Справа №577/4064/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/462/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/4064/16-к за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_7 на вирок Буринського районного суду Сумської області від 30 січня 2018 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_12 (із доповненнями) просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий виправдувальний вирок, оскільки обвинувачення ґрунтується на домислах та припущеннях, досудове слідство та судове провадження було одностороннім, необ`єктивним і упередженим. Під час проведення з ним слідчих дій він перебував у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, внаслідок чого не міг себе адекватно поводити, що підтверджується медичною довідкою, яка не була досліджена та взята судом до уваги. Також не були встановлені всі обставини події, зокрема місце отримання потерпілим поранення, не взято зразки для проведення експертиз, не допитані всі свідки, не встановлені інші обставини, показання одних свідків були надані під тиском сторони обвинувачення, інших є суперечливими та не можуть бути допустимими і достовірними доказами, а показання експерта є двозначними, на його руках та одежі не було виявлено слідів крові, у задоволенні клопотання про проходження поліграфа було відмовлено. Кім того, вказує на те, що з потерпілим він мав дружні відносини, а тому умислу та мотиву на заподіяння смерті у нього не було, з матеріалами справи в суді першої інстанції він ознайомлений не був;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить змінити вирок суду та зарахувати ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст.72 КК України в редакції ЗУ від 26.11.2015, враховуючи положення ст.5 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить залишити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 без задоволення, оскільки дослідивши та давши належну оцінку наявним у кримінальному провадженні доказам, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинення злочину та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України.

Вироком Буринського районного суду Сумської області від 30.01.2018 ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_10 зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 10.08.2016 до 20.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 по день ухвалення вироку з розрахунку день за день.

Відповідно до вироку суду, 09.08.2016 близько 20-00 години ОСОБА_10 , знаходячись у веранді буд. АДРЕСА_2 та вживаючи з ОСОБА_13 спиртні напої, під час словесної сварки з останнім, з мотивів неприязні, вхопив зі столу кухонний ніж та цілеспрямовано наніс клинком потерпілому один удар в ділянку живота в середній третині праворуч, спричинивши тілесні ушкодження від яких ОСОБА_13 помер.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги прокурора, доводи захисника ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, а щодо апеляційної скарги прокурора поклався на розсуд суду, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка не підтримала жодної апеляційної скарги та просила залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не вчиняв злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення ним інкримінованого йому злочину були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням на обвинувачення була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази.

Як вбачається із показань обвинуваченого ОСОБА_10 , наданих останнім в ході судового розгляду даного кримінального провадження та його остаточної позиції захисту, він свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що у нього не було умислу та мотиву на вбивство ОСОБА_13 , оскільки він давно підтримував з ним дружні відносини. 09.08.2016 він перебував за місцем проживання потерпілого по АДРЕСА_2 , де разом з останнім, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вживали спиртні напої. Між ними на побутовому грунті виник конфлікт, після якого ОСОБА_14 пішов, а він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 продовжили випивати. Що було далі, коли пішов ОСОБА_15 , він не пам`ятає, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Також пояснив, що він лівша та майже все робить лівою рукою.

На підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілого та свідків, які були допитані у встановленому законом порядку та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від дачі показань.

Зокрема, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 надав показання, згідно яких 09.08.2016 близько 20-00 години йому зателефонувала ОСОБА_17 та повідомила, що ОСОБА_10 підрізав його брата ОСОБА_13 , який потім помер. Також потерпілий пояснив, що дружніх стосунків у брата з ОСОБА_10 не було, але вони часто разом вживали спиртні напої.

Як пояснила суду першої інстанції свідок ОСОБА_17 , 09.08.2016 близько 20-00 години в с. Шпотівка вона поверталася додому та бачила як ОСОБА_10 йшов по вул. Зарічній в напрямку будинку його батьків, тримаючи в руці ніж, на лезі якого була кров. Приблизно через 5-10 хв. вона підійшла до ОСОБА_18 (сусідки ОСОБА_13 ), яка повідомила, що останній лежить підрізаний на подвір`ї ОСОБА_19 . Зайшовши на подвір`я побачила, що на землі у дворі недалеко від входу лежав ОСОБА_13 , який ще був у свідомості, в районі живота він держав руками рану та був у крові. Коли вийшла з двору, то побачила як від помешкання батьків по вулиці йшов ОСОБА_10 , який зайшов у двір потерпілого ОСОБА_13 , а потім пішов у напрямку свого місця проживання. Також їй відомо, що ОСОБА_10 лівша.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що 09.08.2016 близько 20-00 години поблизу свого будинку на АДРЕСА_2 вона зустріла ОСОБА_18 та бачила як до двору ОСОБА_21 зайшов ОСОБА_13 , який був зігнутий та тримався рукою за живіт. По дорозі в сторону мешкання своїх батьків мимо них йшов ОСОБА_10 , який перебував у стані сп`яніння та у руці тримав ніж. Через 15 хв. ОСОБА_10 повернувся та пішов до свого будинку, але ножа у нього в руках вже не було. Також вона бачила як ОСОБА_17 пішла до двору ОСОБА_21 та питала у ОСОБА_13 хто його підрізав.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що увечері 09.08.2016 знаходилась на вул. Зарічній в с. Шпотівка та бачила як з двору буд. АДРЕСА_2 вийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які дійшли до буд. № 4, де ОСОБА_13 , тримаючись рукою за правий бік, який був у крові, зайшов у двір. ОСОБА_10 пішов прямо, тримаючи у руці ніж, на якому також була кров. Після цього, вона зайшла до вказаного двору та побачила, що у дворі лежить ОСОБА_13 , який був ще при свідомості. При цьому була присутня ОСОБА_17 . Через 15 хв. вона побачила, що ОСОБА_10 повертається назад, але вже без ножа. Спочатку він зайшов до двору ОСОБА_13 , а потім пішов у напрямку свого місця проживання.

Свідок ОСОБА_22 , яка є матір`ю ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що в серпні 2016 року (в той день, коли працівники поліції у її будинку проводили огляд) додому прийшов її син ОСОБА_10 , який був у нетверезому стані, побув дві-три хвилини та пішов до себе додому. Через деякий час приїхали працівники поліції з понятими та вилучили у неї вдома ніж, походження якого вона не знає. Зазначила, що її син лівша.

З показань свідка ОСОБА_15 , допитаного судом у режимі відеоконференції, вбачається, що 09.08.2016 близько 16-00 години він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за місцем мешкання останнього по АДРЕСА_2 розпивали спиртні напої. В ході розпивання спиртного між ними виникла сварка та бійка, після якої ОСОБА_14 босий пішов додому. Приблизно через 10-15 хв. прийшла мати ОСОБА_14 ОСОБА_23 , забрала взуття сина та пішла. Близько 18-00 години ОСОБА_15 також пішов до себе додому, а ОСОБА_10 та ОСОБА_13 залишилися вдвох. Йому відомо, що ОСОБА_10 лівша.

Свідок ОСОБА_14 (також допитаний у режимі відеоконференції) пояснив, що 09.08.2016 близько 16-00 години він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 у належному ОСОБА_13 будинку розпивали спиртне, під час чого між ними виникла сварка на підґрунті старих образ, яка переросла у незначну бійку. Приблизно о 17-00 годині він пішов додому.

Свідок ОСОБА_23 надала суду першої інстанції аналогічні показання, які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які були присутніми в якості понятих при проведенні влітку 2016 року огляду домоволодіння АДРЕСА_3 батьків обвинуваченого ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , суду першої інстанції пояснили, що на столі в кухні у їх присутності працівники поліції вилучили ніж, на якому були сліди крові.

Будучи допитаними у якості свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які були присутніми в якості понятих під час проведення 10.09.2016 слідчого експерименту за участю обвинуваченого в домогосподарстві АДРЕСА_2 , в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_10 розповідав, де він взяв ніж та як наніс удар ОСОБА_13 . Вказані показання про обставини вчиненого ним злочину він давав добровільно, без будь-якого впливу чи примусу, жодних зауважень та скарг не висловлював, поводив себе адекватно і свідомо. Крім того, на слідчій дії був присутній захисник. Також свідки підтвердили, що на дослідженому в суді відеозаписі слідчий експеримент зафіксовано повністю від початку до кінця, і що послідовність відображених подій відповідає дійсності.

Вказані вище показання потерпілого та свідків об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні і також підтверджують факт вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, а саме з:

- протоколом огляду місця події від 09.08.2016 та фототаблицею до нього, згідно яких на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 в ході огляду було виявлено труп потерпілого ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду місця події від 10.08.2016 та фототаблицею до нього, згідно яких у буд. АДРЕСА_2 в ході огляду у присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 було виявлено та вилучено ніж зі слідами бурого кольору;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.08.2016 за участю ОСОБА_10 і відеозапису до нього, з яких вбачається як він у присутності захисника ОСОБА_28 та понятих ОСОБА_26 і ОСОБА_27 розповів про обставини та спосіб вчинення ним злочину, зокрема пояснив і одночасно продемонстрував, що між ним та потерпілим ОСОБА_13 виникла сварка. В момент коли вони стояли один напроти одного приблизно на відстані одного метра, він взяв на столі ніж та наніс удар ножем ОСОБА_13 . Якою рукою брав ніж пояснив, що не пам`ятає, але зазначив, що він лівша, тому мав нанести удар лівою рукою;

- висновком судово-медичної експертизи № 150 від 09.09.2016, згідно якого смерть ОСОБА_13 настала внаслідок проникаючого поранення передньої черевної стінки з пошкодженням тканини печінки та ускладненням у вигляді внутрішньочеревної кровотечі;

- висновком судово-цитологічної експертизи № 249 від 09.09.2016, згідно якого при дослідженні ножа, вилученого 10.08.2018 під час огляду місця події, на його клинку знайдена кров. При серологічному дослідженні крові знайдений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові на ножі можливе від особи, в організмі якої знаходиться антиген Н, в тому числі і від самого ОСОБА_13 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 339 від 27.09.2016, згідно якого колото-різане ушкодження передньої поверхні черевної стінки праворуч ОСОБА_13 утворилося від колючо-ріжучої дії плоского клинкового знаряддя, типу клинка ножа, в тому числі вилученого 10.08.2018 під час огляду місця події;

- висновком додаткової судово-медичної експертизи від 29.11.2017 (до висновку експерта № 150 від 09.09.2016), згідно якого для заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому в ділянку живота лівою рукою, більш ймовірно, що нападник та потерпілий в момент їх заподіяння, знаходилися у вертикальному положенні обличчям один до одного, на що вказує напрямок раньового каналу в ділянці живота потерпілого. Враховуючи дані слідчого експерименту, при розташування потерпілого і обвинуваченого (як вказав останній), удар повинен був нанесений ОСОБА_10 лівою рукою в ділянку передньої черевної стінки потерпілому, на що вказує напрямок раньового каналу;

- аналогічними показаннями експерта ОСОБА_29 , допитаного судом першої інстанції в якості свідка, який підтвердив свій висновок, згідно яких у разі, якщо обвинувачений та потерпілий стояли обличчям один до одного, то удар ОСОБА_10 був нанесений потерпілому лівою рукою. Заподіяний удар є небезпечним для життя, оскільки ним було пошкоджено печінку. Перебування потерпілого у стані сильного алкогольного сп`яніння відтермінувало настання його смерті та дало можливість деякий незначний час рухатись.

Оцінюючи кожний вказаний вище і наведений у вироку доказ винуватості ОСОБА_10 з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічній, повній й неупередженій перевірці всіх доводів апеляційної скарги та обставин кримінального провадження, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним вище доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про недопустимість такого доказу як проведений з ним слідчий експеримент через те, що під час проведення з ним цієї слідчої дії він перебував у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, внаслідок чого не міг себе адекватно поводити, то вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки в ході проведення цієї слідчої дії він давав пояснення в присутності свого захисника та двох понятих, які (поняті) в судовому засіданні підтвердили добровільність надання обвинуваченим показань, а також пояснили, що він перебував у нормальному (адекватному) і свідомому стані, що також вбачається і з відеозапису вказаної слідчої дії. Крім того, ОСОБА_10 не скаржився на стан свого здоров`я, який міг би яким-небудь чином перешкоджати проведенню слідчого експерименту або ж ставив під сумнів об`єктивність повідомлених ним обставин, які у свою чергу б не відповідали дійсності.

При цьому, наявна в матеріалах кримінального провадження медична довідка, на яку посилається обвинувачений як на обґрунтування своїх апеляційних вимог, судом першої інстанції не досліджувалася, оскільки учасники судового провадження не заявляли будь-яких клопотань про дослідження вказаного документа (доказу), а тому вона і не бралася судом до уваги при ухваленні вироку, що відповідає загальним засадам кримінального провадження, зокрема таким як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та як диспозитивність.

Є необґрунтованими також доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 з приводу того, що обвинувачення ґрунтується на домислах та припущеннях, а також, що досудове слідство та судове провадження було одностороннім, необ`єктивним і упередженим, оскільки висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів в обвинувальному вироку викладені в точних і категоричних судженнях, які виключають будь-які сумніви з приводу належності, достовірності, допустимості та достатності того чи іншого доказу, а судове рішення вмотивоване судом належним чином, де зазначено про прийняття одних і відхилення інших доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив місце вчинення злочину, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки при формулюванні обвинувачення визнаного доведеним та викладенні його у вироку, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 завдав удар ножом потерпілому ОСОБА_13 , знаходячись у веранді буд. АДРЕСА_2 , що фактично і є місцем вчинення інкримінованого злочину.

Твердження обвинуваченого про те, що поза увагою суду залишилися шапка та швабра з кров`ю, виявлені під час огляду місця події за місцем проживання потерпілого, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки вказані речі доказами не визнавалися та не приєднувалися до матеріалів кримінального провадження, а тому відповідно і не досліджувалися в суді першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження.

Не заслуговують на увагу колегії судів також доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту досудового слідства, зокрема про те, що слідчим не були відібрані зразки для проведення експертиз та не допитані всі свідки, оскільки підставами для проведення слідчої дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети, а прийняття відповідного рішення щодо необхідності проведення тієї чи іншої слідчої дії відноситься виключно до компетенції конкретного слідчого, що здійснює досудове розслідування, та який діючи в межах кримінального процесуального законодавства досліджує обставини, що мають суттєве значення для кримінального провадження, надає їм належну правову оцінку та забезпечує прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (дискреційні повноваження слідчого).

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду і доводи ОСОБА_10 про суперечливість показань свідків, оскільки показання одних доповнюють та підтверджують показання інших свідків, і є послідовними щодо обставин, які мали місце як до, так і після вчинення ним злочину.

Зокрема, показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_23 у своїй сукупності підтверджують те, що 09.08.2016 близько 16-00 години останні разом з ОСОБА_10 за місцем мешкання потерпілого по АДРЕСА_2 вживали спиртні напої, під час чого між ними виникла сварка та бійка, після якої ОСОБА_14 пішов додому, а потім ОСОБА_15 близько 18-00 години, в той час як ОСОБА_10 та ОСОБА_13 залишилися вдвох.

Показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 у свою чергу встановлюють ті обставини, що 09.08.2018 близько 20-00 години ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 виходили з двору домогосподарства АДРЕСА_2 . Потерпілий тримаючись рукою за правий бік, який був у крові, зайшов до двора сусіднього дому № 4, а ОСОБА_10 пішов прямо в сторону будинку своїх батьків та через деякий повернувся без ножа, зайшов до двору ОСОБА_13 , після чого пішов у напрямку свого місця проживання.

Вказані обставини в тій частині, що ОСОБА_10 пішов з ножом до будинку своїх батьків, а прийшов вже без нього, підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_22 (матері ОСОБА_10 ).

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги доводи сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_25 не могла бути присутньою у якості понятої під час проведення огляду місця події, в ході якого було вилучено ніж, через її родинні зв`язки з потерпілим, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що вона є сестрою дружини брата потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_16 , не є родичом самого потерпілого та не входить до кола осіб, визначених кримінальним процесуальним законом у п.1 ч.1 ст.3 КПК України, та не є особою, яка напряму чи будь-яким іншим чином заінтересована в результатах кримінального провадження.

До того ж, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про те, що який-небудь із вказаних свідків повідомляв відомі їм обставини вчинення злочину в суді першої інстанції під тиском правоохоронних органів. При цьому, свідки в судовому засіданні давали показання будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і будь-яких заяв від них щодо можливого здійснення незаконного впливу на них не надходило, а тому підстав не довіряти цим доказам колегія суддів не вбачає.

Є належним чином вмотивовані і висновки суду першої інстанції відносно доводів сторони захисту про те, що на руках обвинуваченого та одежі не було виявлено слідів крові, що спростовується показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_29 , згідно яких від нанесення удару в живіт та пошкодження живота фонтана крові не буде, оскільки ніж заходить та виходить щільно, і більша частина крові лишається у порожнині живота, кров буде лише на лезі ножа. Можливість потрапляння крові на руки чи одежу можливо лише у тому випадку, коли особа, що завдала удару, торкалася потерпілого в місця поранення, що не відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження.

Також суд першої інстанції постановив вмотивовану ухвалу щодо відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про проведення експертизи за допомогою технічного засобу типу «поліграф», оскільки отримання доказів у таких спосіб не відповідає (не передбачене) положеннями кримінального процесуального законодавства України, який визначає єдиний порядок здійснення кримінального провадження на території держави.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги обвинуваченого, обставини та факти, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення відносно доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено не було.

Крім того, належним чином перевіривши заперечення ОСОБА_10 про відсутність у нього умислу на заподіяння смерті ОСОБА_16 , на що обвинувачений посилався за змістом поданої ним апеляційної скарги, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх такими, що не відповідають дійсності та матеріалам кримінального провадження.

Мотивуючи свій висновок про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_10 саме на вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_13 , суд першої інстанції виходив із сукупності всіх обставин вчиненого злочину та наявності відповідних доказів.

Зокрема, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сукупністю всіх обставин вчиненого діяння доведені зміст і спрямованість умислу обвинуваченого на умисне вбивство потерпілого, зокрема те, що ОСОБА_10 хоча й наніс одне ножове поранення потерпілому, але воно було спричинене навмисно та в місце розташування життєво важливого органу (печінки) з послідуючим пошкодженням, що знаходиться у прямому причинному зв`язку із смертю потерпілого. Також обвинувачений з метою збереження життя не намагався надати жодної допомоги потерпілому та викликати на місце події швидку медичну допомогу.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, умисне нанесення удару ножем у даному випадку свідчить про умисел на позбавлення особи життя, з огляду на його характер, спрямованість, локалізацію та поведінку обвинуваченого після вчинення злочину. Нанесення одного удару ножем саме у життєво важливий орган людини, що супроводжувалось ненаданням медичної допомоги потерпілому та не вжиттям заходів для виклику швидкої медичної допомоги, обґрунтовано оцінено судом першої інстанції як бажання настання смерті потерпілого, тобто як ознака суб`єктивної сторони складу такого злочину як умисне вбивство.

При цьому, суд цілком правильно врахував поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувала події та їх стосунки, які періодично разом вживали спиртні напої, в тому числі в день вчинення злочину, на ґрунті чого між ними і виник конфлікт.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 198 від 07.09.2016 обвинувачений ОСОБА_10 страждав на час вчинення інкримінованого йому діяння психічними розладами та розладами поведінки внаслідок вживання алкоголю. На час інкримінованого діяння перебував у стані простого алкогольного сп`яніння та не знаходився в стані афекту, як психологічної підстави сильного душевного хвилювання, тобто є осудною особою.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження в суді першої інстанції знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, однак ця обставина жодним чином не впливає на законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення, тим більше, що таке право ОСОБА_10 зміг в повній мірі реалізувати в апеляційному суді, так як за відповідним клопотанням до початку апеляційного розгляду по суті останній ознайомився з матеріалами даного кримінального провадження в повному обсязі.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді першої інстанції, які були б підставою для скасування ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_10 судового рішення, під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено не було.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про застосування відносно ОСОБА_10 положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) та зарахування йому періоду перебування під вартою з 21.06.2017 по 21.06.2018 з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то вони не можуть бути прийнятими до уваги.

Так, відповідно до ч.2 ст.439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції.

Зокрема, як дійшла висновку об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 06.06.2018, положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України за № 838-VIII від 26.11.2015 (зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день за два дні позбавлення волі) застосовуються по 20.06.2017 включно, а в редакції Закону України за № 2046-VIII від 18.05.2017 (один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі) починаючи з 21.06.2017, незалежно від того, коли було вчинено злочин.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного Суду, яка є обов`язковою для виконання судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зарахував ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі лише з 10.08.2016 по 20.06.2017 включно, оскільки з 21.06.2017 на обвинуваченого розповсюджується ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України за № 2046-VIII від 18.05.2017, внаслідок чого апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав ані для скасування вироку суду, ані для його зміни як про це поставлені питання в апеляційних скаргах обвинуваченим та прокурором, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Буринського районного суду Сумської області від 30 січня 2018 року відносно ОСОБА_30 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_31 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4