Справа № 182/844/18
Провадження № 1-кп/0182/455/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.04.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2015 за № 0001539 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не працює, неодружений, з освітою середньою, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
законного представника
потерпілого ОСОБА_6 ,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 в період з 1-го до 8-го травня 2015 р. (точну дату встановити не надалося можливим) приблизно о 22.00 год. в порушення вимог ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується право на недоторканість житла, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу власника, навмисно з метою крадіжки, всупереч волі власника квартири ОСОБА_5 , через незачинене вікно незаконно умисно проник в приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 21.01.2014 належить на праві власності ОСОБА_5 . Не виявивши майна, яке може бути викрадене, аналогічним способом покинув квартиру.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що на початку травня 2015 р. у вечірній час, він проходив по АДРЕСА_3 . Неподалік від КЗ «НЗОШ № 13» у будинку на 1-му поверсі він побачив відчинене вікно. Через це вікно він потрапив до кухні квартири. Обійшов квартиру, яка складалася з 2-ох кімнат. При цьому присвічував собі ліхтариком. Оскільки у квартирі не було нічого цінного, що можна було викрасти, він через вікно виліз на вулицю. У квартирі нічого не викрав. Шкодує, що скоїв злочин.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що квартира АДРЕСА_2 належить йому на підставі рішення суду після смерті батька. Про обставини вчиненого злочину він пояснити нічого не може. Претензій до ОСОБА_3 він не має.
Законний представник потерпілого ОСОБА_6 показала, що після смерті її цивільного чоловіка, з яким вона має спільну дитину, вона з 2013 р. тривалий час не могла потрапити у квартиру, т.я. ОСОБА_7 змінила замок. 24.02.2015 їй подзвонили сусіди, що відкрито вікно у кімнаті. Вона викликала поліцію, але потрапити у квартиру не змогла. 09.05.2015 їй знову подзвонили сусіди і сказали, що відкрито вікно у кухні. Вона знову подзвонила у поліцію, на цей раз вони змогли потрапити у квартиру, де були відсутні багато речей. Разом з тим, вона вважає, що речі викрав не ОСОБА_3 й вірить його показам, що він нічого у квартирі не брав. Претензій вона до обвинуваченого не має.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена.
Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Також суд враховує обставини справи; особу винного, який не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але перебуває на обліку у лікаря нарколога по наркоманії з 2010 р.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає визнання вини, щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, матеріальний стан обвинуваченого, його згоду на оплату штрафу, суд вважає необхідним обрати йому мінімальне покарання у межах санкції частини статті, за якої кваліфіковані його дії, у виді штрафу.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази: сліди пальців рук та сліди низу взуття, які знаходяться у камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл.. знищити.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні трасологічних експертиз, згідно довідок, на суму 1 880 грн. 56 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази: сліди пальців рук та сліди низу взуття, які знаходяться у камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл.. знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні трасологічної експертизи 1 880 (одну тис. вісімсот вісімдесят) грн. 56 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1