АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/951/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/128/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

особи, щодо якої

вирішується питання про

застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Підволочиського районного суду від 26 березня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

25 жовтня 2017 року слідчий СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області за погодженням начальника Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 18 червня 2017 року, близько 00:05 год., знаходячись у приміщенні ресторану «Ескоріаль», що в смт. Підволочиську Тернопільської області, виявивши на барній стійці мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», належний ОСОБА_9 , не усвідомлюючи суспільно-небезпечного характеру свого діяння та своїх дій, не керуючи ними, шляхом вільного доступу, викрав з барної стійки вищевказаний мобільний телефон, з яким з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 3396,67 грн..

В ході досудового розслідування ОСОБА_7 проведено судово-психіатричну експертизу, згідно висновку якої в період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект по апато-абулічному типу, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 також страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії безперервний перебіг, стабільний дефект по апато-абулічному типу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим просять прийняти рішення про застосування примусових заходів медичного характеру у виді поміщення у психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 26 березня 2018 року у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України відмовлено, а кримінальне провадження закрито.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що стороною обвинувачення не доведено, а судом не здобуто вагомих підстав для госпіталізації ОСОБА_7 до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а тому з урахуванням психічного стану хворого, характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння суд прийшов до переконання про відсутність підстав у застосуванні примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 ..

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою прийняти рішення про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення ОСОБА_7 у психіатричну лікарню із звичайним наглядом (Буданівську психіатричну лікарню) за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить залишити ухвалу Підволочиського районного суду від 26 березня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Вказує, що кримінальне правопорушення не є тяжким, а ОСОБА_7 пройшов курс стаціонарного лікування і його психічний стан значно покращився, тому вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, просить ухвалу суду скасувати, а провадження направити на новий судовий розггляд, оскільки судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вважають, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, просять її залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Вказані вимоги процесуального закону судом першої інстанції під час розгляду провадження не виконані.

Так, суд не дослідив, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 185 КК України та чи було вчинено воно ОСОБА_7 ..

Відповідно до ч.3 ст. 513 КПК України, встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Таким чином, зазначені вимоги суд залишив поза увагою.

Як вказав суд, ОСОБА_7 на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 12 вересня 2017 року, страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг стабільний дефект по апато-амбулічному типу, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг стабільний дефект по апато-амбулічному типу, він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до клопотання слідчого погодженого прокурором місцевої прокуратури, згідно з яким просять застосувати до ОСОБА_7 заходи медичного характеру у виді поміщення у психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

Відповідно до вимг ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Суд, при постановлені рішення не перевірив та не дослідив психічного стану хворого, проте формально послався на довідку Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, відповідно до якої, після проведеного курсу стаціонарного лікування психічний стан ОСОБА_7 покращився.

Відповідно до ч.4 ст.513 КПК України, якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала, або внаслідок змін у стані здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Однак суд не встановив підстав, відповідно до яких відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, в тому числі ступеня небезпеки хворого для себе або інших осіб з врахуванням думки експертів-психіатрів, викладеної у висновку експертизи, як про це зазначено в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування та п.4 ст. 503 КПК України, що свідчить про неповноту судового розгляду та підстави, відповідно до ст.409 КПК України, скасування судового рішення.

Оскільки судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, які виключають можливість постановлення апеляційним судом нової ухвали, тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, який має бути проведений з дотриманням вимог кримінально процесуального закону.

Під час нового судового розгляду необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в ухвалі, ретельно перевірити зібрані докази, і в залежності від встановлених обставин, постановити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу Підволочиського районного суду від 26 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2