Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4072/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

представника потерпілої: ОСОБА_9

потерпілої: ОСОБА_10

представника цивільного

відповідача: ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002018 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванопіль, Чуднівського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 135 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю у його діях складу даного злочину.

- за ч. 2 ст. 286 КК України засуджено на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 78201 грн. та моральну шкоду в розмірі 120 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати понесені НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області за проведення експертиз в розмірі 3246,84 грн. та витрати понесені ЖВ КНДІСЕ за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 1057,20 грн.

Речові докази по справі:

- Автомобіль марки „Fiat Doblo р.н. НОМЕР_1 , автомобіль „Volkswagen T-4 р.н. НОМЕР_2 , автомобіль „ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_3 , які зберігаються на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів (м.Житомир, вул. Баранова, 84) - повернуто власникам.

- Подушку безпеки з автомобіля „Volkswagen T-4 р.н. НОМЕР_2 , яка зберігається в камері зберігання речових доказів Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області - знищено.

Арешт накладений на автомобіль „Volkswagen T-4 р.н. НОМЕР_2 , а також земельну ділянку площею 0,0646 га, розташовану по вул. Чуднівській, 170, у м. Бердичеві - не скасовано.

Арешт накладений на автомобіль „ВАЗ 21063 р.н. з НОМЕР_4 , який належить потерпілій - скасовано.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 23.12.2015 року близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Т4 р/н НОМЕР_5 , що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , рухався по правій смузі проїзної частини вул. Чуднівська м.Бердичева, в напрямку с. Скраглівка, Бердичівського району, Житомирської області.

Наближаючись до будинку № 79 вищевказаної вулиці, водій ОСОБА_7 , проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 1.5, п. 1.10, «дорожні умови», дорожня обстановка», п.2.3 «б», п.10.1, п.11.3 Правил дорожнього руху України, безпричинно виїхав на зустрічну смугу руху, і не дотримуючись безпечної дистанції до автомобіля Fiat Doblo р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 , якого об`єктивно спроможний був виявити, та який знаходився в нерухомому стані попереду, в зустрічному напрямку біля правого краю проїзної частини, по напрямку руху до вул. Володарського м. Бердичева, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду, скоїв дотичне зіткнення з передньою лівою боковою частиною автомобіля Fiat Doblo р/н НОМЕР_1 де, продовжуючи рух по зустрічній смузі і, не реагуючи на створену ним аварійну обстановку, передньою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв зіткнення з передньою частиною автомобіля ВАЗ 21063 р/н з НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів водію автомобіля ВАЗ НОМЕР_7 ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер з пошкодженням тканини легенів, розриву серця, тупої травми грудної клітки, що призвело до розвитку гострої внутрішньої кровотечі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 327 від 21.03.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з його смертю.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 1.5, п. 1.10, «дорожні умови», «дорожня обстановка», п. 2.3 «б», п. 10.1, п. 11.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Окрім того, ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що відразу ж після скоєння вказаної ДТП він, розуміючи, що здійснив дорожньо-транспортну пригоду, та, маючи реальну можливість впевнитись у тому, що потерпілий ОСОБА_13 перебуває в небезпечному для його життя та здоров`я стані і позбавлений можливості самостійно вжити заходів до самозбереження, умисно не виконав вимоги п. 2.10 «а», «г», «д», «е» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. Тобто, не залишившись, водій ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності за скоєне, пішов з місця дорожньо-транспортної пригоди, не надавши допомогу потерпілому ОСОБА_13 , якого своїми діями поставив у небезпечний для життя та здоров`я стан, в силу чого ОСОБА_13 був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

Вказані дії обвинуваченого було кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 135 ч. 1 КК України, як за відоме залишення без допомоги ОСОБА_13 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, яка мала змогу надати йому допомогу і сама поставила його в небезпечний для життя стан.

Суд першої інстанції виправдав обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 135 КК України у зв`язку з відсутністю у його діях складу даного злочину, вказавши, що одразу після скоєння злочину обвинувачений певний час залишався на місці дорожньо-транспортної пригоди. За цей час він з`ясував, що водій автомобіля, з яким сталось зіткнення, загинув, а іншими присутніми на місце аварії було викликано лікарів швидкої допомоги.

Крім цього, суд вказав, що відповідальність за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 135 К України може наставати лише у випадку наявності у діях винного прямого умислу (усвідомлення того, що інша особа знаходиться в небезпечному для життя стані, він зобов`язаний і має можливість надати їй допомогу, і відмовляється від цього) та прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 135 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин провадження, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні в сторону пом`якшення.

На думку захисту, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку, про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства, мотивуючи тим що він частково визнав вину, з потерпілою не примирився.

Вказує, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю добровільно відшкодував заподіяну шкоду потерпілій, примирився з нею та вона не наполягає на суворості покарання.

Також, зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, встановлені під час розгляду справи обставини, що пом`якшують його покарання публічне вибачення перед потерпілою, характеризуючі дані обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання та попередньої роботи характеризується позитивно, доглядає батька похилого віку, добровільно частково відшкодував моральну шкоду в розмірі 78 000 грн., щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю та розслідуванню злочину.

Вказує, що згідно розписки, потерпіла ОСОБА_10 примирилась із ОСОБА_7 та отримала від нього додатково кошти, в розмірі 186 000 грн. за відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП. Потерпіла просила, щоб ОСОБА_7 звільнили від відбування покарання з випробовуванням.

Захисник просить вирок суду щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання змінити, звільнивши його від відбуття покарання з випробовуванням встановивши іспитовий строк 3 (три) роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Також, просить скасувати арешт з автомобіля Volkswagen Т4 р/н НОМЕР_8 та земельної ділянки площею 0,0646 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , оскільки шкода потерпілій відшкодована.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і ніким із апелянтів не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, а також і висновки суду про виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 135 КК України.

Покарання ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом було враховано тяжкість вчиненого злочину та його наслідки, обставини, що пом`якшують його покарання часткове добровільне відшкодування шкоди та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху притягується не вперше, та вже вдруге керуючи джерелом підвищеної небезпеки спричинив смерть людини, часткове визнання вини, характеризуючі дані, сімейний стан та думку потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання.

Призначене обвинуваченому покарання з врахуванням обставин вчиненого злочину, його суспільної небезпеки та наслідків, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для визнання його несправедливим внаслідок його суворості не має, не дають для цього підстав і інші доводи апеляційної скарги захисника, що стосуються даних про особу обвинуваченого його сімейного стану, відшкодування обвинуваченим після ухвалення вироку шкоди потерпілій та її змінена позиція щодо міри покарання в суді апеляційної інстанції, оскільки думка потерпілої не є визначальною по справах зазначеної категорії.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме за порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та до нього судом застосовувалися положення ст. 75 КК України, колегія суддів переконана, що за таких обставин повторне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробування, очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, як засудженим, так й іншими особами.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_8 про скасування арешту з автомобіля Volkswagen Т4 р/н НОМЕР_8 та земельної ділянки площею 0,0646 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , то вони на думку колегії суддів підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 14.07.2016 року ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області було накладено арешт на вищевказане майно. (Т. 1 а.п. 157-158)

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , відпали підстави, за яких суд першої інстанції продовжив дію заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна з метою забезпечення відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди, оскільки шкода обвинуваченим потерпілій відшкодована у повному об`ємі, що вона підтвердила у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, доводи захисника підлягають задоволенню, а накладений арешт на майно скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Скасувати арешт з автомобіля Volkswagen Т4 р/н НОМЕР_8 та земельної ділянки площею 0,0646 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: