Справа № 173/2099/18
Номер провадження1-кп/173/226/2018
29 жовтня 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
законного представника
неповнолітнього - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
потерпілої - ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровська, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 05 липня 2018 року близько о 17:00 години, проходив по АДРЕСА_1 , в цей час останній помітив, як його сусідка ОСОБА_7 , разом із двома малолітніми доньками, йде йому назустріч, продовжуючи рух в протилежний бік від свого домоволодіння. ОСОБА_4 продовжив рух по вище вказаній вулиці та, дійшовши до воріт домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 зупинився. Далі ОСОБА_4 близько 0 17:05 год. того ж дня, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне заволодіння майном ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю у домоволодінні його мешканців, шляхом відчинення вхідної хвіртки пройшов на територію зазначеного домоволодіння.
Після цього ОСОБА_4 , перебуваючи на території вказаного домоволодіння та продовжуючи свій корисливий умисел, спрямований на таємне заволодіння майном ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, підійшов до житлового будинку з тильної сторони та шляхом відчинення не зачинених вхідних дверей проник у його середину, де, знаючи розташування кімнат, підійшов до шкільного столу, на якому знаходився ноутбук «Lenovo G505», та визначив його як об`єкт свого злочинного посягання, після чого, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел, таємно, умисно, з корисливих мотивів, взяв у руки та помістив ноутбук ««Lenovo G505» у наявний при собі рюкзак та з місця скоєння злочину зник, тим самим викрав вищевказаний ноутбук, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальний збиток на суму 5 700,00 гривень, у цінах, які діють на момент скоєння кримінального правопорушення
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, від дачі свідчень відмовився, у скоєному щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні суду показала, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах у неї було викрадено належний їй ноутбук «Lenovo G505». Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у житло.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо, є неповнолітнім, раніше не судимий, скоєний ним злочин відносяться до категорії тяжких злочинів.
Досудова доповідь відносно ОСОБА_4 складена інспектором Верхньодніпровського МВ з питань пробації МРУ ВКПП МЮ, в доповіді досліджена соціально-психологічна характеристика неповнолітнього обвинуваченого, дана оцінка ризику повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, висунуто висновок щодо виправлення неповнолітнього обвинуваченого.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та вчинення ним злочину у неповнолітньому віці.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, та враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання надавши йому випробувальний термін, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Питання про відшкодування матеріальної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75, ст. 104 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік.
На підставі п. п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речовий доказ по справі ноутбук «Lenovo G505», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.