печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 про видачу (екстрадицію) від 29.03.2018 року,-
В С Т А Н О В И В:
У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 про видачу (екстрадицію) від 29.03.2018 року про видачу до Російської Федерації ОСОБА_3 для притягнення до кримінальної відповідальності. Із оскаржуваною постановою захисник, його довіритель, не погоджуються, оскільки вважають, що Генеральною прокуратурою України було поверхово проведено перевірку обставин, які перешкоджають екстрадиції, у зв`язку з чим всупереч положень ст. 589, ст. 590 КПК України було передчасне рішення про видачу ОСОБА_3 , яке підлягає скасуванню. У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скаргу підтримали з наведених у ній підстав і просили її задовольнити. Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги у повному обсязі, просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши скаргу з долученими до неї документами, слідчий суддя приходить до наступного. Так, відповідно до ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит. За ч.1 ст.591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою. З досліджених слідчим суддею документів встановлено, що постанова заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 29.03.2018 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_3 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, прийнята на підставі ст. 589 КПК України, вмотивована тим, що екстрадиційною перевіркою прокуратура Київської області не встановила обставин, передбачених ст. 589 КПК та міжнародними договорами, для відмови у видачі ОСОБА_3 , зокрема, враховано, що ОСОБА_3 статуса біженця не має, не являється громадянином України, за станом здоров`я може бути етапованим, до кримінальної відповідальності на території України не притягувався. При цьому, згідно положень вказаної статті Кодексу у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1)особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України. Особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України. Як зазначив у судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та заявник ОСОБА_3 , із наданням для огляду судом підтверджуючих документів, ОСОБА_7 звертався до Державної міграційної служби України з заявою про визнання ОСОБА_3 17.06.2016 подав до ДМС України заяву про визнання його біженцем або собою, що потребує додаткового захисту. За результатами викладеного в заяві від 17.06.2016 та проведеної співбесіди з громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 Головним Управлінням Державної міграційної служби у місті Києві складено висновок про відмову в оформленні документів для вирішення витання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, від 12.07.2016, на підставі якого головним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві прийнято наказ від 12.07.2016 №377 «Про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту гр. РФ ОСОБА_3 ».
Не погоджуючись з таким рішенням головного управління Державної міграційної служби місті Києві, ОСОБА_3 скористався правом на його адміністративне (досудове) оскарження, за результатами якого Державною міграційною службою України складено висновок за результатами розгляду скарги на рішення територіального округу ДМС про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, від 02.09.2016, на підставі якого Державною міграційною службою України прийнято рішення про відхилення скарги на рішення територіального округу ДМС про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 06.09.2016 №43-16.
Вважаючи вказане рішення Державної міграційної служби України протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, ОСОБА_3 у передбачений ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» строк звернувся з позовом до суду. 25 липня 2017 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва в складі колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_8 , судді ОСОБА_9 , ОСОБА_10 по адміністративній справі № 826/15462/16 було відмовлено в задоволенні позову громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення ДМС України № 43-16 від 06.09.2016 року, яким було відхилено скаргу представника ОСОБА_11 на рішення ГУ ДМС м. Києва про відмову в оформленні документів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у складі колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_12 апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2017 року було залишено без змін.
Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_13 від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 826/15462/16 (додаток № 4). Станом на 20 квітня 2018 року рішення по справі не прийнято. У зв`язку з чим, ГУ ДМС України в м. Києві 13 квітня 2018 року у відповідності до п. 4.7. Розділу IV Наказу МВС України № 649 від 07.09.2011 Про затвердження Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту термін дії довідки про звернення за захистом в Україні № 2016КYIV0049 було продовжено до 13.07.2018 року. Так, відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит. Виходячи із наведеного вище, з урахуванням існуванням обставин, за яких ОСОБА_3 на сьогодні не може бути виданий до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки касаційна скарга ОСОБА_3 Касаційним адміністративним судом України по справі № 826/15462/16, адміністративного позову по справі № 826/11529/17 Окружним адміністративним судом м. Києва та прийняття за ними остаточного рішення орган, уповноважений на прийняття рішення за запином про екстрадицію, не мав права вирішувати питання про видачу. Сукупність наведених обставин свідчить, що за наявності невирішених судових справ ОСОБА_3 , тобто без прийняття рішення про відсутність у останнього прав, наданих законодавством про біженців, є передчасним винесенням заступником Генерального прокурора постанови про його видачу, оскільки наслідком прийняття такого рішення є подальші дії щодо фактичної передачі такої особи під юрисдикцію запитуючої держави. Отже за станом на 29 березня 2018 року існували обставини, які перешкоджали прийняттю рішення за запитом, тому, слідчий суддя приходить до висновку про існування підстав для скасування оскаржуваної постанови. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 372, 588, 589, 590, 591 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 про видачу (екстрадицію) від 29.03.2018 року задовольнити.
Скасувати постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 про видачу (екстрадицію) ОСОБА_3 від 29 березня 2018 року. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 20.07.2018 року о14-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1