АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/4514/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1512/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.ч. 1,2 ст.187 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.12.2017 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 грудня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Верхня Самара, Близнюківського району, Харківської обл., українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 17.09.2010 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 304,ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 25.10.2013р. умовно-достроково на 1 рік 5 місяців,
визнаний винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України з призначенням покарання:
- за ч.1 ст.187 КК України у виді 6 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.187 КК України у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 21.02.2016р. приблизно о 03 годині перебував поблизу будівлі кафе «У шефа», розташованого на території парку «Квітки Основ`яненко» за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 106, де помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_9 .
Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкритий напад, поєднаний із насильством, з метою заволодіння будь-яким майном належного ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 спочатку прослідував за ОСОБА_9 та наздогнав його під містом, який розташований біля будинку № 104 по вул. Москалівська. Потім ОСОБА_7 , наблизившись до ОСОБА_9 ззаду, використовуючи фактор несподіванки, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку правої скули потерпілого, від чого той упав на землю та втратив свідомість. В подальшому ОСОБА_7 , помітивши, що ОСОБА_9 прийшов до тями, продовжуючи свої насильницькі дії, наніс ще 4 удари кулаками рук в ділянку обличчя лежачого на землі потерпілого.
В результаті вчиненого нападу, поєднаного із насильством, ОСОБА_7 спричинив потерпілому синець на слизовій оболонці правої щоки, садно на слизовій оболонці верхньої губи та синець на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичного експерта № 1268-ая/16 від 26.02.2016.
Надалі ОСОБА_7 , використовуючи ту обставину, що потерпілий після отриманого тілесного ушкодження втратив свідомість, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, заволодів його майном, а саме: мобільним телефоном «Lenovo A358t», вартістю 1152 грн., грошовими коштами в сумі 1000 грн., які дістав із лівої кишені джинсів, а також грошовими коштами в сумі 60 грн., які дістав із задньої правої кишені джинсів потерпілого.
Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь майно потерпілого, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті противоправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2212 грн., з яких грошові кошти становлять загальну суму 1060 грн. та вартість мобільного телефону «Lenovo A358t» становить 1152 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №1384 від 29.02.2016
Крім того, ОСОБА_7 02.03.2016 приблизно о 01 годині 50 хвилин перебуваючи поблизу домоволодіння № 90 по вул. Жутівській м. Харкова, помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_10 .
Саме в той час ОСОБА_7 , відчуваючи безкарність за раніше вчинений розбійний напад у відношенні ОСОБА_9 , вирішив вчинити відкритий напад, поєднаний із застосуванням насильства, з метою заволодіння будь-яким майном ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 прослідував за ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_3 , а потім, наблизившись до ОСОБА_10 ззаду, наніс один удар кулаком в ділянку потилиці останнього, від чого той упав на землю. Продовжуючи свої насильницькі дії, ОСОБА_7 наніс ще приблизно 8-10 ударів кулаком правої руки та ногами по голові і тулубу лежачого на землі ОСОБА_10 .
В результаті вчиненого нападу, поєднаного із насильством, ОСОБА_7 спричинив потерпілому поєднану закриту щелепно-лицьову травму у вигляді поперечного перелому лівої виличної кістки та косого перелому спинки носу у середній третині без зміщення, черепно-мозкову травму у вигляді струсу мозку з легкими клінічними проявами та наявністю синців в правій та лівій навколо очних ділянках, забиті рани (після первинної хірургічної обробки) в потиличній ділянці та слизовій оболонці нижньої губи.
Закрита щелепно-лицьова травма не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів та відноситься до середнього ступеню тяжкості, а забиті рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалість яких перевищує 6 днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день), що підтверджено висновком судово-медичного експерта № 1475-ая/16 від 05.05.2016.
Надалі ОСОБА_7 , використовуючи ту обставину, що ОСОБА_10 після отриманих тілесних ушкоджень не міг чинити активний опір, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, заволодів його майном, а саме: ноутбуком «Fujitsu Siemens» моделі «Е8020D», вартістю 650 грн., перехідником з роз`ємами Micro-USB Тип В та Micro-USB Тип А вартістю 48 грн. 33 коп., які дістав із рюкзака, а також мобільним телефоном моделі «Аlkatel 10-60D one touch», вартістю 304 грн. 16 коп., який дістав із правої кишені його брюк.
Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь майно потерпілого, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1002 грн. 49 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №1525 від 15.03.2016р.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_8 подали на нього апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненнями просить вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.12.2017 року скасувати призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обгрунтування апеляційних вимог посилається на однобічність судового розгляду, фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, відхилення його клопотань щодо встановлення доказів про його невиновність, порушення права на захист, застосування до нього недозволених методів дізнання та незаконне перебування під вартою з 3 березня 2016 року, а не з 5 березня, як вказано у вироку.

Захисник, адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.12.2017 року скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обгрунтування вимог вказує на те, що під час досудового слідства та судового розгляду було порушено право на захист його підзахисного та мали місце неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Крім того заначає, що всі докази, які були враховані для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 були сфальсифіковані співробітниками поліції та прокуратури, а органами досудового розслідування та судом було допущено грубе порушення норм кримінально-процесуального закону.

Вказує на незаконе тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки його затримали 03.03.2016 року, а міру запобіжного заходу йому було обрано судом 05.03.2016 року, крім того вказано, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою приймав участь захисник ОСОБА_11 , але документів якіб підтверджували її повноважання на участь у справі в матеріалах провадження відсутні.

Посилається і на те, що основним доказом вини ОСОБА_7 у скоєнних злочинах є покази його сусіда ОСОБА_12 , який був допитаний в якості свідка, та ці покази були спростовані, як обвинуваченим так і свідком ОСОБА_13 , який вказав на наявність у ОСОБА_14 ноутбуку та телефону, яких він раніше не бачив та ОСОБА_14 не має доходів оскільки не працює, ціж ноутбук та телефон були вилучені у ОСОБА_14 під час досудового слідства. Крім того обвинувачений та свідок ОСОБА_13 вказували, що в кінці лютого бачили ОСОБА_14 зі слідами крові на одежі та саднами на руках.

Вкаузє і на те, що слідством було сфабриковано впізнання потерпілим ОСОБА_7 як людини скоївшої розбійний напад, оскільки напад на потерпілого було скоєнно вночі під мостом де немає освітлення та потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння. Крім того від отриманого удару потерпілий декілька разів втрачав свідомість та зміг вказати лише на те, що це був хлопець зі світлим волассям середнього зросту років 25-27 хоча зріст ОСОБА_7 -197 см. Та інших прикмет він не запам`ятав, але 04.03.2016 р. впізнав ОСОБА_7 по фотокартці, як людину, що скоїла напад.

Крім того заначає про нанаявність висновків судово-фоноскопічної експертизи, яка в повній мірі підтверджує виновність у скоєнні злочинів ОСОБА_14 , а не ОСОБА_7 , але судом дані вказаний висновок не був прийнятий до уваги.

Вислухавши доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги; пояснення прокурора , який заперечував проти їх задоволення ; вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції шляхом:

допиту потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив , що 20.02.16р., після 22 год., він відпочивав в кафе , де вжив приблизно 200-250 гр. горілки. Там познайомився з ОСОБА_15 . Приблизно 3 години 21.02.16 р. пішов додому і по дорозі під мостом йому по голові було нанесено удар від якого він втратив свідомість . Прийшовши до тями побачив незнайомого чоловіка , який обшукував його , а потім наніс ще 4 удари кулаком по голові , від яких потерпілий знов втратив свідомість. У нього було викрадено 1060 грн. та мобільний телефон. Нападника роздивився добре і потім впізнав його у відділенні поліції. Категорично наполягає на тому , що нападником був ОСОБА_7 ;

допиту свідка ОСОБА_16 , яка повідомила, що разом зі своїм знайомим ОСОБА_17 приймала участь у якості понятого при впізнанні весною 2106 року потерпілим ОСОБА_9 двох осіб, з яких одна з якою потерпілий відпочивав в кафе , а інша особа яка безпосередньо вчинила на нього напад. Потерпілий впізнавав цих осіб впевнено , впливу на потерпілого не було;

допиту потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 02.03.16р. , біля 2 години повертався додому. Коли йшов по вул. Жутівській то помітив, що за ним хтось йде , а потім йому по голові було нанесено удар від якого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями , побачив хлопця , який наніс йому 8-10 ударів кулаками та ногами по голові та тулубу, приказував мовчати , зняв з нього сумку з ноутбуком, а з кишені забрав телефон та скрився. Потерпілий нападника роздивився добре оскільки ніч була ясною, місце освітлено і потім впізнав його в ході розслідування. Категорично наполягає на тому , що нападником був ОСОБА_7 ;

допиту свідка ОСОБА_18 , який пояснив , що знімав кімнату в квартирі де також мешкали ОСОБА_7 та ОСОБА_19 з малолітньою дитиною. З ними у нього були дружні відносини. 20 лютого 2016 року , біля 23 год., в кафе, розташованому у парку ім. Квітки Основ*яненко, він познайомився з потерпілим ОСОБА_9 , з яким разом відпочивали та вживали спиртне. Після вони у двох залишили приміщення кафе, зустріли ОСОБА_7 , який пішов разом з потерпілим ОСОБА_9 у бік мосту , а свідок ОСОБА_20 залишився в кафе до 5 ранку наступного дня . Наступного дня , близько 10 год. до свідка прийшов ОСОБА_21 питав де можна продати телефон і просив поїхати з ним у ломбард. Вони були у двох ломбардах в одному з яких ОСОБА_21 сдав телефон за 800 грн. , а потім пригощав свідка пивом. Також свідок пояснив, що на початку березня 2016 року він з обвинуваченим, випивши пива в кафе біля заводу ОСОБА_22 , повертались додому. Коли свідок затримався по нужді, то побачив , що біля них пройшов невідомий чоловік за яким пішов ОСОБА_21 . Після цього, наздоганяючи їх , свідок бачив невідомого чоловіка, який намагався піднятися з землі, але ОСОБА_21 вже не було . Близько першої години до кімнати ОСОБА_20 обвинувачений заніс ноутбук з зарядкою , просив перевірити його працездатність та зберігати до продажу на радіоринку. Хоча свідок розумів що ноутбук викрадений , він погодився на це. Наступного дня свідок їздив з ОСОБА_21 в ломбард здавати телефон ОСОБА_23 . Свідок не цікавився звідкіля телефон у обвинуваченого, а оскільки ОСОБА_21 не мав ідентифікаційного коду , телефон було здано на паспорт та код свідка. Свідок підтвердив , що ОСОБА_24 спочатку дійсно вважала , що саме свідок вчинив ці злочини, але потім розібралася, стала мешкати з ним і через місяць вони виїхали до Одеси на заробітки;

допиту свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що разом з ним в комунальній квартирі мешкали ОСОБА_21 з співмешканкою ОСОБА_19 та ОСОБА_15 . В березні ОСОБА_25 показував свідку ОСОБА_13 старий ноутбук та телефон і цікавився можливістю їх продажу. ОСОБА_25 був з тілесними ушкодженнями. Після цього був заарештований ОСОБА_7 . ОСОБА_19 потім нервувала і казала , що винуватий ОСОБА_25 , але через деякий час стала мешкати з ним разом, а потім виїхала на заробітки до Одеси;

допиту свідка ОСОБА_26 , який здавав кімнати ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та ОСОБА_20 , і пояснив, що ОСОБА_19 спочатку мешкала з ОСОБА_21 та своїм сином, а після арешту обвинуваченого, з ОСОБА_20 . Потім ОСОБА_24 поспіхом виїхала не розрахувавшись за квартиру;

допиту свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що обвинувачений був співмешканцем його доньки ОСОБА_19 . Вони жили разом з онуком свідка ОСОБА_28 . ОСОБА_24 та ОСОБА_21 сварились за гроші. Потім онук сказав свідку , що донька поїхала на заробітки з чоловіком на ім`я ОСОБА_29 , а з 22 липня 2016 р. вона перебуває у розшуку;

шляхом вивчення письмових доказів :

протоколів впізнання потерпілим ОСОБА_9 окремо свідка ОСОБА_20 , як особи, яка відпочивала з потерпілим в кафе в ніч нападу , і окремо обвинуваченого ОСОБА_21 , як особи , яка безпосередньо здійснила на потерпілого розбійний напад;

довідки ломбарду «Центральний» з якої вбачається , що ОСОБА_7 звертався 23.02.16 р. для отримання кредиту під заставу телефона «Леново»;

розрахункової квитанцій, з якої вбачається , що потерпілий ОСОБА_30 викупив , належний йому телефон, який був закладений ОСОБА_21 , з ломбарду «Центральний»;

відеозапису від 23.02.16р. з ломбарду «Капітал» , де ОСОБА_7 намагався здати під заставу телефон «Леново»;

висновку судово-медичної експертизи від 26.02.16р. з якого вбачається кількість, характер, механізм утворення, ступінь тяжкості та час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_30 ;

протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_30 , в ході якого останній розповів та показав обставини скоєння злочину відносно нього , як зазначено вище;

висновку судово-медичної експертизи про те, що пояснення потерпілого в ході слідчого експерименту не суперечать судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень;

протоколу огляду телефона «Леново» у якості речового доказу;

висновку товарознавчої експертиз з якої вбачається вартість викраденого у ОСОБА_30 мобільного телефону;

протоколу огляду місця нападу на потерпілого ОСОБА_10

протоколу впізнання за фотознімками потерпілим ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_21 , як особи , яка безпосередньо здійснила на потерпілого розбійний напад;

протоколу впізнання особи за фотознімками відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 не впізнав фото свідка ОСОБА_20 , як особу , що напала на нього;

протоколів огляду ноутбука та телефону «Алкатель», які добровільно видав свідок ОСОБА_20 та постанов про визнання їх речовими доказами;

договору ПТ «Ломбард 585» про надання ОСОБА_20 кредиту в розмірі 50 грн. під залог телефону «Алкатель»

висновку товарознавчої експертизи з якої вбачається вартість викраденого у ОСОБА_10 мобільного телефону та ноутбуку;

висновку судово-медичної експертизи від 05.05.16р. з якого вбачається кількість, характер, механізм утворення, ступінь тяжкості та час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_31

протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_32 , в ході якого останній розповів та показав обставини скоєння злочину відносно нього , як зазначено вище;

висновку судово-медичної експертизи про те, що пояснення потерпілого в ході слідчого експерименту не суперечать судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень;

протоколу одночасного допиту свідка ОСОБА_18 та підозрюваного ОСОБА_7 з залученням захисника, в ході якого ОСОБА_20 поясняв про відомі йому обставини так , як наведено вище , а ОСОБА_21 відмовився від дачі пояснень, не зважаючи на те, що ОСОБА_20 фактично викривав ОСОБА_21 ;

протоколу одночасного допиту свідка ОСОБА_13 та підозрюваного ОСОБА_7 з залученням захисника, в ході якого ОСОБА_13 поясняв про відомі йому обставини так , як і в судовому засіданні , а саме. Пояснив, що він бачив ОСОБА_20 з тілесними ушкодженнями ; ОСОБА_20 в присутності ОСОБА_21 цікавився у свідка де можна продати телефон та ноутбук ; кому вони належали ( ОСОБА_21 , ОСОБА_20 або були крадені) свідку не відомо і він не цікавився ; свідок ОСОБА_24 після затримання ОСОБА_21 співмешкала з ОСОБА_20 добровільно,

повно та всебічно встановив фактичні обставини справи і винність ОСОБА_7 в розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_9 , поєднаному з насильством небезпечним для здоров`я особи , яка зазнала нападу, та в розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_10 , поєднаному з насильством небезпечним для здоров`я особи , яка зазнала нападу, вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій.

В мотивувальній частині вироку, суд навів переконливі докази вини ОСОБА_7 , розкрив їх зміст та дав їм належну оцінку, з якою колегія суддів погоджується і наводити її вдруге вважає недоцільним.

Також суд ретельно проаналізував заперечення захисту щодо незгоди з обвинуваченням та його недоведеності, і визнав ці заперечення необґрунтованими, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого стосовно того, що ОСОБА_33 був фактично затриманий 3 березня 2016 року і до 5 березня 2016 року незаконно тримався в Жовтневому ВП Київського ВП ГУЕП в Харківскій області були предметом спеціальної перевірки прокуратури Харківської області та суду. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30 червня 2017 року вказані обставини не знайшли свого підтвердження (а.с.63-65 т.2) Зазначена постанова стороною захисту не оскаржена і набрала чинності. Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 5 березня 2016 року , при обранні запобіжного заходу з участю захисника ОСОБА_11 підозрюваний ОСОБА_7 не повідомляв, що був фактично позбавлений волі з 3 березня ; повідомив , що до нього не застосовувались недозволені методи досудового розслідування; заперечував свою провину у скоєні злочину і просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. В постанові зазначено , що ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України не затримувався. Вказана постанова також набрала чинності. Повноваження захисника ОСОБА_11 на участь в судовому засіданні при обранні запобіжного заходу , в яких сумнівається захисник , перевірені слідчим суддею, який допустив останнього для участі в судовому розгляді клопотання слідчого. (а.с.54-55 т.1 кп.) Судом також було витребувано та вивчено журнал обліку затриманих осіб відповідно до якого в період з 3 березня по 5 березня 2016 р. ОСОБА_7 до відділення поліції де доставлявся (а.с.231-238 т. 1)

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого стосовно того , що матеріали кримінального провадження були сфальшовані слідчим також перевірялись у встановленому законом порядку і були предметом спеціальної перевірки прокуратури Харківської області . Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30 червня 2017 року вказані обставини не знайшли свого підтвердження (а.с.63-65 т.2) Зазначена постанова стороною захисту не оскаржена і набрала чинності.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого стосовно того, що злочин вчинено свідком ОСОБА_20 , а ОСОБА_21 лише здав телефон потерпілого ОСОБА_30 до ломбарду , не знаючи , що він викрадений , спростовуються не тільки поясненнями свідка ОСОБА_20 , а на сам перед поясненнями потерпілих.

При цьому потерпілий ОСОБА_30 , який безпосередньо до нападу на нього спілкувався в кафе з раніше незнайомим ОСОБА_20 , не вказав в ході досудового слідства, що напад було скоєно саме ним, а вказав лише про те, що вони з ОСОБА_20 були разом в кафе та вживали спиртне. При цьому ОСОБА_30 впізнав ОСОБА_21 як особу , яка безпосередньо вчинила на нього напад. Враховуючи, що до нападу потерпілий не знав особисто ні ОСОБА_21 ні ОСОБА_20 , колегія суддів вважає , що підстав сумніватись в його об`єктивності нема , оскільки підстав для обмови потерпілим ОСОБА_21 за рахунок захисту інтересів ОСОБА_20 відсутні.

Зазначене стосується і епізоду розбійного нападу на ОСОБА_32 , який впізнав у якості нападника ОСОБА_21 і не впізнав фото ОСОБА_20 у якості нападника . Підстав недовіряти поясненням потерпілого ОСОБА_32 теж немає.

Протоколи впізнання потерпілими складені відповідно до вимог КПК України, впізнання проведено з участю понятих, зауважень від учасників слідчих дій не надходило. (а.с.31-34, 35-38, 100-101, 104-106 к.п.).

Посилання захисту та обвинуваченого на те, що ОСОБА_30 , будучи у стані алкогольного сп`яніння та втрачаючи свідомість під час нападу міг помилитись є лише припущенням . При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до дослідницької частини судово-медичної експертизи ОСОБА_30 , коли останній безпосередньо після нападу звернувся до лікарні, то мав «ясну свідомість на фоні алкогольного сп`яніння» а.с.29 т.1 кп.)

Посилання захисту та обвинуваченого щодо непризначення судом експертизи по встановленню ступеню тяжкості алкогольного сп`яніння потерпілого ОСОБА_30 є безпідставними , оскільки судом було витребувано інформацію з лікарні невідкладної медичної допомоги де зазначено, що при надходженні ОСОБА_30 пройшов лише алкотест, який був позитивний , але кров на алкоголь не відбиралась (а.с.102 т.2).

Посилання захисника , що потерпілі під впливом слідчого впізнали обвинуваченого , як особу , яка здійснила напад , а потім підтвердили це в суді є безпідставними.

Інші посилання захисника та обвинуваченого, які стосуються того, що свідок ОСОБА_13 отримав від ОСОБА_20 гроші за квартиру , які були отримані після закладення в ломбарді ОСОБА_21 телефону ОСОБА_34 , ОСОБА_13 бачив у ОСОБА_20 телефон та ноутбук і останній цікавився їх продажем, саме ОСОБА_20 добровільно видав ноутбук та телефон потерпілого ОСОБА_32 , були ретельно з*ясовані в суді першої інстанції.

ОСОБА_20 з цих обставин дав пояснення , які наведені у вироку і повністю пояснюють та спростовують позицію обвинуваченого ОСОБА_21 про те, що злочини вчинив ОСОБА_20 . ОСОБА_20 допитувався і на досудовому слідстві , де давав аналогічні пояснення . При одночасному допиті ОСОБА_21 , в присутності захисника, ці пояснення не заперечував а відмовився від дачі своїх пояснень .

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_20 до затримання ОСОБА_21 мешкали в одній квартирі і між ними були дружні відносини, тому посилання обвинуваченого на те, що ОСОБА_20 його обмовив незрозумілі.

Пояснення свідка ОСОБА_13 стосуються лише того, що він знає про те, що обвинувачений та ОСОБА_20 мешкали в одній квартирі та про їх взаємовідносини ; ОСОБА_35 отримував від ОСОБА_20 платню за квартиру ; бачив у ОСОБА_20 певні речі , про продаж яких він цікавився. Звідкіля ОСОБА_20 отримує кошти на сплату кімнати і чи це не викрадені речі , ОСОБА_35 не цікавився.

Зазначені дані не є достатніми для спростування обґрунтованого висновку органу досудового слідства та суду першої інстанції стосовно винуватості ОСОБА_21 у скоєнні розбійних нападів.

Посилання захисника та обвинуваченого на те, що ОСОБА_20 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за розбійні напади , а ОСОБА_21 лише за крадіжки , також не доводять , що розбійні напади на ОСОБА_30 та ОСОБА_36 вчинив ОСОБА_20 .

Посилання захисту та обвинуваченого на пояснення ОСОБА_21 та ОСОБА_37 про те, що наприкінці лютого 2016р. ОСОБА_20 прийшов додому з саднами на руках та слідами крові на одежі , а потім цікавився щодо ноутбуку те телефону не доводять його нападу на на ОСОБА_36 , оскільки з пояснень потерпілого не вбачається, що останній бився з особою яка на нього напала , встиг спричинити йому тілесні ушкодження або замарати кров`ю.

З пояснень того ж свідка ОСОБА_37 в ході досудового слідства ОСОБА_20 повідомив, що подрався з невідомою особою на ж/д ст. Леваді, яка знаходиться в іншої частині міста ніж місце нападу на ОСОБА_36 (а.с.130 т.2 к.п.) .

Посилання на захисника необхідність проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_20 в ході досудового слідства, не зважаючи на те, що останній відмовився від її проходження , зважаючи на викладені вище обставини є безпідставним.

Посилання захисника на те, що співмешканка ОСОБА_38 записала телефонні розмови з ОСОБА_20 де він визнавав факт здійснення ним розбійних нападів є безпідставним. Суд першої інстанції дослідив висновок експерта в якому мається роздруківка цих телефонних розмов. (а.с.185-196 т.1) Зміст розмов носить загальний , завуальований характер з натяками з боку жінки на певну винуватість чоловіка в притягненні третьої особи до кримінальної відповідальності. Будь яких певних, категоричних висновків щодо скоєння розбійних нападів саме ОСОБА_20 а не ОСОБА_21 , або невинуватості ОСОБА_21 по іншим причинам зі змісту цих розмов зробити неможливо.

Як вбачається з матеріалів провадження , диск з аудіо записами надав слідчому захисник , який отримав його від ОСОБА_24 . Ніхто з учасників процесу не заперечує , що ОСОБА_24 могла записати свої розмови саме з ОСОБА_20 і цей запис є аутентичним. Але , з врахуванням невизначеного змісту зазначених розмов, проведення судово-фоноскопічної експертизи на предмет ідентифікації голосу саме ОСОБА_20 є недоцільним.

Посилання захисника та обвинуваченого на необґрунтовану відмову суду у виклику свідка ОСОБА_39 є безпідставним , оскільки останній є малолітньою особою , його виклик до суду та допит можливі через законного представника з участю педагога, психолога (ст. 226 КПК України) , а судом було встановлено , що законний представник ОСОБА_24 переховується як від родини так і від правоохоронців. Суд зі свого боку виконав усі можливі , передбачені КПК України дії (приводи, призначення відеоконференцій для допиту за можливим місцезнаходженням свідка), щоб з`ясувати місцезнаходження та допитати ОСОБА_24 , але це виявилось неможливим.

Посилання захисту та обвинуваченого на те, що суд не допитав у якості свідків ОСОБА_40 та ОСОБА_41 понятих при впізнанні потерпілим ОСОБА_36 обвинуваченого , як особи , що вчинила розбійний напад не є підставою для визнання судового розгляду неповним, оскільки сам потерпілий при допиті в судовому засіданні підтвердив факт впізнання ним обвинуваченого.

Посилання захисту та обвинуваченого на те, що суд першої інстанції порушував вимоги КПК України та проявляв необ`єктивність , відмовляючи в задоволенні клопотань сторони захисту є безпідставними. Клопотання обвинуваченого та захисника розглядались судом відповідно до вимог КПК України вмотивованими ухвалами або на місці, з фіксацією в журналі судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому суд задовольняв клопотання обвинуваченого та захисника про витребування документів та допиту свідків , якщо вони стосувались предмету доказування та були належним чином обґрунтовані. Відмови в задоволенні клопотань обвинуваченого та захисника на які вони посилаються в своїх апеляційних скаргах суд мотивував належним чином (а.с.24, 81-82, 95-96,118 т.2).

Посилання обвинуваченого в доповненнях до апеляційної скарги на підкуп ОСОБА_20 слідчого та прокурора за непритягнення до кримінальної відповідальності , а також на залежність головуючого судді першої інстанції від прокурора, який має компрометуючи суддю матеріали , підлягає перевірці в рамках кримінального провадження , але в матеріалах провадження даних про такі звернення до правоохоронних органів з боку захисника або обвинуваченого відсутні.

Враховуючи зазначене , колегія суддів вважає вирок законним та достатньо обґрунтованим, і в межах доводів апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -