Дата документу 26.09.2018 Справа № 554/7673/18
Справа 554/7673/18
У Х В А Л А
Іменем України
26 вересня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна ,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернулась до суду з клопотанням, посилаючи на те, що у провадженні СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001111 від 16.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, в 12.09.2018 року в період часу з 17.15 год. по 18.00 год., перебуваючи на законних підставах в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вільного доступу з полички меблевої шафи в спальній кімнаті, викрав вироби із золота: ланцюжок, кулон, обручку, дві каблучки, дві пари сережок, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальної шкоди, яка на даний час встановлюється.

Так, в ході досудового слідства, а саме допиту потерпілого ОСОБА_5 було встановлено перелік викрадених ювелірних виробів з золота :

1. ланцюжок, 585 проби, вагою 4,35 гр., без пошкоджень, використовувався за призначенням, придбаний в 2002 році, на даний час оцінює в 3600 грн.;

2. підвіска, 585 проби, вагою 0,82 гр., без пошкоджень, використовувалась за призначенням, придбана в 2003 році, на даний час оцінює в 800 грн.;

3. обручка. 583 проби, вагою 2,1 гр., використовувалась за призначенням, придбана в 1995 році, оцінює в 2100 грн.;

4. каблучка (перстень)585 проби, вагою 2,45 гр., вставка цирконій, без пошкоджень, використовувалась за призначенням, придбана в 2011 році, оцінює в 2400 грн.;

5. каблучка 585 проби, вагою 2,94 гр., вставка цирконій, без пошкоджень, використовувалась за призначенням, придбана в 2000 році, оцінює в 2900 грн.;

6. одна пара сережок, 585 проби, вагою 3,68 гр., вставка цирконій, без пошкоджень, використовувались за призначенням, придбані в 2009 році. Оцінює в 330 грн.;

7. одна пара сережок, 585 проби, вагою 3,51 гр., вставка цирконій, без пошкоджень, використовувалось за призначенням, придбані в 2018 році, оцінює в 1100 грн..

Даний факт також підтверджується показами свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що12.09.2018 року, на прохання ОСОБА_4 під свій паспорт, близько 20.00 години, в ломбарді «Скарбниця» за адресою : м.Полтава, вул. Фрунзе, 35, здав ювелірні вироби з золота перераховані вище. Крім повідомив, що в нього залишились договора застави зазначеного ломбарду.

24.09.2018 року, з добровільної згоди ОСОБА_6 , під час огляду було вилучено договора застави ломбарду «Скарбниця» від 12.09.2018 року за номерами : 720-18013755, 720-18013754, 720-18013753, 720-18013756, 720-18013757, 720-18013758, 720-18013759.

Порядок тимчасового вилучення майна регламентовано ст. 168 КПК України, у відповідності до якої, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Пунктом ч. ч. 3, 4 ст. 167 КПК України, передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно яке є предметом кримінального правопорушення, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

В ході досудового розслідування встановлено, що вказані договора застави відповідає критеріям зазначеним в п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки вони є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Разом із тим, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна , інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України, порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

Підставою для накладення арешту на договора застави, є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вона є доказом вчинення злочину із наведених у клопотанні обставин.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів, арешт на які, відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вище зазначені договора застави, відповідно до ст.98 КПК України, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні за №0001111.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. При цьому, у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На даний час в органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, для чого необхідним є належне зберігання речових доказів із метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень. Оскільки накладення арешту на тимчасово вилучені речі, є необхідним для запобігання можливості їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, а також їх вилучення, є необхідним для забезпечення їх зберігання до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст.100 КПК України, з метою недопущення їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, яке може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження. Враховуючи викладене, у даному випадку доцільно застосувати спосіб арешту, що полягатиме у зберіганні речових доказів договорів застави в матеріалах кримінального провадження № 0001111.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій прохала клопотання задовольнити, та розглянути клопотання у її відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій указував, що не заперечує проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягаює задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на договора застави від 12.09.2018 року, ломбарду «Скарбниця», які було вилучено у ОСОБА_6 24.09.2018 року, під час огляду проведеного за адресою : АДРЕСА_2 , за номерами : 720-18013755, 720-18013754, 720-18013753, 720-18013756, 720-18013757, 720-18013758, 720-18013759.

Вказані договора застави долучити та зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001111.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1