УХВАЛА

12 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 125/2485/15-к

провадження № 51-3068 км 18

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні подану в порядку ст. 380 КПК заяву прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції,

у с т а н о в и л а:

За вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24 травня 2017 року, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років. До набрання вироком законної сили місцевий суд залишив ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою.
Суд касаційної інстанції (далі Суд) постановою від 17 липня 2018 року частково задовольнив касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , скасував згадану ухвалу апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема статей 370, 419 КПК, і призначив новий розгляд у цьому суді.
До Суду надійшла заява прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, про роз`яснення вказаної постанови від 17 липня 2018 року. Посилаючись на те, що у ній Суд не розглядав питання щодо запобіжного заходу ОСОБА_4 , прокурор просить роз`яснити порядок виконання зазначеного рішення.
Процесуальним законом (Глава 32 КПК) регламентовано повноваження суду касаційної інстанції, межі перегляду цим Судом, а також зміст прийнятих рішень.
Статтею 380 КПК установлено підстави та порядок роз`яснення судового рішення. Як випливає з цієї норми права в її порядку Суд роз`яснює постанову, якщо вона є незрозумілою, з тих питань, які він вирішував у межах своєї компетенції при ухваленні судового рішення.
Зрозумілість рішення полягає в тому, що воно є доступним для сприйняття, дохідливим, таким, що не припускає варіантності свого тлумачення.
Суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Він може лише, змінивши форму викладення, більш повно, чітко і зрозуміло навести ті частини рішення, що породжують певні труднощі для однозначного сприйняття.
Наведені положення закону є імперативними й підлягають обов`язковому врахуванню судом, сторонами та іншими учасниками провадження при його здійсненні.
Проте, як убачається з тексту поданої прокурором заяви, у ній йдеться не про роз`яснення суті змісту постанови Суду від 17 липня 2018 року, а фактично про внесення до судового рішення в аспекті його виконання нових даних, які не були предметом розгляду під час касаційного провадження. Отже така заява не потребує вчинення процесуальних дій в порядку ст. 380 КПК.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 5 березня 2003 року № 5-рп/2003 у разі надходження запитів або звернень, зміст яких не відповідає закону або виходить за межі компетенції адресата, останній не зобов`язаний задовольняти вимоги запиту або приймати пропозицію, яка міститься у зверненні. Це випливає з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України.

З огляду на викладене, заява прокурора разом із усіма доданими до неї документами підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись статтями 369, 371 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Заяву прокурора повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3