АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009431 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кірове Великомихайлівського району Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянки України, одруженої, з середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених за ч.2 ст.185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції в ухвалі вказав, що при формулюванні обвинувачення чітко не вказано у який саме спосіб обвинувачені здійснювали саме таємне викрадення чужого майна, не відображена вартість кожного товару, викраденого у зазначені в обвинувальному акті дати, а лише є посилання на йогозагальну вартість, проте з чого вона складається, не зрозуміло.

Крім цього, як вказав суд, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ухвалою суду, яка була залишена без змін Апеляційним судом м. Києва, уже повертався прокурору для усунення недоліків, однак у ньому обвинуваченим було пред`явлено обвинувачення за ті ж діяння за ч.3 ст. 191 та ч.5 ст.27, ч.3 ст. 191 КК України. Однак, прокурор не усунувши недоліки відмічені в ухвалі суду про повернення обвинувального акта, в черговий раз направив обвинувальний акт до суду, при цьому з іншою правовою кваліфікацією, яка була здійснена шляхом повідомлення нової підозри після закінчення досудового розслідування та його строків.
Не погодившись з ухвалою суду прокурор Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає, що ухвала суду є не обґрунтованою та не законною, оскільки, на його думку, фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення Закону і статтю та формулювання обвинувачення чітко викладені та відповідають ст. 291 КПК України.
Викрадення товару ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відбувалося саме у таємний спосіб, як це і зазначено в обвинувальному акті.
Що стосується повідомлення нової підозри після закінчення строку досудового розслідування, то прокурор зазначає, що згідно ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор. Вимоги ст. 278 КПК України виконанні в повному обсязі.
Підставою для повідомлення нової підозри є встановлення додаткових фактичних обставин, а саме вчинення таємного викрадення майна ТОВ «Ашан Україна гіпермаркет», оскільки ОСОБА_6 , яка перебувала на посаді касира торгівельного залу вищевказаного товариства не було передано згідно актів-прийому передачі, звітів тощо товарно-матеріальні цінності. Отже, у зв`язку з тим, що товарно-матеріальні цінності ТОВ «Ашан Україна гіпермаркет» не було ввірено ОСОБА_6 та вони не перебували у її віданні, що передбачено диспозицією ст. 191 КК України, остання вчинила таємне викрадення чужого майна.
Як зазначає сторона обвинувачення, в ході досудового розслідування було встановлено достатність доказів для повідомлення нової підозри ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, апелянт посилається на те, що КПК України не міститься заборони, в частині пред`явлення підозри, після повернення обвинувального акту прокурору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачених, які погоджувались з думкою прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції встановив, що в порушення вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, оскільки він не містить формулювання обвинувачення відповідно до закону і з таким висновком погоджується колегія суддів.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведенихданих про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішеннями Європейського суду з прав людини.

Всупереч викладеному, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при викладенні як фактичних обставин кримінального провадження, так і при формулюванні обвинувачення, не вказана вартість кожного найменування товару, який викрадався 14.09.2015, 15.09.2015, 19.09.2015, 22.09.2015, 27.09.2015, а вказана лише загальна сума всього товару, яким заволоділи обвинувачені за всі дні, що свідчить про неконкретність пред`явленого їм обвинувачення, про що правильно вказав суд в ухвалі.

Обгрунтованими є і посилання суду на інші порушення КПК України допущені прокурором після повернення обвинувального акта прокурору ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2017року (а.п.31-32), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року (а.п.60-63), зокрема повідомлення нової підозри за ч.2 ст.185 КК України після закінчення досудового розслідування та його строків.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на ст. 279 КПК України, яка регулює порядок зміни повідомлення про підозру під час досудового розслідування, у даному випадку є недоречним, оскільки таке право прокурор має до завершення досудового розслідування, тобто до виконання вимог ст. 290 КПК України.
В подальшому обвинувачення може змінюватись прокурором виключно в порядку ст. 338 КПК України, під час судового розгляду кримінального провадження.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимогам КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених за ч.2 ст.185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.
Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1202/2018
Категорія: ч. 2 ст. 185 КПК України
Суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1