Вирок
Іменем України

25.06.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова,
в складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу № 0000051 від 27 березня 2018 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Красноіванівка Пятихатського р-ну Дніпропетровської області, українця, громадянина України, розлученого, раніше не судимого, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець за призовом під час мобілізації, на особливий період, головного сержант командира відділення 1 аеромобільно - десантного взводу 4 аеромобільно - десантної роти 2 аеромобільно - десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , прапорщика,

про обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-

встановив:
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи військову службу на посаді головного сержанта командира відділення 1 аеромобільно - десантного взводу 4 аеромобільно - десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, 29 травня 2016 року близько 08 год. 00 хв. без будь - яких поважних причин не з`явився з щорічної основної відпустки за 2015 рік наданої останньому згідно наказу командира частини №110 від 13 травня 2016 року з 16 травня 2016 року по 28 травня 2016 року до місця служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокована у АДРЕСА_2 .
27 березня 2018 року близько 10 год. 00 хв. прапорщик ОСОБА_4 самостійно повернувся на військову службу шляхом з`явлення у військову прокуратуру ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ), та приступив до виконання обов`язків з військової служби, а вільний від військової служби час у період з 29 травня 2016 року 08 год. 00 хв. до 27 березня 2018 року 10 год. 00 хв. проводив на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише обвинуваченого ОСОБА_4 оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, вільний від військової служби час у період з 29 травня 2016 року 08 год. 00 хв. до 27 березня 2018 року 10 год. 00 хв. проводив на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби
Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості.
За таких обставин суд визнає, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.
При цьому суд, враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, спосіб вчинення злочину, обставини які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу підсудного, який раніше не судимий, розлучений, вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, з застосуванням ст. ст. 75,76 КК України.
Цивільних позовів по справі не заявлялося.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити за ч.4 ст.407 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обв`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1