АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1364/18 Номер провадження 11-кп/786/941/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування ЗУ «Про амністію в 2016 році»,-

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого гр. ОСОБА_7 про застосування амністії та звільнення від відбування покарання у вигляді 9 ( дев`яти ) років позбавлення волі з позбавленням військового звання «старший солдат» за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 06.07.2015 року за ч.3 ст. 414 КК України на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Приймаючи таке рішення місцевий суд критично оцінив наявність у засудженого статусу ветерана війни учасника бойових дій, а також на виконання положень ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» врахував відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання , а також те, що додатковим об`єктом злочину, за який засуджено ОСОБА_7 є життя та здоров`я людини, що, згідно Акту про амністію , унеможливлює застосування амністії.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати.

В обґрунтування поданої апеляції вказує, суд вийшов за межі досліджень та суб`єктивно оцінив, що додатковим об`єктом злочину є життя і здоров`я особи, надавши нову оцінку рішенню Дружківського міського суду.

Адвокат спростовує висновки суду про те, що засуджений вчинив саме особливо тяжкий військовий злочин проти життя і здоров`я особи , оскільки згідно вироку суду дії засудженого не були направлені на заподіяння шкоди саме життю і здоров`ю осіб.

Також адвокат вказує на те, суд безпідставно та невмотивовано поставив під сумнів існування у засудженого статуту учасника бойових дій, оскільки право на отримання статусу учасника бойових дій у засудженого ОСОБА_7 виникло в 2014 році відповідно до Порядку , згідно з яким кількість днів залучення особи до АТО не має значення.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні засуджений та його захисник апеляцію підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляції , вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви суду
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних приписів закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Так, відмовляючи у задоволення клопотання суд першої інстанції послався на вчинення засудженим особливо тяжкого злочину , який до того ж має додатковим об`єктом злочину ( ст.414 ч.3 КК) посягання на життя на здоров`я особи , спричинення загибелі однієї людини і спричинення шкоди здоров`ю декількох осіб і тому не підпадає під дію ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Так судом першої інстанції було правильно встановлено , що вироком Дружківського міського суду Донецької області від 06 липня 2015 року ОСОБА_7 було засуджено за ст.414 ч.3 КК України до 9 років позбавлення волі з позбавленням військового звання відповідно до статті 54 КК України. Вказаний злочин відповідно до приписів ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких.

Із змісту вказаного вироку судом першої інстанції було встановлено, що внаслідок дій засудженого ОСОБА_7 , було спричинено смерть одному військовослужбовцю і 8 військовослужбовцям спричинені різного ступеню тяжкості тілесні ушкодження (тяжкі , середньої тяжкості , легкі).

Встановлено було судом першої інстанції також і те , що у відповідності до протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 25 травня 2018 року № 5 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) було надано статус учасника бойових дій , лист талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості та нагрудний знак «Ветеран війни учасник бойових дій) , а також було видано посвідчення серії НОМЕР_3 від 25 травня 2018 року.

Проте суд вважав , що наявність посвідчення учасника бойових дій не створює підстав для застосування до засудженого акту амністії через те , що він вчинив особливо тяжкий злочин проти життя і здоров`я особи.

Із вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів. Доводи апеляції захисника на спростування висновків суду першої інстанції є непереконливими.

Так відповідно до положень статті 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарань у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань не пов`язаних з позбавленням волі , осіб , кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами , але вироки стосовно них не набрали законної сили , а також осіб , визнаних винними у вчиненні злочину , що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням , передбаченим частиною другою , третьою і четвертою статті 408 , статтею 410 , частинами другою , третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України , які захищали незалежність , суверенітет та територіальну цілісність України , брали безпосередню участь в антитерористичній операції , забезпеченні її проведення , перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення , отримали статус учасника бойових дій (крім осіб , зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України , статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).

З аналізу зазначеної норми випливає , що підставою для звільнення засудженої особи від відбування покарання є безпосередня його участь в антитерористичній операції , забезпеченні її проведення , перебування безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення , отримання статус учасника бойових дій.
Вказаним критеріям засуджений ОСОБА_7 відповідає в повній мірі і це не заперечується самим судовим рішенням та сторонами у провадженні.

Аналізуючи доводи суду першої інстанції з приводу того , що злочин передбачений статтею 414 ч.3 КК України є злочином проти життя і здоров`я особи та заперечення з цього приводу адвоката засудженого , колегія суддів виходить з такого.

Діючий Кримінальний кодекс України має структуру згідно якої він поділений на розділи в залежності від категорії злочину.

Розділом ІІ Кодексу передбачена кримінальна відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи (ст.ст. 115-145) .

Злочини проти життя та здоров`я особи за своєю юридичною природою це винні (умисні або через необережність) протиправні суспільно-небезпечні діяння (дія або бездіяльність), що посягають на невід`ємні права людини, її життя і здоров`я, вчинені суб`єктом злочину.

Стаття 414 КК структурно розташована у розділі ХІХ Злочини проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини).

Водночас виходячи із нормативного визначення статті 414 КК України об`єктом цього злочину є встановлений порядок поводження зі зброєю , боєприпасами , речовинами і предметами , які становлять підвищену небезпеку для оточуючих , а також безпека і здоров`я громадян , у тому числі і самих військовослужбовців.

Та обставина , що смерть особи та спричинення тілесних ушкоджень є лише наслідком об`єктивної сторони складу злочину передбаченого статтею 414 ч.3 КК України , не змінює правової природи цього складу як злочину проти життя та здоров`я особи.

Таким чином виходячи із системного аналізу положень статей розділів ІІ та ХІХ КК України , колегія суддів приходить до висновку , що об`єктом злочину передбаченого статтею 414 КК України є в тому числі і життя та здоров`я людини .

Доводи апеляційної скарги захисника не спростовують як висновків суду першої інстанції так і висновків апеляційного суду , а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення , а ухвалу суду першої інстанції , якою відмовлено у застосуванні ЗУ «Про амністію у 2016 році» щодо ОСОБА_7 , без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України,-колегія суддів апеляційного суду Полтавської області,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення , а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

____________ _________________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4