Справа № 214/5417/15-к
1-кп/214/43/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000288, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 31.05.2015 щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_6 ще на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Він може незаконно впливати на потерпілу та переховуватись від суду або вчинити інші кримінальні правопорушення.
Представник потерпілої підтримав заявлене прокурором клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив замінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.
Захисник ОСОБА_5 покладалась на розсуд суду.
Вислухавши клопотання прокурора, думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора в повному обсязі та відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи питання про запобіжний захід, який був обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Такий запобіжний захід не може продовжуватись за відсутності обставин, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується, відноситься до категорії тяжких та вчинений ним у період відбування покарання призначеного з випробуванням за місцем свого мешкання. Окрім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, характеризується з нейтральної сторони, що дає підстави вважати, що останній, знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, переховуватися від органів досудового розслідування, суду та незаконно впливати на потерпілу.
При цьому, заявлені ризики, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу та його продовження, не зменшились й продовжують існувати та виправдовують обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативних запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту за місцем реєстрації, суд, враховуючи наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам у кримінальному провадженні.
З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Таким чином, суд вважає, що прокурор довела наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та приходить до висновку, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ще на 60 днів, підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 315-317, 331, 369, 372, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити ще на 60 днів, тобто строком до 19 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1