Провадження № 1-кп/344/392/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 : ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

законних представників обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента 3-го курсу коледжу електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, неодруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , уродженця та жителя: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, учня 3-го класу Міжнародної школи спортивної майстерності загальноосвітнього ліцею «Освіта і Спорт» в Лодзі із гімназійними відділами 93-101, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Злочин вчинено за наступних обставин.

07.03.2017 року, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 перебували у приміщенні роздягальні загальноосвітньої школи-ліцею №23 Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, що за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 90.

Перебуваючи у вищевказаній кімнаті, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 побачили три рюкзаки, які знаходилися на стільцях під стіною, які належали ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після чого в них виник умисел на таємне заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення, підійшли до стільців вказаного приміщення. Після цього, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 взяв рюкзак марки «D.R.Kong», темно-синього кольору, який відповідно до висновку експерта №4.3-109/17 від 12.05.2017 року становить 396 гривень, в якому знаходилися: мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А600», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який відповідно до висновку експерта № 4.3-109/17 від 12.05.2017 становить 1685 гривень, сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», номер якої НОМЕР_5 , що цінності для потерпілої ОСОБА_7 не становить та на рахунковому балансі якої грошових коштів не було, а ОСОБА_10 тим часом взяв рюкзак марки «Joma», чорного кольору, який відповідно до висновку експерта № 4.3-109/17 від 12.05.2017 року становить 348,50 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_14 і рюкзак марки «Cennec» із принтом чорно-синього кольору типу «камуфляж», який відповідно до висновку експерта № 4.3-109/17 від 12.05.2017 становить 186, 60 гривень.

Заволодівши вказаними речами, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 місце вчинення злочину покинули, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2081 гривня, ОСОБА_13 186,60 гривень, а потерпілому ОСОБА_14 348,80 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, ствердив все вищенаведене відповідно до викладеного. Пояснив суду, що він дійсно разом із ОСОБА_10 07.03.2017 року, близько 16.30 години перебували в приміщенні роздягальні загальноосвітньої школи-ліцею №23 Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, що по вул. Гетьмана Мазепи, 90 в м. Івано-Франківську. В роздягальні вони побачили три рюкзаки, які знаходилися на стільцях під стіною. Вирішили таємно викрасти їх, про що попередньо домовилися. Він таємно викрав один рюкзак потерпілої , в якому був мобільний телефон, сім-карта на рахунковому балансі якої грошових коштів не було, а ОСОБА_10 таємно викрав два інших рюкзаки. Розкаюється у вчиненому, просить врахувати, що викрадене повернуто за належністю, просить застосувати ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він на момент вчинення злочину був неповнолітнім та звільнити від відбування призначеного покарання.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_12 пояснила суду, що її син на даний час став на шлях виправлення, шкодує про вчинене, розкаюється у вчиненому,просить застосувати до нього ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від покарання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, ствердив все вищенаведене відповідно до викладеного. Пояснив суду, що він дійсно разом із ОСОБА_10 07.03.2017 року, близько 16.30 години перебували в приміщенні роздягальні загальноосвітньої школи-ліцею №23 Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, що по вул. Гетьмана Мазепи, 90 в м. Івано-Франківську. В роздягальні вони побачили три рюкзаки, домовилися про їх викрадення, він таємно викрав два рюкзаки ,а ОСОБА_9 таємно викрав один рюкзак. Розкаюється у вчиненому, просить врахувати, що викрадене повернуто, просить застосувати ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він на момент вчинення злочину був неповнолітнім та звільнити від відбування призначеного покарання.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 пояснила суду, що син на даний час став на шлях виправлення, шкодує про вчинене, розкаюється у вчиненому. Просить застосувати до нього ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася подала до суду заяви про розгляд справи без її участі, претензій до обвинувачених немає, майнова та немайнова шкода відшкодовані в повному обсязі, цивільний позов заявляти не буде.

Представник потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що на даний час задана шкода потерпілій ОСОБА_7 відшкодована в повному обсязі, просить обвинувачених суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ст.349 ч. 3 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності їх позицій приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує їх дії за ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинувачених, вчинення злочину будучи неповнолітніми, відшкодування завданої шкоди потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання суд не знаходить.

При призначенні покарання суд враховує те, що обвинувачені вперше притягаються до кримінальної відповідальності, навчаються, позитивно характеризується по місцю проживання, молодий вік обвинувачених, умови життя та виховання, вплив на них дорослих, рівень їх розвитку, соціально-психологічні риси та особливості осіб, думку потерпілої ОСОБА_7 та представник потерпілої ОСОБА_8 щодо покарання, які просять обвинувачених суворо не карати, висновки органу пробації, відповідно до яких в обвинувачених низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення, виправлення обвинувачених без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Суд вважає за можливе призначити обвинуваченим покарання за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті.

Вказане покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

На підставі ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2016 році» слід звільнити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від призначеного покарання, оскільки вони на момент вчинення злочину вони були неповнолітніми, обвинувачені просять про застосування відносно них Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від призначеного покарання, підстав, які б цьому перешкоджали судом не встановлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання у виді позбавлення волі .

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання у виді позбавлення волі .

Стягнути з законних представників обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в солідарному порядку на користь держави (р/р №0002, код ЗКПО: 37952250, МФО 836014, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" банк отримувач ГУДКСУ в Івано-Франківській області 692 (шістсот дев`яносто дві) гривні 09 (дев`ять) копійок витрат за проведення експертизи.

Речові докази (а.п.170-171) вважати повернутими потерпілому ОСОБА_14 .

Речові докази (а.п.172-177) вважати повернутими потерпілому ОСОБА_13 .

Речові докази (а.п.172-177) вважати повернутими потерпілій ОСОБА_7 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1