Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/1539/13-к
П О С Т А Н О В А
Іменем України

04.06.2018м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підсудного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мальчевське Устинівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працює, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 55 КК УРСР (в редакції 1960 року) не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 17 квітня 2012 року о 03.30 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою позичити гроші на придбання спиртних напоїв, прийшов до будинку за місцем проживання раніше йому знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Постукавши у двері будинку, господар двері не відчинив. ОСОБА_4 , припускаючи, що ОСОБА_7 через свій похилий вік не почув стукіт у двері, з метою отримання можливості спілкування з ним, виставив віконне скло веранди будинку та рукою через віконний отвір відчинив гачок вхідних дверей, зайшовши до будинку.
У приміщенні будинку, ОСОБА_4 виявив, що ОСОБА_7 спить, розбудив його. Прокинувшись ОСОБА_7 почав розмахувати руками та схопив лопату, що знаходилась біля ліжка. Тримаючи лопату в руках, ОСОБА_7 став розмахувати нею перед ОСОБА_4 . Поведінка ОСОБА_7 обурила ОСОБА_4 , викликавши почуття гострої неприязні. У ОСОБА_4 внаслідок цього виник умисел на позбавлення ОСОБА_7 життя. Виконуючи свій злочинний умисел, проявляючи агресію, що посилена станом алкогольного сп`яніння, маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_4 вихопив із рук потерпілого ОСОБА_7 лопату, яку обрав знаряддям вбивства та тримаючи лопату у правій руці, умисно лежачому у ліжку ОСОБА_7 цілеспрямовано, зі значною силою наніс п`ять ударів робочою частиною лопати, що має колючо-ріжучі властивості та чотири удари держаком лопати в життєво важливий орган голову, чим спричинив ОСОБА_7 несумісні із життям травми від яких той помер на місці побиття.
Своїми навмисними діями, спрямованими на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_4 завдав потерпілому тілесні ушкодження у виді рани правої акулової ділянки, правої скроневої ділянки, правої лобної ділянки, багато уламковий перелом кісток склепіння та основи черепа, субдуральний, субарахноідальний крововиливи, забій головного мозку, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 96 від 17 червня 2012 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та які знаходяться у прямому, причинному зв`язку зі смертю потерпілого.
Крім того, 17 квітня 2012 року о 04.00 годині, ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_7 у будинку, що знаходиться за адресою: с. Мальчевське, Устинівський район, Кіровоградська область, після вчинення вбивства ОСОБА_7 , з метою приховування вчиненого злочину, вирішив знищити та пошкодити майно потерпілого шляхом підпалу.
Після чого, ОСОБА_4 маючи умисел на знищення та пошкодження чужого майна за допомогою наявних у нього сірників, підпалив знайдену на місці вчинення злочину газету. Використовуючи палаючу газету як джерело занесеного стороннього вогню, розповсюдив відкрите полум`я на чотири місця, а саме поверхню ліжка, постільну білизну, підлогу біля ліжка на якому знаходився труп ОСОБА_7 .
У подальшому ОСОБА_4 , впевнившись, що полум`я розгорілось та самостійно не погасне, зрозумівши, що свій злочинний умисел, спрямований на знищення та пошкодження чужого майна довів до кінця, з місця вчиненого злочину зник.
У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_4 , тобто внаслідок підпалу, було пошкоджено та знищено майно, що належало ОСОБА_7 , а саме пухову подушку вартістю 22 грн, ватний матрац вартістю 70 грн, ватну ковдру вартістю 50 грн, шерстяне покривало вартістю 18 грн, самоткану ряднину вартістю 18 грн, ватну куртку вартістю 24 грн, шерстяні штани вартістю 14 грн, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 , який є онуком ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 216 грн.
У судовому засіданні захисник підсудного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявила клопотання про направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, що підтримано підсудним та захисником ОСОБА_6 , посилаючись на те, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 96 від 17 червня 2012 року ця експертиза була розпочата 17 квітня 2012 року, тобто до її призначення постановою слідчого від 19 квітня 2012 року, що є порушенням вимог ст. 196 КПК України (в редакції 1960 року).
У висновку судово-медичної експертизи № 96 від 17 червня 2012 року зазначено про неможливість установити час настання смерті ОСОБА_7 з тих підстав, що труп піддавався дії високої температури. Однак, слідчий криміналіст ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначав про те, що труп потерпілого не був обгорілий, а обгорілими були лише фрагменти його тіла. Ці самі обставини у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
У висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 122 від 13 липня 2012 року зазначено, що не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_7 від дії лопати, що вилучена під час огляду місця події від 17 квітня 2012 року.
У судовому засіданні експерт ОСОБА_12 пояснив, що частина тілесних ушкоджень ОСОБА_7 була нанесена предметом, що має ознаки лопати, однак за умови, що наданий на експертизу об`єкт лопата на момент нанесення тілесних ушкоджень не мав спотворень травмуючої поверхні. Об`єктом лопатою, що було надано на експертизу неможливо нанести такі удари. Тілесні ушкодження № 1, № 2, № 5, № 6, № 7 нанесені клинком ножа, носком, п`яткою сокири. Тілесні ушкодження № 3 нанесено сокирою, № 9 нанесено тупим твердим предметом, але не лопатою та не сокирою.
Версія органів досудового слідства про те, що лопату, якою нанесено потерпілому тілесні ушкодження ОСОБА_4 засунув до печі в якій вона згоріла суперечить висновку про причину виникнення пожежі (т. 1, а. с. 67) згідно з яким така плита на твердому паливі не виявляє ознак експлуатації, відсутні ознаки температурного впливу, рештки твердого палива всередині. Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснював, що при відтворенні обстановки та обставин події ОСОБА_4 не міг засунути макет наданої лопати до печі. Тобто не встановлено знаряддя вбивства, яких згідно з показаннями експерта ОСОБА_12 було декілька.
За змістом висновків судової дактилоскопічної експертизи № 232 від 21 травня 2012 року, судової імунологічної експертизи № 440 від 15 червня 2012 року слідів ОСОБА_4 у будинку ОСОБА_7 не виявлено.
Щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування застосовувалися заборонені методи слідства, що підтверджували у судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , тобто його дії під час досудового розслідування не мали характеру добровільних.
У кримінальній справі під час досудового розслідування не встановлено особу потерпілого від злочинів, оскільки ОСОБА_8 не міг бути потерпілим згідно з положеннями статей 32, 49 КПК України (в редакції 1960 року).
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування.
Заслухавши пояснення підсудного, захисників, прокурора, що стосуються заявленого клопотання про направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

У даній справі ці вимоги закону повною мірою не виконано, внаслідок чого залишились недослідженими такі обставини з`ясування яких може мати істотне значення для її вирішення.

Згідно з роз`ясненнями даними в пунктах 8, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 листопада 2005 року № 2 Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК). Звернуто увагу судів на те, що за змістом чинного законодавства виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК, на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін. При цьому судові доручення суд дає лише з метою перевірки й уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства.

Отже, виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін.

У цій кримінальній справі має місце неповнота досудового слідства, оскільки під час досудового розслідування всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені, були поверхово, однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Протоколом огляду місця події від 17 квітня 2012 року оглянуто домоволодіння, що знаходиться за адресою: с. Мальчевське, Устинівський район, Кіровоградська область. Цей будинок не має номера та назви вулиці. Було встановлено його координати, що складають: широта С 47,88222 градуси, довгота З 32,63547 градуси.

У цьому домоволодінні за версією слідства відбулась подія. При цьому за змістом цього протоколу слідчої дії не встановлено розміри житлової кімнати в якій було виявлено труп потерпілого ОСОБА_7 , зокрема висоту кімнати.

За версією досудового розслідування ОСОБА_4 розбудив ОСОБА_7 , який взявши лопату, що знаходилась у домоволодінні розпочав нею розмахувати перед підсудним, а той у свою чергу вихопив цю лопату, взявши її в праву руку наніс по ОСОБА_7 , який лежав на ліжку п`ять ударів робочою частиною та чотири удари держаком у голову.

Під час досудового розслідування не встановлено розмір держака лопати, якою завдавались удари.

Оскільки досудовим розслідуванням не встановлено розміри кімнати в якій відбувалась подія, зокрема її висоту, а також розмір держака лопати, якою завдавались удари, відповідно неможливо перевірити можливість нанесення ударів за допомогою лопати стоячи в кімнаті житлового будинку та тримаючи її у правій руці за держак. На ці обставини під час судового розгляду зазначала сторона захисту.

За версією досудового розслідування ОСОБА_4 знаряддя вбивства, тобто лопату, яка мала всі необхідні частини (полотно, тулійку та держак), з метою її знищення, засунув до плити для обігріву домоволодіння та підпалив плиту.

З фототаблиці до протоколу огляду місця події від 17 квітня 2012 року видно загальний вид плити для обігріву в яку ОСОБА_4 за версією слідства помістив знаряддя вбивства лопату з усіма необхідними частинами (полотном, тулійкою та держаком).

Однак ця плита має таку конструкцію, що матеріал, який використовується для її роботи може бути поміщений усередину плити через верхні отвори круглої форми. Плита не має окремого отвору для поміщення всередину матеріалу, що використовується для горіння.

Досудовим розслідуванням не встановлено розміри лопати, не перевірено фактичну можливість поміщення лопати ОСОБА_4 до середини плити через розміщені для цього отвори, зважаючи на те, що підсудний зазначав в судовому засіданні про фактичну неможливість вчинення таких дій.

Окрім цього свідок ОСОБА_17 , який був присутній при відтворенні обстановки та обставин події в судовому засіданні пояснював, що лопату із держаком неможливо засунути до плити в домоволодінні ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 під час слідчої дії таких обставин не відтворював.

Отже існує необхідність у проведенні слідчий дій з метою встановлення вищезазначених обставин.

З тієї ж фототаблиці до протоколу огляду місця події від 17 квітня 2012 року видно залишки лопати, що виявлені всередині плити для обігріву, якою за версією слідства ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

При цьому видно, що робоча частина лопати (полотно) не має тулійки, що виключає можливість приєднання до неї держака.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 122 від 13 липня 2012 року: 1) рана на ділянці шкіри правої виличної області голови трупа ОСОБА_7 характерна для дій предмета, робоча частина якого має плоску форму, колючо-ріжучі властивості, один тупий край П подібної форми значної товщини з вираженими ребрами та інший помірно заточений гострий край. Плоскість предмета мала горизонтальне положення, тупим краєм до переду, гострим до заду та занурювалась під кутом до поверхні шкіри гострий кут зі сторони правої щоки. Рана на ділянці шкіри правої виличної області голови трупа ОСОБА_7 виникла від дії предмета, що мав колючо-ріжучі властивості та відобразила подібний характер країв, положення та орієнтацію робочої частини предмета. Поверхня робочої частини травмуючого предмета, що спричинив рани була забруднена слідами з`єднань заліза; 2) щілиноподібна рана на ділянці шкіри лобної області голови трупа ОСОБА_7 відобразила такі, що рубають властивості предмета, занурення до шкіри носка (п`ятки) і середньої частини леза, які діяли під гострим кутом до поверхні шкіри. Ширина леза складає 42 мм, у момент спричинення пошкоджень площина робочої частини предмета розташовувалась косовертикально. Морфологічні ознаки, що дозволяють встановити характер та механізм утворення інших пошкоджень на ділянці шкіри не збереглися; 3) пошкодження кісток склепіння черепа у виді багатоуламкового перелому в правій лобно-тім`яній-скроневій області утворились в результаті не менше дев`яти травмуючих дій різних предметів. Більша частина ушкоджень утворилась у результаті дії предмета робоча частина якого має плоску форму, володіє рублячими властивостями та помірно вираженою клиноподібною дією. Ширина робочої частини складає не менше 66 мм. Ушкодження мають ознаки занурення середньої частини леза, середньої частини леза та п`ятки (носка), п`ятки (носка). Терасоподібний перелом правої тім`яної кістки утворився у результаті травмуючої дії тупого твердого предмета з округлим контактним контуром травмуючої поверхні, діючої під кутом до поверхні черепа; 4) можливість спричинення окремих ушкоджень рани на ділянці шкіри лобної області голови, ушкодження склепіння черепа № 1, № 2, № 3, № 4, № 8 краєм полотна наданої лопати виключити неможливо. Однак вирішення цього питання потрібно вважати відносним через спотворення характеру можливих травмуючих поверхонь передбачуваного предмета.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_12 пояснив, що ушкодження № 1, № 2, № 3, № 4, № 8 могли буди завдані предметом, що має ознаки лопати, однак це було відносно, оскільки властивості предмета були змінені. Надана лопата не мала такого вигляду якою має бути лопата. Лопата мала корозію. У такому зміненому виді предмета неможливо було нанести тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження № 5, № 6, № 7, № 9 не були спричинені предметом, що має ознаки лопати. Ці ушкодження спричинені предметом, що має інші ознаки. Перелом черепа здійснюється шляхом нанесення удару зі значною силою. З метою встановити можливість нанесення перелому черепа тим фрагментом лопати, що наданий на дослідження необхідно провести слідчі дії для виявлення механізму нанесення ушкодження. Рана правої виличної області могла бути спричинена, зокрема клинком чи сокирою. Рана лобної ділянки могла бути спричинена, зокрема сокирою, оскільки лопата відповідних властивостей не має. Рани № 5, № 6, № 7 могли бути спричинені сокирою, але не лопатою. Рана № 9 могла бути завдана предметом, що не був гострим, тобто не лопатою.
З огляду на ці обставини, можливо вважати, що досудовим розслідуванням не встановлено знарядь вчинення злочину, а також механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому з урахуванням конкретних предметів, виявлених тілесних ушкоджень, тобто є потреба у проведенні слідчих (розшукових) дій, а відповідно після їх проведення прийняття остаточної версії щодо розвитку події, з урахуванням характеру виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Згідно з протоколом огляду місця події від 17 квітня 2012 року у кімнаті в якій виникла пожежа справа знаходиться плита твердого палива без ознак експлуатації.

За змістом висновку про причину виникнення пожежі від 17 квітня 2012 року під час огляду місця події встановлено, що плита на твердому паливі без ознак експлуатації (відсутні ознаки температурного впливу, рештки твердого палива всередині плити).

З пояснень у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 встановлено, що ОСОБА_7 узимку не розтоплював плиту з метою зекономити кошти, що також відображено у висновку про причину виникнення пожежі від 17 квітня 2012 року.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначав, що 17 квітня 2012 року будучи на місці події, виносячи труп ОСОБА_7 особисто перевірив плиту, виявивши, що вона була холодною.

Вищезазначені обставини також підтверджують необхідність проведення слідчих (розшукових) дії з метою встановлення знаряддя вчинення злочину, а також прийняття остаточної версії щодо розвитку події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 96 від 17 червня 2012 року у крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт у кількості 5,16 г/дм3, що по відношенню до живих осіб має знаки умовно-смертельного ступеня сп`яніння.
Будучи допитаний у суді експерт ОСОБА_18 суду пояснив, що 5,16 г/дм3 відповідає 5,16 проміле алкоголю в організмі людини, що дійсно по відношенню до живих осіб має ознаки умовно-смертельного ступеня сп`яніння. При такій дозі алкоголю в осіб порушені координація рухів, однак деякі особи можуть при такому ступені алкогольного сп`яніння здійснювати якійсь функції.
У судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 суду пояснили, що ОСОБА_20 ніколи не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Алкоголь вживав на свята та похорони, однак дуже в малій кількості.
Зважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент події досяг вісімдесяти трьох років, ніколи не вживав алкоголь у великій кількості, відповідно можливо вважати, що будучи у стані алкогольного сп`яніння, який дорівнює 5,16 проміле, тобто в умовно-смертельному ступені сп`яніння не міг здійснювати дії, що мають ознаки розмахування лопатою, а тому є необхідність у проведенні слідчих (розшукових) дій з метою встановлення розвитку події.
За змістом пунктів 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 липня 2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» суд повинен повернути справу на досудове розслідування в тому разі, коли органи дізнання чи досудового слідства істотно обмежили законні права потерпілого (наприклад, обирати представника, порушувати клопотання, заявляти відводи, подавати докази, знайомитися з усіма матеріалами справи тощо) і поновити ці права на стадії судового розгляду справи неможливо. У справах про злочини, внаслідок яких сталася смерть потерпілого, права, передбачені частинами 3 і 4 ст. 49 КПК, мають його близькі родичі. Оскільки п. 11 ст. 32 КПК містить вичерпний перелік таких родичів (ними є батьки, один із подружжя, діти, рідні брати і сестри, дід, баба, внуки), суди не вправі визнавати потерпілими у цих справах інших осіб.
Ця кримінальна справа про злочин, внаслідок якого сталась смерть потерпілого, відповідно права передбачені частинами 3 і 4 ст. 49 КПК України (в редакції 1960 року) мають його близькі родичі, а саме батьки, один із подружжя, діти, рідні брати і сестри, дід, баба, внуки, При цьому відсутні підстави для визнання потерпілими у цій справі інших осіб.
Постановою суду від 12 грудня 2013 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_8 , оскільки він не є близьким родичем ОСОБА_7 згідно з п. 11 ст. 32 КПК України (в редакції 1960 року), взагалі не є його родичем. Доручено Устинівському РВ УМВС України в Кіровоградській області здійснити слідчі (розшукові) дії щодо встановлення потерпілого у цій справі.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , а також слідчий ОСОБА_21 зазначали, що ОСОБА_7 має рідну сестру, яка проживає в Білорусі.
Отже при здійсненні досудового розслідування не встановлено потерпілого від злочину, відповідно обмежено його законні права (наприклад, обирати представника, порушувати клопотання, заявляти відводи, подавати докази, знайомитися з усіма матеріалами справи тощо) і поновити ці права на стадії судового розгляду справи виявилося неможливо.
З огляду на вищезазначене, досудовим слідством у порушення вимог ст. 64 КПК України поза увагою залишено обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що не може бути усунуто під час судового слідства, оскільки це потребує проведення слідчих (розшукових) дій, а тому кримінальна справа підлягає поверненню прокурору для організації проведення додаткового розслідування.

Окремо слід звернути увагу, що під час досудового розслідування необхідно перевірити алібі ОСОБА_4 , оскільки його колишня співмешканка ОСОБА_15 у судовому засіданні стверджувала, що підсудний у той час коли відбулась подія разом із нею спав у ліжку в домоволодінні за місцем проживання. При цьому вона спить скраю, а він поряд зі стіною. Тобто йому з метою встати потрібно її переступити. Особисто має такий сон, що все чує, а тому стверджує, що ОСОБА_4 нікуди не виходив.

Зважаючи на те, що ОСОБА_15 є колишньою співмешканкою ОСОБА_4 , відповідно алібі має бути перевірено шляхом здійснення слідчих (розшукових) дій, зокрема розшук свідків, проведення їх допитів тощо.

Необхідно дати оцінку доводам захисника з приводу початку проведення судово-медичної експертизи трупа потерпілого до її призначення слідчим. Ці дії були підтвердженні в судовому засіданні експертом ОСОБА_18 , який надавав висновок експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 273, 281 КПК України (в редакції 1960 року) суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України направити прокурору для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити підписку про невиїзд.

На постанову може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її винесення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Долинського районного судуОСОБА_1