Справа №589/1272/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/338/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 13 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 11 лютого 2008 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст. ст. 186 ч. 2; 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

2) 21 травня 2010 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст. ст. 186 ч. 2; 185 ч. 2; 70 ч. 1КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

3) 6 березня 2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці, звільнений 11 вересня 2015 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

визнаний невинуватим та виправданий за ст. 186 ч. 2 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення та визнаний винним за ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням ст. 69 КК України, на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України (в редакції закону від № 838-VІІІ, від 26.11.2015 року) ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення в два дні позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачений в тому, що він 14 лютого 2017 року, близько 19 год. 50 хв., маючи умисел на відкрите, з корисливих мотивів, викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи повторно, проходячи між будинками № 12 та АДРЕСА_2 , підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_9 та схопив за жіночу сумку, яку вона тримала у лівій руці, та став виривати її у потерпілої. Коли ОСОБА_7 вдруге різко потягнув за сумку ОСОБА_9 , то остання впала на сніг, а ОСОБА_7 , скориставшись даною обставиною та тим, що потерпіла не може чинити йому опір, відкрито вирвав у неї з рук жіночу сумку і став тікати між вказаними будинками в напрямку проїжджої частини по вул. Прорізній в м. Шостка.

Таким чином, ОСОБА_7 , відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 , а саме, жіночою сумкою зі штучної шкіри чорного кольору, у якій знаходилось пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , паспорт на ім`я ОСОБА_10 , пакет з медичними пігулками, футляр зі штучної шкіри темно коричневого кольору з окулярами та жіночий гаманець зі штучної шкіри коричневого кольору, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, а також гроші в сумі 2289 грн., які знаходились у гаманці.

Разом з тим, розпорядитись вказаним майном ОСОБА_7 не зміг, оскільки він, вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення відкритого заволодіння майном до кінця, свої дії не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався за ст. 186 ч. 2 КК України у зв`язку з тим, що він 14 лютого 2017 року, близько 19 год. 30 хв., маючи умисел на відкрите, з корисливих мотивів, викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи повторно, проходячи біля будинку № 12-А по вул. Чернігівській в м. Шостка, Сумської області, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_11 та став виривати у неї сумку, яка висіла у потерпілої ОСОБА_11 на лівій руці.

Коли ОСОБА_7 різко потягнув за сумку потерпілої ОСОБА_11 то остання впала на сніг, а ОСОБА_7 , скориставшись даною обставиною та тим, що потерпіла не може чинити йому опір, відкрито вирвав у неї з рук жіночу сумку і став тікати по вул. Прорізній в напрямку вул. Свободи м. Шостка, тим самим відкрито заволодівши майном, що належить ОСОБА_11 , на загальну суму 1440 грн.

У подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з відкрито викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд.

В ході судового розгляду суд дійшов до висновку про необхідність виправдування ОСОБА_7 у цій частині його обвинувачення у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 .

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він, не оспорюючи висновки суду щодо встановлення його винуватості у вчиненому та кваліфікації його дій за ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2 КК України, ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з істотним порушенням судом норм кримінального процесуального закону яке, на думку обвинуваченого, полягало в ненаданні судом належної оцінки обставинам, що пом`якшують покарання при застосуванні ст. 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що суд, призначаючи йому покарання, хоч і з застосуванням ст. 69 КК України, у повній мірі не врахував, що за даним епізодом обвинувачення він повністю визнав себе винуватим у вчиненому, розкаявся, відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_9 , має на утриманні малолітню дитину та має незадовільний стан здоров`я.

Посилаючись на такі обставини, обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд, піддавши аналізу досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів в межах поданої апеляційної скарги, не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду.

З цих же підстав, у відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, колегія суддів не знаходить підстав для апеляційного перегляду висновків суду в частині виправдання ОСОБА_7 за ст. 186 ч. 2 КК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення обвинуваченим.

У той же час колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом при ухваленні вироку не в повній мірі було враховано пом`якшуючі покарання обставини, а саме, відсутність від вчиненого наслідків у вигляді збитків матеріального характеру, наявність у обвинуваченого тяжкого захворювання та малолітньої дитини на утриманні, а також відшкодування завданої шкоди та щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

З матеріалів справи вбачається, що при вирішенні питання про призначення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 виду та міри покарання за вчинене кримінальне правопорушення, судом були дотримані вимоги ст. 65 КК України.

Так, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Судом було враховано, що ОСОБА_7 є молодим за віком, має захворювання та постійне місце проживання, утримує малолітню дитину, відшкодував завдані збитки потерпілій. Поряд з цим судом було враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, давали суду підстави призначити ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 186 ч. 2 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, з застосуванням ст. 69 КК України.

Мотиви апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення йому покарання у виді позбавлення волі на менший строк його відбування, на думку колегії суддів, не є достатніми для визнання їх обґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 будучи неодноразово судимим, в тому числі і до позбавлення волі, на шлях виправлення не стає, знову вчиняючи кримінальні правопорушення.

Крім того колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців є для ОСОБА_7 тим покаранням, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особі та обставинам, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також тим покаранням, яке буде сприяти виправленню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

Таким чином, виходячи з того, що колегією суддів не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, то у колегії суддів відсутні підстави для зміни чи скасування ухваленого відносно ОСОБА_7 вироку та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 13 листопада 2017 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з у той же строк з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4