приміщення веранди, де ОСОБА_10 від отриманих поранень впав на підлогу та залишився лежати.
При цьому, ОСОБА_5 , усвідомлював, що своїми діями, які полягали в нанесенні великої кількості тілесних ушкоджень він спричинить сильний біль і фізичні страждання потерпілому, бажаючи того, завдав ОСОБА_10 множинних ударів ножем в область тулуба, голови, шиї та верхніх кінцівок, всього в кількості сімнадцяти, трьох ударів в область черевної порожнини та грудної клітки, таким чином вчинивши вбивство потерпілого з особливою жорстокістю.
Після вказаних дій, ОСОБА_5 , достовірно усвідомлюючи настання смерті потерпілого ОСОБА_10 , який знаходився в положенні лежачи на спині в кімнаті веранді будинку, з метою приховання вчинення злочину, взявши останнього двома руками за ліву руку, перетягнув його до кімнати кухні, де накрив футболкою, курткою та ковдрою, які знаходилися на дивані кімнати кухні, підпалив речі за допомогою сірників, після чого зібрав власні речі, відкрив двері будинку, які були зачинені на ключ з середини, взяв зі столу кімнати кухні грошові кошти в сумі 50 гривень, які попередньо отримав від потерпілого, та залишив будинок та домоволодіння.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 58 від 17.02.2017 р., під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , 1964 року народження, на тілі виявлені ушкодження: проникаюча у плевральну порожнину колота рана передньої поверхні грудної клітки, в області 3-4-го міжребер`я ліворуч від медіальної лінії, з пошкодженням м`яких тканин та міжреберних судин, тканини лівої легені; наявністю в плевральних порожнинах близько 500 мл. крові, колапсом лівої легені, загальними ознаками крововтрати та шоку; проникаючі у черевну порожнину дві колоті рани в області правого підребер`я з пошкодженням м`яких тканин; множинні непроникаючі колоті, різані та колото-різані рани тулуба, голови, шиї та верхніх кінцівок у кількості сімнадцяти.
Згідно даних дослідження трупа та висновку судово-криміналістичної експертизи, виявлені ушкодження виникли від дій одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету (предметів) типу клинка ножа, що мав лезо та обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,15 см. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя не перевищувала 3,6 см. Найбільша виявлена довжина ранового каналу, що може відповідати довжині зануреної частини травмую чого /-их/ предмету/-тів/, при вимірюванні сукупної товщини ушкоджених тканин та урахуванні мінімального ступеня їх податливості в ділянці ушкодження складає близько 6,6 см. На стінках ушкоджень на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітки виявлено поодинокі текстильні волокна чорного кольору. На клаптях шкіри виявлено металізацію сполуками заліза.
Загальна кількість виявлених поранень, які свідчать про мінімальну кількість контактів тіла потерпілого з травмуючим /-ими/ гострим /-ими/ предметом /-ами/- двадцять /20/. Усі виявлені поранення утворились при життєво, протягом короткого проміжку часу, наявні термічні зміни частин тіла потерпілого виникли посмертно, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа, судово-токсикологічної експертизи та судово-гістологічної експертизи. Напрямки ранових каналів відповідають напрямку дії травмую чого /-чих/ предмету /-ів/. Різна локалізація поранень, різний напрямок ранових каналів вказують на можливу зміну взаєморозташування потерпілого та злочинця під час нанесення тілесних ушкоджень. Можливість виникнення пошкоджень від дій одного предмету не виключається.
Згідно діючих Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, усі наявні проникаючі поранення (три) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, усі інші окремо взяті непроникаючі поранення, мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я за звичайного перебігу у живих осіб.
Смерть ОСОБА_10 , 1964 року народження, настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, яке призвело до крововтрати з розвитком анемії та шоку, пневмотораксу та колапсу легені, про що свідчать виявлені під час судово-медичного дослідження трупа зміни, підтверджені даними судово-медичної гістологічної експертизи.
В крові трупа ОСОБА_10 , 1964 року народження, виявлено етиловий спирт в крові 0,83%о, що за життя людини, толерантної до алкоголю, могло відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 115 ч. 2 п. 4 КК України не визнав та суду пояснив, що він познайомився із ОСОБА_11 по інтернету. Під час розмов між ним та ОСОБА_12 , останній пообіцяв йому роботу та місце проживання. Він обговорив це з мамою та вирішив поїхати до нього. Коли він приїхав у с. Великі Дмитровичі зустрів його ОСОБА_13 . Вони ще заходили у магазин, де ОСОБА_14 купував продукти. По приїзду до ОСОБА_15 він передзвонював своїй матері, з якою також говорив і ОСОБА_13 . Від ОСОБА_15 він поїхав о 23 год. 00 хв. і вже об 11 год. наступного дня він був у м. Конотопі. Він скоїти такого не міг, оскільки у нього не було наміру. Він не вчиняв ніякого вбивства, тому просить його виправдати. Щодо цивільного позову, то це право потерпілої залишити його без розгляду.

Незважаючи на не визнання ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, доводиться наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення та перевіреними доказами, а саме:
?показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що ОСОБА_16 є її двоюрідним братом. Про самий злочин їй стало відомо лише від працівників поліції. Нічого поганого проти свого брата вона не знає. Він нормальне життя. Спиртними напоями не зловживав. Щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 покладається на погляд суду. Її цивільний позов просила залишити без розгляду.

Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками обвинувачення, а саме:
?показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що її син познайомився з потерпілим через інтернет, який йому запропонував роботу у с. Великі Дмитровичі Обухівського району на завод у ковбасний цех. Її син поїхав до потерпілого. Вона з сином спілкувалася, коли той був у потерпілого. Спочатку нічого поганого не було. Проте, син говорив, що потерпілий став приставати до нього і він вирішив від нього піти;
?показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що він проживає на проти потерпілого ОСОБА_19 . Був запрошений бути понятим при проведенні слідчого експерименту із обвинуваченим. Був присутній захисник обвинуваченого та ще один понятий. Обвинувачений добровільно розповів про події, що відбулося між ним та ОСОБА_20 . На місці події він показував як наносив, скільки та куди удари ножем потерпілому. При слідчому експериментів адвокат був постійно. Про орієнтацію потерпілого знали всі, тому у нього були лише ті люди з яким він спілкувався;
?показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що вона знає потерпілого ОСОБА_22 давно. Він ніколи не вступав у конфлікти. До нього часто приїжджали люди. Останій раз вона його бачила за три дні до подій, він у неї позичав кошти. Її розбудив сусід, який помітив пожежу;
?показаннями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що вона була запрошена в якості понятого при проведенні слідчого експерименту із обвинуваченим. Під час проведення експерименту був завжди присутній адвокат. Обвинувачений добровільно розповідав про те, що ОСОБА_24 зайшов у хату, поставив відра і почав до нього приставати і він взяв ножа і показував як наносив потерпілому удари на працівнику поліції. Потім вдівся і пішов з хати;
?показаннями свідка ОСОБА_25 , яка пояснила, що проживає в селі давно та з дитинства знає потерпілого ОСОБА_19 . Він був не конфліктною особою та не зловживав спиртними напоями. Про події вона дізналася від слідчих;
?показаннями свідка ОСОБА_26 , який пояснив, що в селі проживає протягом чотирьох років. Потерпілого знав. До нього приїжджали часто різні люди, але для чого і на скільки він не знає. Потерпілий був спокійним чоловіком, не конфліктним, вживав спиртні, але не часто. До пожежі він його бачив днів за п`ять. Прокинувся від того, що щось стало стріляти. Він викликав пожежних та електриків. Не бачив як виявили тіло. Він ні разу не бачив, щоб до нього приїжджала поліція;
?показаннями свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що в селі проживає давно. Із потерпілим не спілкувався. Бачив як він спілкувався із хлопцями у дворі. Про пожежу він почув через п`ять суток.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити подання доказів на обґрунтування обставин, на які посилається.

На виконання вказаних положень закону суд створював усі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідив усі надані сторонами кримінального провадження докази та надав їм відповідну правову оцінку.
Судом були досліджені всі надані прокурором докази на підтвердження вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 , а саме:

?витягом з кримінального провадження № 0000302, внесеного до ЄРДР 17.02.2017 року за ч. 1 ст. 115 КК України (т. 1 а.с. 166), фабула якої: 17.02.2017 р. о 02 год. 55 хв. до чергової частини Обухівського ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення зі служби МНС про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , сталося займання будинку старого походження (мазанка). Після локалізації пожежі працівниками пожежної бригади було виявлено частково обгорівший труп чоловіка. Виїздом СОГ було встановлено, що померлим являється ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий за вищевказаною адресою, на тілі маються пошкодження. Будинок майже повністю згорівший, а саме: перекриття даху відсутнє, балки обвуглені. Труп ОСОБА_10 направлено до моргу Обухівського ЦРЛ для встановлення причини смерті;
?згідно картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (т. 1 а.с. 167) вбачається, що до Обухівського ВП ГУНП в Київській області по телефону запис № 1867 від 17.02.2017 р. надійшло повідомлення від МНС про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , сталося займання будинку старого походження (мазанка). Після локалізації пожежі працівниками пожежної бригади було виявлено частково обгорівший труп чоловіка - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є власником будинку;
?протоколом огляду місця події від 17.02.2017 року (т. 1 а.с. 170-171) та ілюстративною таблицею до протоколу ОМП (т. 1 а.с. 172-189), згідно якого об`єктом огляду є територія господарства за адресою: АДРЕСА_2 . На території знаходиться одноповерховий житловий будинок (мазанка) з ознаками горіння. Дошки перекриття обвуглені. Перед будинком на землі знаходиться пожежне сміття. При вході знаходиться коридор, де також знаходиться пожежне сміття. У будинку знаходяться три кімнати. У кімнаті № 1 та № 2 знаходиться пожежне сміття. У коридорі був виявлений труп чоловіка ОСОБА_10 з ознаками обвуглення. Тіло знаходилося в положенні на спині. Руки виправлені, відведені від тіла, ноги виправлені в напрямку дверей. Тіло було направлено до моргу Обухівського ЦРЛ. Окрім того було взято зразки, які було опечатано до конвертів для проведення експертизи;
?актом про пожежу від 17.02.2017 року (т. 1 а.с. 190) про те, що пожежа виникла 17.02.2017 року о 02 год. 30 хв. у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_2 у кімнаті будинку. Пожежу було виявлено о 02 год. 47 хв. громадянином ОСОБА_28 , який повідомив про подію о 02 год. 48 хв. Пожежу було ліквідована о 07 год. 25 хв. 17 лютого 2017 року. Пожежею знищено повністю житловий будинок. Виявлено загиблих на місці особу чоловічої статті віком до 50 років;
?звітом про причину виникнення пожежу (т. 1 а.с. 191), який складено інспектором Обухівського РС ГУ ДСНС України у Київській області ОСОБА_29 про те, що ймовірною причиною пожежі у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , було занесення стороннього джерела запалювання;
?протоколом огляду місця події від 17.02.2017 року (т. 1 а.с. 192-194) та ілюстративною таблицею до протоколу ОМП від 17.02.2017 р. (т. 1 а.с. 195-201) та CD-R диск (т. 2 а.с. 105), з якого вбачається, що об`єктом огляду являється ділянка території, а саме: територія домогосподарства АДРЕСА_2 . Територія домогосподарства з однієї сторони огороджена металевим парканом. Під час огляду було виявлено два обгорівши фрагменти з плямами бурого кольору, зовні схожі на кров, які поміщено до картонних коробок з кімнати № 1 будинку; дві гумові рукавиці темно червоно кольору (№ 1, 2) поблизу входу території домоволодіння в пакет № 2951209, 2951210.; ніж з ручкою червоного кольору біля входу у будинок в пожежному смітті № 4 (пакет № 2214264); два ножі з кімнати № 1 зліва від входу в будинок (пакет № 2950925 та № 2950926); пожежне сміття з п`яти місць з кімнати № 1 (пакети № 2950927, № 2951248, № 0506515, № 2951207, № 2951208); пожежне сміття з кімнати № 2 з права від входу, з коридору та з ванної кімнати з п`яти місць; металеву каністру об`ємом 20 літрів, пошкоджену в результаті пожежі поблизу входу до будинку, яку поміщено до картонної коробки; системний блок з пошкодженнями в результаті пожежі з кімнати № 1; ножі в кількості 13 штук, кухонна сокира з пожежного сміття біля входу в будинок (пакет № 3151674), ноутбук «Lenovo» та «TOSHIBA» чорного кольору залиті водою з кімнати № 1 (пакет № 1972567), модем МТС та Київстар без сім карт оператора мобільного зв`язку (пакет № 1972567). Всі предмети та речі були вилучені до Обухівського ВП в якості речового доказу;
?постановою про визнання речовими доказами та їх приєднання до кримінального провадження від 17.02.2017 р. (т. 1 а.с. 202), згідно якого СD-R диск (файл «3611»), на якому зафіксовано огляд місця події, що проведено в АДРЕСА_2 , 17.02.2017 р.;
?протоколом огляду місця події від 18.02.2017 року (т. 1 а.с. 203-204) та ілюстративною таблицею (т. 1 а.с. 205-206) СD-R з відеозаписом (т. 2 а.с. 106), згідно якого оглядом є морг в м. Обухів Центральної районної лікарні за адресою: Київська область, м. Обухів, вул.. Каштанова, 52, в приміщенні секційної кімнати на секційному столі знаходилося тіло ОСОБА_10 . Тіло знаходилося без одягу. При поверхневому огляді виявлено множинні пошкодження, що мають властивості таких, що мажуть бути спричинені знаряддям із колючо ріжучими властивостями. Зокрема, характерні пошкодження маються на низу щелепи, над лівою бровою, на передній поверхні шиї, множині на передній поверхні грудної клітки з правої та лівої сторони. Множині пошкодження на кінцівках на правій та лівій руці. Частина цих ушкоджень розташована на ділянках, які зазнали термічних змін, тому їх морфологія змінена. Все тіло в сажі від пожежі. Були взяті зразки, для проведення різних видів експертиз;
?постановою про визнання речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження (т. 1 а.с. 207), згідно якої CD-R диск (файл «2217»), на якому зафіксовано огляд місця події, що проведено в приміщенні Обухівського відділення КОБ СМЕ, що в м. Обухів по вул.. Каштанова, 52, 18.02.2017 р., який визнано речовим доказом;
?лікарським свідоцтвом про смерть № 58 від 18.02.2017 р. (т. 1 а.с. 208), з якого вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 і причиною смерті є проникаюче колото різане поранення грудної клітки;
?висновком експерта № 58, яку розпочато 17.02.2017 р. і закінчено 29.05.2017 р. (т. 1 а.с. 209-215) вбачається, що під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , 1964 року народження, на тілі виявлені ушкодження: проникаюча у плевральну порожнину колота рана передньої поверхні грудної клітки, в області 3-4-го міжребер`я ліворуч від медіальної лінії, з пошкодженням м`яких тканин та міжреберних судин, тканини лівої легені; наявністю в плевральних порожнинах близько 500 мл крові, колапсом лівої легені, загальними ознаками крововтрати та шоку; проникаючі у черевну порожнину дві колоті рани в області правого підребер`я з пошкодженням м`яких тканин; множинні непроникаючі колоті, різані та колото-різані рани тулуба, голови, шиї та верхніх кінцівок у кількості сімнадцяти. Згідно даних дослідження трупа та висновку судово-криміналістичної експертизи виявлені ушкодження виникли від дій одностороннє-гострого колюче ріжучого предмету (предметів) типу клинка ножа, що мав лезо та обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,15 см. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя не перевищувала 3,6 см. Найбільша виявлена довжина ранового каналу, що може відповідати довжині зануреної частини травмуючого /-их/ предмету /-тів/, при вимірюванні сукупної товщини ушкоджених тканин та урахуванні мінімального ступеня їх податливості в ділянці ушкодження складає близько 6,6см. На стінках ушкоджень на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітки виявлено поодинокі текстильні волокна чорного кольору. На клаптях шкіри виявлено металізацію сполуками заліза. Загальна кількість виявлених поранень, які свідчать про мінімальну кількість контактів тіла потерпілого з травмуючим /-ими/ гострим/-ими/ предметом/-ами/ двадцять /20/. Усі виявлені поранення утворились прижиттєво, протягом короткого проміжку часу, наявні термічні зміни частин тіла потерпілого виникли посмертно, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа, судово-токсикологічної експертизи та судово-гістологічної експертизи. Напрямки ранових каналів відповідають напрямку дії травмую чого /-чих/ предмету /-ів/. Різна локалізація поранень, різний напрямок ранових каналів вказують на можливу зміну взаєморозташування потерпілого та злочинця під час нанесення тілесних ушкоджень. Можливість виникнення пошкоджень від дій одного предмету не виключається. Згідно діючих Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, усі наявні проникаючі поранення (три) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; усі інші окремо взяті непроникаючі поранення, мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я за звичайного перебігу у живих осіб. Смерть ОСОБА_10 , 1964 року народження, настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, яке призвело до крововтрати з розвитком анемії та шоку, пневмотораксу та колапсу легені, про що свідчать виявлені під час судово-медичного дослідження трупа зміни, підтверджені даними судово-медичної гістологічної експертизи. В крові трупа ОСОБА_10 , 1964 року народження, виявлено етиловий спирт в крові - 0,83%о, що за життя людини, толерантної до алкоголю, могло відповідати легкому ступеню алкогольного сп`янінню;
?рапортом начальника Обухівського ВП ГУ НП в Київській області (т. 1 а.с. 216), згідно якого 17.02.2017 р. о 02.55 до чергової частини ГУ НП в Київській області з Обухівський ВП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення, що цього ж дня до них надійшло повідомлення від чергового диспетчера ДПРЧ-16 м. Обухів ДСНС України в Київській області про те, що в АДРЕСА_2 , виявлено труп власника будинку ОСОБА_10 , 1964 р.н. Виїздом СОГ на місце події за участі судмедексперта об 11.25 при огляді трупа на тілі останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран в області грудної клітини та черевної порожнини. Труп ОСОБА_10 направлено до моргу КОБСМЕ Обухівського ЦРЛ для встановлення причини смерті;
?ухвалою слідчого судді від 25.04.2017 року (т. 1 а.с. 217-218), згідно якого клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів було задоволено та надано дозвіл на отримання інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій стільникового зв`язку;
?ухвалою слідчого судді від 25.04.2017 року (т. 1 а.с. 219), згідно якого клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів було задоволено та надано дозвіл на отримання інформації про телефонні вхідні та вихідні дзвінки в період часу з 00 год. 00 хв. 01.02.2017 р. по 01.03.2017 р. за номерами НОМЕР_1 із зазначенням номерів з`єднань абонентів, у тому числі тарифікацією, імей телефонів та іншу інформацію;
? ухвалою слідчого судді від 25.04.2017 року (т. 1 а.с. 220), згідно якого клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів було задоволено та надано дозвіл на отримання інформації про телефонні вхідні та вихідні дзвінки в період часу з 00 год. 00 хв. 01.02.2017 р. по 01.03.2017 р. за номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із зазначенням номерів з`єднань абонентів, у тому числі тарифікацією, імей телефонів та іншу інформацію;
?ухвалою слідчого судді від 25.04.2017 року (т. 1 а.с. 221), згідно якого клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів було задоволено та надано дозвіл на отримання інформації про телефонні вхідні та вихідні дзвінки в період часу з 00 год. 00 хв. 01.02.2017 р. по 01.03.2017 р. за номерами НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , із зазначенням номерів з`єднань абонентів, у тому числі тарифікацією, імей телефонів та іншу інформацію;
?протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.05.2017 року (т. 1 а.с. 222-223), описом речей і документів від 24.05.2017 року (т. 1 а.с. 224), згідно якого було надано для виконання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів та була надана інформація на DVD R диску;
?протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.05.2017 року (т. 1 а.с. 225), описом речей і документів від 15.05.2017 року (т. 1 а.с. 226), згідно якого надано інформацію про дзвінки у період часу з 1.02.2017 р. по 18.02.2017 р.;
?витягом з роздруківок наданих ПрАТ «Київстар» (т. 1 а.с. 227 вбачається, що номером яким користувався ОСОБА_5 знаходився 16.02.2017 р. в с. В.Дмитровичі Обухівського району Київської області;
?витягом з роздруківок (т. 1 а.с. 228-230) вбачається, які номера перебували в с. В.Дмитровичі Обухівського району Київської області в період з 16.02.2017 р. по 17.02.2017 р.;
? витягом з роздруківки по номерах телефону (т. 1 а.с. 231), яким користувався ОСОБА_10 вбачається, що телефоном потерпілого користувалися до 23 год. 10 хв. 16.02.2017 р.;
?інформацією отриманою під час моніторингу інформації отриманої від ПрАТ «Київстар» та ТОВ «Лайфселл» (т. 1 а.с. 232-233) вбачається, що під час аналізу встановлено перебування абонентського номеру НОМЕР_9 на моніторингу з місця злочину: АДРЕСА_2 ;
?постановою про визнання речовими доказами та їх приєднання до кримінального провадження (т. 1 234) про те, що DVD+R диск, на якому міститься інформація, отримана від ПрАТ «Київстар» ()на підставі ухвал Обухівського районного суду Київської області), CD-R диск, на якому міститься інформація, отримана від ТОВ «Лайфселл» (на підставі ухвал Обухівського районного суду Київської області);
?архівною довідкою, виданою КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» (т. 1 а.с. 235) повідомлено, що станом на 19.12.12 року за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності зареєстровано цілий житловий будинок за ОСОБА_10 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 14.07.2009 року за р№ 1-1301 Обухівською районною державною нотаріальною конторою. Записано в реєстрову книгу № 1; реєстровий номер 64;
?висновок експерта № 19/10-2/15-1/201/17 від 17.05.2017 року (т. 1 а.с. 237-244) та ілюстративною таблицею до висновку експерта (т. 1 а.с. 245-248), з якого вбачається, що на наданому на дослідження реглані, а саме: на лицьовій та виворітній поверхнях манжету правого рукава кофти (об`єкти №№ 2,3) та на виворітній поверхні манжету лівого рукава кофти (об`єкт № 4) виявлено кров людини. На наданій на дослідження куртці (об`єкт № 1) слідів крові людини не виявлено. Встановлено генетичні ознаки слідів крові, виявлених на лицьовій та виворітній поверхнях манжету правого рукава кофти (об`єкти №№ 2,3) та на виворітній поверхні манжету лівого рукава кофти (об`єкт № 4) (таблиця 1.1, додаток 1), які збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_5 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_10 та в об`єктах №№ 2-4 складає 5,97 х 10-24. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,67 х 1023 осіб. Походження даних слідів від ОСОБА_5 виключається;
?висновком експерта № 19/10-1/188-СЕ/17 від 16.05.2017 року (т. 1 а.с. 250-253) та ілюстративною таблицею до висновку експерта (т. 1 а.с. 254-256), з якого вбачається, що було встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт № 1), які наведені в таблиці 1.1 додатку 1;
?висновком експерта № 19/10-1/187-СЕ/17 від 17.05.2017 року (т. 2 а.с. 2-7) та ілюстративною таблицею до висновку експерта (т. 2 а.с. 8-16), з якого вбачається, що у змивах з обох рук (об`єкти № № 1, 2) ОСОБА_5 та на фрагментах зрізів нігтьових пластин з обох рук (№ № 3, 4) ОСОБА_5 виявлено клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених у змивах з обох рук (об`єкти № № 1, 2) ОСОБА_5 та клітин, виявлених на фрагментах зрізів нігтьових пластин з обох рук (об`єкти № № 3, 4) ОСОБА_5 , клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених у змивах з обох рук (об`єкти № № 1, 2) ОСОБА_5 та клітин, виявлених на фрагментах зрізів нігтьових пластин з обох рук (об`єкти № № 3, 4) ОСОБА_5 , які наведено у таблиці 1.1 додатку 1. Генетичні ознаки клітин виявлених у змивах з обох рук (об`єкти №№ 1,2) ОСОБА_5 та клітин, виявлених на фрагментах зрізів нігтьових пластин з обох рук (об`єкти № № 3, 4) ОСОБА_5 збігаються між собою та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 і належать іншій особі чоловічої генетичної статі. Походження даних клітин від ОСОБА_10 виключається;
?висновком експерта № 19/10-1/189-СЕ/17 від 17.05.2017 року (т. 2 а.с. 18-23) та ілюстративною таблицею до висновку експерта (т. 2 а.с. 24-28), з якого вбачається, що у змивах з обох рук ОСОБА_10 (об`єкти №№ 1,2) виявлено клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві з правої руки ОСОБА_10 (об`єкт № 1), які наведено у таблиці 1.1 додатку 1. Генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві з лівої руки ОСОБА_10 (об`єкт № 2) не встановлено у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Генетичні ознаки клітин виявлених у змиві з правої руки ОСОБА_10 (об`єкт № 1) не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_5 та належать іншій особі чоловічої генетичної статі. Походження даних клітин від ОСОБА_5 виключається;
?висновком експерта № 19/10-1/186-СЕ/17 від 16.05.2017 року (т. 2 а.с. 30-33) та ілюстративною таблицею до висновку експерта (т. 2 а.с. 34-36), з якого вбачається, що встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію (слини) ОСОБА_5 (об`єкт № 1), які наведені в таблиці 1.1 додатку 1;
?постановою про визнання речовими доказами та їх приєднання до кримінального провадження (т. 2 37) наступні речі: в паперову коробку - куртка: в паперову коробку - реглан; зразки букального епітелію ОСОБА_5 (пакет ЕС № 2440214); змиви - з правої та лівої-руки ОСОБА_5 (пакет ЕС № 2440211); фрагменти зрізів нігтьових пластин ОСОБА_5 (пакет ЕС N 22440210); змиви з правої та лівої рук ОСОБА_10 (пакет ЕС № 2440212); зразок крові ОСОБА_10 (пакет ЕС №2440215);
?висновком судово-психіатричного експерта № 205 від 19.04.2017 року (т. 2 а.с. 44-46), згідно якого ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій і в даний час страждає на легку розумову відсталість ( олігофренію в ступені легко вираженої дебільності). ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій міг і може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує. Клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії у ОСОБА_5 під час проведеного обстеження не виявлено. ОСОБА_5 притаманний низький інтелектуальний розвиток, імпульсивністю, незрілими формами реагування, низьким морально-етичним розвитком особистості, схильністю до скоєння вчинків за першим спонуканням, особистісною спрощеністю, які знайшли своє відображення в його поведінці в досліджуваний період, але суттєвого впливу на свідомість, вони не здійснили;
?протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2017 року (т. 2 а.с. 57-58) та DVD R диск з відезаписом (т. 2 а.с. 108), який було проведено з участю ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_8 в присутності спеціаліста ОСОБА_30 , двох понятих, згідно якого ОСОБА_5 погодився та повідомив, що 15 лютого він приїхав до села Великі Дмитрові Обухівського району до раніше незнайомого чоловіка ОСОБА_31 . Олег в обідню пору його зустрів на зупинці громадського транспорту і вони разом до магазину, де ОСОБА_24 придбав пляшку та продукти харчування. ОСОБА_24 пообіцяв йому його влаштувати на роботу. Вони вживали спиртні напої та ввечері лягли відпочивати. На наступний день, коли прокинулись, вони знову вживали спиртні напої. Ввечері він захотів помитися та пішов по воду, а ОСОБА_24 в цей час був дома. Коли він прийшов до дому, то ОСОБА_24 став до нього чіплятися. ОСОБА_24 роздягнувся та був лише в одних трусах. Всі події ці відбувалися у кухні. Коли ОСОБА_24 чіплявся до нього, то він взяв зі столу ножа та почав наносити ОСОБА_32 удари у грудну клітку та черевну порожнину;
?постановою про визнання речовими доказами та їх приєднання до кримінального провадження (т. 2 59) про те, що DVD+R диск (файли «VID 20170222, 144555» та «МАН00125»), на якому зафіксовано проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 22.02.2017 р.
?заявою ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 60), згідно якого він добровільно видав свій мобільний телефон марки «Самсунг»;
?протоколом огляду місця події від 22.02.2017 року (т. 2 а.с. 61-62), який було проведено з участю ОСОБА_5 та двох понятих та об`єктом огляду було приміщення кабінету № 43, що на третьому поверсі Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, що в Київській області в м. Обухів. В кімнаті знаходився ОСОБА_5 , в якого було два мобільних телефони. В одному з телефонів знаходилась сім карта «Київстар», якою ОСОБА_33 користувався, перебуваючи в с. В. Дмитровичі Обухівського району під час вчинення вбивства. Телефон було запаковано до пакету № 2214411. Окрім того у ОСОБА_5 вилучено куртку балоневу чорного кольору із синіми вставками, на якій мається запис, упаковано до картонного ящика, склеєного биркою з відповідним написом. Також вилучено реглан на змійці зеленого кольору, яку упаковано до паперової коробки та опечатано. Щодо вилучення вказаних речей ОСОБА_5 не заперечував;
?квитанцією про отримання на зберігання речових доказів (т. 2 а.с. 63), згідно якої вбачається речі, які були вилучені у ОСОБА_5 та передані на зберігання до кімнати речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області;
?постановою про визнання речовими доказами та їх приєднання до кримінального провадження (т. 2 64) про те, що мобільний телефон «Самсунг» без сім карт і мобільний телефон «Флай» фіз. Сім картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» визнано речовими доказами та направлено до кімнати на зберігання речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області;
?ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 23.02.2017 року (т. 2 а.с. 65-66), згідно якої було надано слідчому слідчого відділу Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_34 дозвіл на проведення обшуку, який було проведено 22.02.2017 р., в період часу з 16 год. 50 хв. до 17 год. 10 хв., в приміщенні кабінету № 43 по вул. Київській 22 в м. Обухів Київської області, під час якого було вилучено особисті речі ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон «Самсунг» без сім карт; мобільний телефон «Флай» з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайселл»; куртку чорного кольору з вставками синього кольору з написами, реглан зеленого кольору з написами;
?протоколом огляду місця події від 22.02.2017 р. (т. 2 а.с. 67-68), який проводився з участю ОСОБА_5 та в присутності двох понятих, за добровільної згоди ОСОБА_5 було взято змиви з правої та лівої рук, та зрізи нігтів з правої та лівої рук, які було поміщено до паперового пакету;
?протоколом отримання зразків для експертизи (т. 2 а.с. 69), згідно якої у ОСОБА_5 було відібрано біологічні зразки для проведення генетично молекулярної експертизи;
?ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 20.02.2017 року (т. 2 а.с. 91) згідно якої було зобов`язано оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» (юридична адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, 53), надати слідчому СВ Обухівського ВП ГУНП в Київській області капітану поліції ОСОБА_35 тимчасовий доступ до інформації про телефонні вхідні та вихідні дзвінки в період часу з 00 години 00 хвилин 15.12.2016 року по 00 годину 00 хвилин 20.02.2017 року, по номерам мобільного телефону НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , який використовував ОСОБА_10 , із зазначенням номерів з`єднань абонентів, у тому числі з нульовою тарифікацією, ЕМЕІ мобільних телефонів, якими при цьому користувалися, дати та часу з`єднань з прив`язкою до базових станцій із зазначенням азимута та місця знаходження абонентів «А» та «Б», як в друкованому так і в електронному вигляді з можливістю їх вилучення;
?ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 20.02.2017 року (т. 2 а.с. 92) згідно якої було зобов`язано оператора мобільного зв`язку «МТС», що належить ПрАТ «МТС» та розташований в м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, про телефонні вхідні та вихідні дзвінки в період часу з 00 години 00 хвилин 15.12.2016 року по 00 годину 00 хвилин 20.02.2017 року, по номеру мобільного телефону НОМЕР_13 , який використовує ОСОБА_36 , із зазначенням номерів з`єднань абонентів, у тому числі з нульовою тарифікацією, ІМЕІ мобільних телефонів, якими при цьому користувалися, дати та часу з`єднань з прив`язкою до базових станцій із зазначенням азимута та місця знаходження абонентів «А» та «Б», як в друкованому так і в електронному вигляді з можливістю їх вилучення;
?ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 20.02.2017 року (т. 2 а.с. 93) згідно якої було зобов`язано оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС» (юридична адреса: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15), надати слідчому СВ Обухівського ВП ГУНП в Київській області капітану поліції ОСОБА_35 тимчасовий доступ до інформації про телефонні вхідні та вихідні дзвінки в період часу з 00 години 00 хвилин 15.12.2016 року по 00 годину 00 хвилин 20.02.2017 року, по номеру мобільного телефону НОМЕР_14 , який використовував ОСОБА_10 , із зазначенням номерів з`єднань абонентів, у тому числі з нульовою тарифікацією, ІМЕІ мобільних телефонів, якими при цьому користувалися, дати та часу з`єднань з прив`язкою до базових станцій із зазначенням азимута та місця знаходження абонентів «А» та «Б», як в друкованому так і в електронному вигляді з можливістю їх вилучення;
?ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 20.02.2017 року (т. 2 а.с. 94) згідно якої було зобов`язано оператора мобільного зв`язку «Київстар», що належить ПрАТ «Київстар» та розташований в м. Києві вул. Дегтярівська, 53, про телефонні вхідні та вихідні дзвінки в період часу з 00 години 00 хвилин 15.12.2016 року по 00 годину 00 хвилин 20.02.2017 року, по номеру мобільного телефону НОМЕР_15 , який використовує ОСОБА_37 , із зазначенням номерів з`єднань абонентів, у тому числі з нульовою тарифікацією, ІМЕІ мобільних телефонів, якими при цьому користувалися, дати та часу з`єднань з прив`язкою до базових станцій із зазначенням азимута та місця знаходження абонентів «А» та «Б», як в друкованому так і в електронному вигляді з можливістю їх вилучення;
?ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 20.02.2017 року (т. 2 а.с. 95) згідно якої було зобов`язано оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС» (юридична адреса: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15), надати слідчому СВ Обухівського ВП ГУНП в Київській області капітану поліції ОСОБА_35 тимчасовий доступ до інформації про телефонні вхідні та вихідні дзвінки в період часу з 00 години 00 хвилин 15.12.2016 року по 00 годину 00 хвилин 20.02.2017 року, по номеру мобільного телефону НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , який використовував ОСОБА_10 , із зазначенням номерів з`єднань абонентів, у тому числі з нульовою тарифікацією, ІМЕІ мобільних телефонів, якими при цьому користувалися, дати та часу з`єднань з прив`язкою до базових станцій із зазначенням азимута та місця знаходження абонентів «А» та «Б», як в друкованому так і в електронному вигляді з можливістю їх вилучення;
?висновком експерта № 58-1, яка розпочата та закінчена 12.06.2017 р. (т. 2 а.с. 99-102), згідно якого виявлені у потерпілого ОСОБА_10 тілесні ушкодження, що зазначені у висновку експерта № 58 від 29.05.2017 р., могли утворитися внаслідок дій, відображених під час проведення слідчого експерименту, проведеного 22.02.2017 р. за участі підозрюваного ОСОБА_5 ;
?записом на СD R диску, де було зафіксовано відеозапис від 17.02.2017 р. проведення огляду місця події в АДРЕСА_2 ;
?записом на СD R диску від 18.02.2017 р. проведення огляду місця події в приміщенні моргу Обухівського відділення КОБ СМЕ, що в м. Обухові по вул.. Каштановій, 52, та було зафіксовано огляд трупа потерпілого ОСОБА_10 ;
?відеозаписами на DVD + R диску (файл «VID- 20170222 144555» та «МАН00125»), де зафіксовано проведення слідчого експерименту 22.02.2017 р. в АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч.1 ст.85 цього ж Кодексу належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит.
Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги те, що показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_38 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 конкретні, послідовні, узгоджуються між собою в деталях, а також узгоджуються з об`єктивними даними, що містяться у наведених вище доказах: протоколах огляду місця події, огляду трупа, висновках: судово-цитологічної, судово-медичної, судово-психіатричної експертиз, суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.
Щодо показань свідка ОСОБА_17 в частині непричетності обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що даний свідок є матір`ю обвинуваченого, її показання носять неконкретний характер, не містять в собі даних про обставини, які досліджувалися і з`ясовувалися в судовому засіданні, не підтверджуються об`єктивними доказами, а частина відомостей стала відома їй зі слів обвинуваченого, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_18 , письмовими джерелами доказів, а також речовими доказами, дослідженими вище, суд сумнівається в їх об`єктивності, не може взяти в основу вироку та відкидає їх.
Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не завдавав удари ножем потерпілому ОСОБА_39 та розцінює такі дії, як обрану ним форму захисту, спрямовану на уникнення відповідальності та справедливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, і тому не бере такі доводи до уваги, оскільки вони є безпідставними та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показами свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_18 , які були понятими під час проведення слідчого експерименту, під час якого обвинувачений ОСОБА_5 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_8 , послідовно без примусу і розповів та показав про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_39 ; протоколом слідчого експерименту від 22.02.2017 року за участю обвинуваченого, при якому останній вказував, як наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_39 ; висновком судово психіатричного експерта № 205 від 19.04.2017 року, під час проведення якої, ОСОБА_5 також стверджував про те, що убив потерпілого ОСОБА_15 та висновком експерта № 58-1від 12.06.2017 р., згідно якого виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_15 могли утворитися внаслідок дій відображених під час проведення слідчого експерименту.
Будь яких порушень під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_5 не було, оскільки він проведений у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , двох потятих ОСОБА_23 та ОСОБА_18 , під час якого обвинувачений ОСОБА_5 спокійно, врівноважено, послідовно показував як відбувалися події у будинку потерпілого ОСОБА_15 та послідовність нанесення тілесних ушкоджень.
Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 про те, що кров на кофті появилася після того як обвинувачений ОСОБА_5 брав участь у слідчому експерименті, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки злочин вчинений 17.02.2017 р., а слідчий експеримент з обвинуваченим проводився 22.02.2017 р. і будинку, який був напів обгорілий, що унеможливлює попадання крові на кофту через її швидке висихання та в котре підтверджує причетність до вчинення даного злочину обвинуваченого ОСОБА_5 та , свідчить про нещирість та введення суду в оману з метою ухилення від відповідальності.

Стосовно твердження обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 про те невідповідність даних від отриманих від мобільних операторів по номерах телефонів, відповідно до яких його підзахисний одночасно перебував в різних містах та навіть у Васильківському районі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки с. Великі Дмитровичу Обухівського району межує з Васильківським районом. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_5 в дебатах показав, що він був у с. Великі Дмитровичі Обухівського району Київської області о 23 год. 16.02.2017 р., а під час допиту в судовому засіданні він говорив, що був в селі до 22 год., але всі показання обвинуваченого спростовуються даними, викладеними у висновком судово психіатричного експерта № 205 від 19.04.2017 року та під час проведення слідчого експерименту проведеного з обвинуваченим 22.02.2017 р.
Враховуючи вищевикладене, поза розумним сумнівом залишається той факт, що саме обвинувачений наніс потерпілому ОСОБА_39 ножові поранення, від яких він померла на місці вчинення злочину. Органом досудового розслідування зібрано всі можливі докази на доведення вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину при тому, що прямих свідків, які могли б бачити момент вчинення злочину не могло бути, оскільки в будинку та на території домоволодіння нікого не було, окрім як обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_19 .

Колегія суддів, приймає як доказ протокол проведення слідчого експерименту від 22.02.2017 року за участю ОСОБА_5 , зміст якого свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 у присутності свого захисника ОСОБА_8 добровільно і самостійно, вільно орієнтувавшись на місцевості, відтворив механізм та обставини скоєння ним кримінального правопорушення, а саме умисного вбивства ОСОБА_15 , яке проводилося з застосуванням відео фіксації.

За таких обставин в обґрунтування вироку, суд покладає показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_38 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), а тому достовірні і достатні та відповідають критеріям якості доказів, встановленим в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року та в справі «Яременко проти України» від 12 вересня 2008 року.
Досліджені в судовому засіданні висновки експерта, документи є належними та допустимими доказами, що підтверджують обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази - показання свідків, документи, висновки експерта є достатніми та дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, нещирість обвинуваченого під час давання показань суду, умисне перекручування фактичних обставин, обрана ним активна захисна позиція свідчать про відсутність у ОСОБА_5 каяття у вчиненому ним злочині, внаслідок зневажливого ставлення до життя іншої людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Заподіюючи тілесне ушкодження ОСОБА_39 , у спосіб та за обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувачений розумів можливі наслідки своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали. При цьому ОСОБА_5 наносячи таку кількість ударів ножем різні частини тіла потерпілого (не менше 17), усвідомлював небезпечний характер своїх дій, що посягають на життя потерпілого і свідомо передбачав, що наслідком таких дій може стати смерть останнього.
Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Відповідно до ч.4 цієї ж статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на прокурора.
Згідно ст.129 п.4 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Кожна сторона кримінального провадження має права та обов`язки для збору тих чи інших доказів.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст.115 КК України, за обставин, встановлених судом.
Доводи захисника та обвинуваченого про відсутність доказів, які б вказували, що саме ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений п. 4 ч. 2 ст.115 КК України, суд вважає неспроможними, оскільки в ході судового слідства були встановлені всі обставини по даному кримінальному провадженню та досліджені докази, сукупність яких вказує на доведеність вини обвинуваченого за ст.115 ч.2 п. 4 КК України.

Показання свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_38 ОСОБА_27 та ОСОБА_21 , дані ними в судовому засіданні у своїй більшості не встановлють та не спростовують обставин по даному кримінальному провадженню, оскільки вони слугують лише даними, які вказують на спосіб життя як обвинуваченого та зводяться до його характеристики за місцем проживання та відносин у побуті.

Що стосується злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, то слід зазначити наступне.
Об`єктом злочину є життя особи.
Початком життя вважається початок фізіологічних пологів. Кінцевим моментом життя визнається настання фізіологічної смерті, коли внаслідок повної зупинки серця і припинення постачання клітинам кисню відбувається незворотний процес розпаду клітин центральної нервової системи і смерть мозку.
Об`єктивна сторона злочину характеризується; 1) діянням - посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді фізіологічної смерті потерпілого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками.
Суспільне небезпечне діяння при вбивстві може проявитися у дії або бездіяльності. Найчастіше умисне вбивство вчиняється шляхом дії, спрямованої на порушення функцій чи анатомічної цілісності життєво важливих органів іншої людини.
Необхідними умовами кваліфікації протиправного заподіяння смерті іншій особі у формі бездіяльності за ст. 115 є обов`язок винного турбуватися про потерпілого та наявність у нього можливості не допустити настання його смерті (наприклад, батьки з метою позбавити немовля життя тривалий час не годують його, медичний працівник з тією ж метою не виконує свої професійні обов`язки щодо хворого).
Суспільно небезпечним наслідком вбивства є настання фізіологічної (незворотної) смерті потерпілого.
Причинний зв`язок між вказаними вище діянням і наслідками має бути необхідним - смерть потерпілого є закономірним результатом діяння винної особи, а не третіх осіб або яких-небудь зовнішніх сил. Суб`єктом злочину є осудна особа, яка на момент вчинення
злочину досягла 14-річного віку.
Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.
При кваліфікації умисного вбивства за ознакою вчинення його з особливою жорстокістю (п. 4 ч. 2 ст. 115) слід мати на увазі, що законом особлива жорстокість пов`язується зі способом позбавлення людини життя та іншими обставинами, які свідчать про проявлення винним особливої жорстокості.
Умисне вбивство визнається вчиненим з особливого жорстокістю, коли винний усвідомлював, що завдає потерпілому особливі страждання шляхом глумління, тортур, мордування, мучення, у т.ч. з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю тощо. До особливо жорстокого способу умисного вбивства належить також заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, які завідомо для винного завдавали потерпілому особливих страждань.
Умисне вбивство слід також вважати вчиненим з особливою жорстокістю, якщо воно супроводжувалось глумлінням над трупом, а так само в присутності близьких потерпілому осіб, і винний усвідомлював, що такими діями спричиняє їм особливі страждання.
Причетність до вбивства будь-якої іншої особи не встановлено, і будь-який доказ на присутність в квартирі потерпілого іншої особи, крім обвинуваченого, не вказує. Кількісь ударів ножем підтверджено судово-медичними експертизами.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.
Тобто, кваліфікація дій обвинуваченого за п. 4 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), вчинене з особливою жорстокістю, відповідає матеріалам кримінального провадження.
Наведені докази у сукупності не викликають сумніву, є достовірними, належними, об`єктивними та допустимими, не суперечать один одному, та повністю узгоджуються між собою.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Заявою про видачу паспорту на ОСОБА_5 від 07.06.2010 року, обвинувачений ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Конотоп Сумської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Згідно довідки психіатричної служби Конотопської центральної лікарні № 1452 обвинувачений ОСОБА_5 перебуває на диспансерному психіатричному обліку.

Згідно вимоги про судимість № 2451 від 04.04.2017 станом на 24.04.2017 року ОСОБА_5 згідно ст.. 89 КК України (2001 року), визнається таким, що не має судимостей.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_5 міри та виду покарання.

Так, санкція п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 , є особливо тяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, то слід зазначити наступне. Під час проведення слідчого експерименту, що проводився 22.02.2017 р. за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_8 та при понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_23 , де обвинувачений ОСОБА_5 сам добровільно без примусу повідомив про те, що він разом із ОСОБА_12 вживали спиртні напої.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Завданнями кримінального провадження, в тому числі, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, який перебуває на обліку у лікаря психіатра, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 205 від 19.04.2017 року ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій міг і може на момент проведення експертизи усвідомлювати свої дії та керувати ними, вчинив умисний, закінчений злочин, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, утриманців не має, в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставин, які обтяжують покарання, до яких відноситься вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що обвинувачений не розкаявся, вибачення не попросив, шкоди не відшкодував, а своєю поведінкою намагався переконати суд, що злочин не вчиняв. Враховуючи вище зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням у межах санкції п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, що цілком відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 чи ст. 75 КК України з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих обставин та невизнання обвинуваченим своєї вини, незважаючи на вагомість досліджених судом доказів.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів "рівних можливостей" та "справедливого судового розгляду", встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до положень ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя, здоров`я, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, а право на життя є невід`ємним правом людини і ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
На переконання суду призначення обвинуваченому ОСОБА_5 саме такого покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальному провадженні № 0000302 від 17.02.2017 р., підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступних підстав.
ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальному провадженні № 0000302 від 17.02.2017 р.
Цивільний позивач ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить її позовну заяву залишити без розгляду.
Цивільний відповідач ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти клопотання цивільного позивача ОСОБА_9 .
Колегія суддів, оголосивши заяву цивільного позивача ОСОБА_9 про залишення її позову без розгляду, вислухавши думку прокурора, цивільного відповідача ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_8 , приходить до наступного висновку.
ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальному провадженні № 0000302 від 17.02.2017 р.
02 листопада 2018 року цивільним позивачем ОСОБА_9 було подано до суду заяву про залишення позову ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальному провадженні № 0000302 від 17.02.2017 р. без розгляду.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст. 256 ч. 1 п. 5 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги позивача ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого в дохід держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення експертиз.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 374 КПК України, суд зобов`язаний при ухваленні вироку прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Згідно ст.. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи визначену обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, продовження існування ризиків, якими суд обґрунтовував попередні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає необхідним до набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, з урахуванням п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
До набрання обвинувальним вироком законної сили обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути переведений у місце позбавлення волі в іншу місцевість (ч. 5 ст. 535 КПК України).
Обвинувачений ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні утримується під вартою з моменту затримання, а саме: з 22 лютого 2017 року, а тому початок строку відбування покарання має рахуватись з цієї дати.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного суду у постанові від 29.08.2018 р. щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) вбачається наступне.
Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного суду у постанові від 29.08.2018 р. щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що в строк відбування покарання ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22.02.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за дві дні позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, ЦПК України, ЦК України, колегія суддів, -
у х в а л и ла:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні вбивства, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю, тобто у вчинені злочину, передбаченого ст.. 115 ч. 2 п. 4 КК України, та призначити покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком суду законної сили та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України без визначення застави.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання у вказаному кримінальному провадженні, тобто з 22 лютого 2017 року.
Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ, зарахувати в строк відбування ОСОБА_5 покарання за цим вироком, термін попереднього ув`язнення з 22.02.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальному провадженні № 0000302 від 17.02.2017 р. залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_9 право звернення з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на користь держави вартість комплексної судової імунологічної та молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-2/15-1/201/17 від 17.05.2017 р. в сумі 6 246 грн. 24 коп., вартість судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-1/188-СЕ/17 від 16.05.2017 р. в сумі 3 569 грн. 28 коп., вартість судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-1/187-СЕ/17 від 17.05.2017 р. в сумі 5 948 грн. 80 коп., вартість судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-1/189-СЕ/17 від 17.05.2017 р. в сумі 4 759 грн. 04 коп. та вартість судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-1/186-СЕ/17 від 16.05.2017 р. в сумі 3 569 грн. 28 коп., а всього 24 092 (двадцять чотири тисячі дев`яносто дві) грн. 64 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: СD-R диск (файл «2217»), на якому зафіксовано огляд місця події від 18.02.017 р. в приміщенні Обухівського відділення КОБ СМЕ, що в м. Обухів по вулиці Каштановій 52, який долучений до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах справи; DVD+R диск на якому містить інформація, отримана від ПрАТ «Київстар» (на підставі ухвал Обухівського районного суду Київської області), СD-R диск на якому містить інформація, отримана від ТОВ «Лайфселл» (на підставі ухвал Обухівського районного суду Київської області) - який долучений до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах справи; СD-R диск на якому містить інформація, від УОТЗ ГУ НП в Київській області № 152 від 22.06.2017 р. - який долучений до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах справи; куртка, реглан ОСОБА_5 , які знаходяться в кімнаті речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 ; зразки букального епітелію ОСОБА_5 (пакет ЕС № 2440214), змиви з правої та лівої руки ОСОБА_5 (пакет ЕС № 2440211), фрагменти зрізів нігтьових пластин ОСОБА_5 (пакет ЕС № 2440210), змиви з правої та лівої рук ОСОБА_10 (пакет ЕС № 2440212), зразок крові ОСОБА_10 (пакет ЕС № 2440215), які знаходяться в кімнаті речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили, - знищити; DVD+R диск (файл «VID- 20170222 144555» та «МАН00125»), на якому зафіксовано проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , 22.02.2017 р., який долучений до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах справи; мобільний телефон «Самсунг» без сім карт, imei: НОМЕР_18 , s/n НОМЕР_19 ; мобільний телефон «Флай» з сім картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайфселл», imei 1: НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , написи на карті «Київстар» НОМЕР_22 , номер НОМЕР_3 (ЕС № НОМЕР_23 ), які знаходяться в кімнаті речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 ; пожежне сміття, яке упаковано до пакетів експертної служби № 0625053, 0625040, 0625038, 0625037, які знаходяться в кімнаті речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили, - знищити; дві гумові рукавиці темно червоно кольору (пакети експертної служби 2951209, 2951210), ніж з ручкою червоно кольору (пакет експертної служби № 2214264), два ножі (пакет експертної служби 2950925, 2950926), пожежне сміття з п`яти місць кімнати № 1 (пакети експертної служби № № 2950927, 2951248, 0506515, 291207, 2951208), пожежне сміття з п`яти місць кімнати № 2, металеву каністру, ножі в кількості 13 штук (пакет експертної служби № 3151674), які знаходяться в кімнаті речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили, - знищити; системний блок, ноубук «Леново» та «Тошиба» (пакет експертної служби № 1972567), модеми «МТС - конект» та «Київстар» (пакет експертної служби 1972567), які знаходяться в кімнаті речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили, - передати потерпілій ОСОБА_9 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1

ОСОБА_40

ОСОБА_41 Закаблук