Справа № 727/4966/18
Провадження № 1-кп/727/261/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю учасників кримінального судового провадження:

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 в його інтересах представника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7

сторони захисту: - захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за участю обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Шевченківського районного суду м. Чернівці обвинувальний акт в рамках кримінального провадження за №0000288 від 03.02. 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, українця громадянина України, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 4 ст. 296 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком від 12.10.2012 року Першотравневого районного суду м. Чернівці за ст. 185 ч.3 КК України до 3 х років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000288 від 03.02. 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.4 ст. 296 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження, терміну дії застосованих, відповідно до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, а також відносно ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисником ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_14 з тримання під вартою на домашній арешт за місце постійного проживання останнього.

Прокурор мотивує доводи клопотання тим, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів передбачених ч. 4 ст. 296, а ОСОБА_14 також і за ст.. 121 ч.1 КК України, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Вважає, що на період розгляду заявленого клопотання стороною обвинувачення існують ризики щодо кожного з обвинувачених, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує необхідність запобіганням спробам: 1) переховуватися від суду, як на території України так і за її межами з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; 2) незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки є прямими очевидцями незаконних злочинних діянь, судом свідки безпосередньо в залі суду допитані не були 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення. Просить клопотання задовольнити в повному обсязі та продовжити термін дії застосованого запобіжного заходу до обвинувачених, зокрема, до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту строком на два місяці з покладенням певних обов`язків на останніх; до ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою на два місяці.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_14 з тримання під вартою на домашній арешт заперечив, обґрунтовуючи думку тим, що ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушеннях за ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, вчинені із застосування насильства, один з яких із умисним спричиненням тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння; дані злочини передбачають покарання до восьми років позбавлення волі, а тому вважає, що суворість покарання є достатньо вагомою причиною, яка спонукатиме ОСОБА_14 вжити будь-яких заходів для уникнення покарання та переховуватися від суду, зважаючи на те, що останній на стадії досудового розслідування не з`являвся до слідчого, скрився, був оголошений в розшук та фактично затриманий на підставі ухвали слідчого судді, на території Київської області; вважає, що ОСОБА_14 , будучи на волі незаконно впливатиме на свідків, які не були допитані в суді, впливатиме і на об`єктивність судового розгляду надання суду показів іншими обвинуваченими. А, тому, зважаючи на суворість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_14 , його соціальні зв`язки, - не працевлаштованість, постійного місця проживання, відсутність сім`ї та осіб, які потребують постійного стороннього догляду з боку ОСОБА_14 , його вік, стан здоров`я, відсутність будь яких фізичних вад, про що стороною захисту не надано доказів, а саме не можливості його перебування в ізоляції; а також зважаючи на суспільний інтерес, який на думку сторони обвинувачення переважає правило поваги до особистої свободи, просив відмовити в задоволенні клопотання захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 .

Потерпілий ОСОБА_4 в його інтересах представник ОСОБА_5 висловивши відповідно думку на розсуд суду по заявленому клопотанню прокурора про продовження терміну дії застосованих до обвинувачених запобіжних заходів, при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу, заявленого захисником ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 думку змінили і підтримали клопотання сторони захисту, потерпілий пояснив, що претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_14 не має та просить його суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 по заявлених клопотаннях сторони обвинувачення, прокурора та сторони захисту захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 виніс на розсуд суду.

Інші учасники процесу, - обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 і їх інтересах захисники не заперечували проти заявленого клопотання прокурора щодо продовження застосованого, відповідно до ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_14 з тримання під вартою на домашній арешт. Останній в його інтересах захисник не заперечували щодо клопотання прокурора відносно продовження терміну дії запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Заслухавши відповідно думку кожного з учасників процесу з приводу заявлених клопотань - стороною обвинувачення, прокурором та стороною захисту суд приходить до наступного.

Вимогами ч.2 ст. 331 КПК України визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Обвинувачені і в їх інтересах захисники не заперечували про отримання в установленому законом порядку клопотання прокурора.

Судом установлено, що під час до судового розслідування кримінального провадження слідчим суддею 13.03. 2018 року відносно ОСОБА_14 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відповідно було застосовано 05.05. 2018 року та 10.05. 2018 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На підставі ухвали суду, після надходження в суд обвинувального акту в рамках кримінального провадження за №0000288 від 03.02. 2018 року щодо обвинувачених ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.4 ст. 296 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, на підставі ухвали суду від 15.05. 2018 року було застосовано до обвиунваченого ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжний заході у вигляді домашнього арешту, який 09.07. 2018 року було продовжено в установленому законом порядку. Термін дії застосованих відповідно до обвинувачених запобіжних заходів спливає 06.09. 2018 року.

Згідно ст.. 183 ч.1 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: мають здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права. Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, виначеним законом.

Вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується тощо. Суд зобов`язаний враховувати обставини індивідуального характеру, перелік яких передбачений ст. 178 КПК для оцінки ризиків, які можуть служити разом з підставами, визначеними ст. 177 КПК, загальним підставою для продовження терміну утримання під вартою.

Отже, виходячи з наведених вимог чинного закону, вирішуючи питання про продовження терміну дії застосованих запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , та запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд враховує і вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", «Харченко проти України», згідно із якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення…;

При вирішенні клопотання про продовження терміну дії щодо застосованого до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними та такими, що обумовлені і пов`язані із особою та продовжують мати ризики, зокрема - переховування обвинуваченого ОСОБА_14 від суду, зважаючи на тяжкість санкцій статей за пред`явленим обвинуваченням і покарання, що йому загрожує. При цьому, суд враховує і те, що 21.02.2018 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України, яке скеровано за місцем реєстрації та проживання останнього у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, відповідно до вимог ч.1 ст.278 КПК України. Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_16 від 27.02.2018 року підозрюваного ОСОБА_14 оголошено в розшук. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.02.2018 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_14 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З протоколу затримання особи, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_14 був затриманий о 13 год. 40 хв. 12.03.2018 року; останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі і на строк до 8-ми років.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" роз`яснив, що при вирішенні питання доцільності застосування тримання обвинуваченого під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання, соціальних зв`язків, тощо.

З врахуванням наведеного, судом з`ясовано за матеріалами кримінального провадження і соціальні зв`язки ОСОБА_14 , зумовлені моральністю, наявністю місця проживання, родом його заняття, майновим станом, сімейними зв`язками, стану здоров`я, зокрема, ОСОБА_14 зареєстрований в АДРЕСА_4 та входить до складу сім`ї власника ОСОБА_17 , як заявник, а не як член сім`ї; останній не має власного майна та згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно не являється співвласником вказаного майна за місцем реєстрації. За місцем реєстрації ОСОБА_14 характеризується позитивно, однак з характеристики за підписом селищного голови ОСОБА_18 не вбачається за який період проживання на території селищної ради, ОСОБА_14 позитивно характеризується. ОСОБА_14 офіційно не працював до затримання; дані про це відсутні в матеріалах справи, є не одруженим; матеріали провадження не містять даних і про наявність на утриманні ОСОБА_14 неповнолітніх дітей та осіб, які потребують стороннього догляду. Даних про те, що останній, за станом здоров`я не може перебувати під вартою відсутні. Наведене в сукупності відповідало меті, з урахуванням якої було застосовано до ОСОБА_14 такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Обставина відшкодування потерпілому ОСОБА_4 матеріальної і моральної шкоди, на думку суду, не зумовлює перевагу щодо вищенаведеного та як вбачається з доводів потерпілого, дану обставину він просив врахувати при призначенні ОСОБА_14 міри покарання. Крім цього, зважаючи на суспільний інтерес, який, із урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, позиціями, викладеними в п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», суд, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. При цьому, судом звертається увага, що у клопотанні захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу не обумовлено який слід застосувати вид домашнього арешту цілодобовий чи ні з застосуванням електронних засобів контролю; не надано доказів підтвердження тому, що дійсно ОСОБА_14 на даний час фактично проживає в АДРЕСА_4 , а також не надано доказів незадовільного стану здоров`я останнього, а отже будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що дані заходи забезпечення кримінального провадження не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_14 на даному етапі, судом не встановлено

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, зокрема в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. п. 79….зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обгрунтованою, не можна вирішувати абстрактно, воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин…Запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Продовжуючи термін дії тримання обвинуваченого ОСОБА_14 під вартою, суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України») та не вбачає підстав до зміни запобіжного заходу останньому з тримання під вартою на інший вид запобіжного заходу.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується пред`явленого обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні злочинів відносно потерпілих із застосуванням насильства, завдання тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, суд, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Крім наведеного, судом встановлено, що відповідними ухвалами від 05.05.2018 р. слідчого судді Шевченківського райсуду м. Чернівці було застосовано запобіжні заходи відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту терміном дії до 21.05.2018 року, з врахуванням того, що обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який відноситься до тяжких злочинів

Положенням ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Доцільність продовження терміну дії застосованих відповідно запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_11 на момент розгляду питання в засіданні зумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 ч. 1 КПК України, які не зменшилися, це - перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, - вчиненні нових кримінальних правопорушень; - переховування від суду, зважаючи на санкції статей пред`явленого обвинувачення, а тому суд вважає, що ризики продовжують мати місце. При цьому, суд виходить з з`ясованих в судовому засіданні обставин і перевірених даних, що характеризують особу обвинуваченого, а саме наявності на утриманні ОСОБА_11 неповнолітньої дитини, зважаючи на те, що останній є єдиною працездатною особою, те, що останній визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, розкаявся, працює, зважаючи і на те, що судовий розгляд по справі не завершено, не допитані потерпілі, свідки не представлені стороною обвинувачення і не досліджені письмові докази не допитані обвинувачені, вважає за необхідне продовжити термін дії запобіжного заходу ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_19 обов`язків - не залишати місце постійного проживання без дозволу суду з 22 годин до 07 годин ранку наступного дня та прибувати до суду за першою вимогою, що не буде перешкодою в процесій поведінці останнього.

Також, вирішуючи питання про продовження терміну дії застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_12 суд з врахуванням особи останнього, з врахуванням пред`явленої обґрунтованої підозри і відповідно обвинувачення ОСОБА_12 , а також з врахуванням того, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину за ст. 296 ч.4 КК України, розкаявся, має постійне місце проживання і реєстрації, одружений, працює, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд незважаючи на те, що продовжують мати ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме це - ризик переховування від суду, ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, ризик впливу на потерпілих, свідків і з врахуванням того, що в судовому засіданні не допитані потерпілі, свідки не досліджені письмові докази кримінального провадження, суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти ризикам наведеним вище, а тому відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , з з`ясованих обставин і перевірених матеріалів, слід продовжити термін дії запобіжного заходу, термін дії якого спливає 12.07. 2018 року у вигляді домашній арешт та зобов`язати ОСОБА_12 виконати ряд обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не залишати місце постійного проживання без дозволу суду з 22 годин до 07 годин ранку наступного дня та прибувати до суду за першою вимогою, що не буде перешкодою в процесій поведінці останнього.

Вирішуючи питання по клопотанню прокурора відносно продовження терміну дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_13 домашнього арешту, суд оцінює в сукупності усі обставини, у тому числі тяжкість злочину (ч. 4 ст. 296 КК України), який, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу ОСОБА_13 , те, що останній визнав вину, розкаявся. З урахуванням встановлених при застосуванні останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обгрунтування клопотання, тяжкості обвинувачення у сукупності з даними особи обвинуваченого, його міцних соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, працевлаштування, а також тих обставини, що судовий розгляд по справі не завершено, безпосередньо в залі суду не допитані потерпілі свідки, не досліджені письмові докази, суд вважає, що ризики, зокрема - переховування ОСОБА_13 від суду, вчинення нових кримінальних правопорушень, впливу останнього на потерпілих, свідків продовжують існувати, а тому вважає наявними підстави для застосування (продовження терміну дії) до обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, не залишати місце постійного проживання без дозволу суду з 22 годин до 07 годин ранку наступного дня та прибувати до суду за першою вимогою, що не буде перешкодою в процесій поведінці обвинуваченого.

Вказані вище обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ще більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, тому є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч.6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_14 спливає 06.09. 2018 року, обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 відповідно 06.09. 2018 року, а розгляд кримінального провадження не завершено з об`активних причин, а саме не закінчено дослідження письмових доказів з переглядом відеозаписів слідчих дій, не допитано свідків та відповідно обвинувачених за прийнятим порядком і обсягом дослідження доказів (ст.. 349 КПК Україи), суд на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 176-178, 181, 183, 193-194, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, - У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження терміну дії застосованих відповідно до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заснованих до ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити термін дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України на строк до 05 листопада 2018 року до 14.30 год.

Копію ухвали направити до ДУ Чернівецький слідчий ізолятор № 33 для відома.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити термін дії застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України до двох місяців, а саме до 05 листопада 2018 року до 24 години.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: 1) прибувати до прокурора або суду за першою вимогою; 2) не залишати в період з 22.00 години вечора до 07.00 години ранку місце свого проживання за адресою: с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області без дозволу прокурора або суду та з`являтися до суду за першою вимогою.

Копію ухвали для негайного виконання направити відповідному органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_11 - до Новоселицького ВП ГУНП в Чернівецькій області.

Продовжити термін дії застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканця АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України до двох місяців, а саме до 05 листопада 2018 року до 24 години.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки: 1) прибувати до прокурора або суду за першою вимогою; 2) не залишати в період з 22.00 години вечора до 07.00 години ранку місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу прокурора або суду та з`являтися до суду за першою вимогою.

Копію ухвали для негайного виконання направити відповідному органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_12 , а саме Шевченківський ВП ЧМР ГУНП в Чернівецькій області.

Продовжити термін дії застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканця АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України до двох місяців, а саме до 05 листопада 2018 року року 24 години.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні обов`язки: 1) прибувати до прокурора або суду за першою вимогою; 2) не залишати в період з 22.00 години вечора до 07.00 години ранку місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 без дозволу прокурора або суду та з`являтися до суду за першою вимогою.

Копію ухвали для негайного виконання направити відповідному органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_13 - Сторожинецький ВП ГУНП в Чернівецькій області.

Копія ухвали підлягає врученню стороні обвинувачення та стороні захисту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1