Справа № 308/3948/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Ужгородського МРВ з питань пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді подання провідного інспектора Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання провідного інспектора Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року.

В обґрунтування подання інспектор Ужгородського МРВ з питань пробації посилається на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком один рік.

ОСОБА_5 раніше судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ст. 7-3 КПК України застосовані заходи виховного характеру.

Зазначає, що розпорядження № 308/3948/14-к від 19.12.2015 року та вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року відносно ОСОБА_5 в Ужгородський МРВ кримінально-виконавчої інспекції надійшли 02.03.2015 року та в той же день були прийняті до виконання. Цього ж дня кримінально-виконавчою інспекцією були надіслані повідомлення до Ужгородського міськрайонного суду про отримання вироку суду та прийняття його до виконання, сторожову картку в Ужгородський РВ ГУДМС, повідомлення в службу ВДІМ та ВКМСД Ужгородського РВ УМВС, сповіщення в УІЗ ГУНП в Закарпатській області, повідомлення в Ужгородський ОМВК та до Ужгородського РЦСССДМ було направлено повідомлення про постановку дитини на облік.

У зв`язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_5 не з`явився за викликом на 11.03.2015 року до КВІ для постановки на облік, 19.03.2015 року інспектором КВІ спільно з ст. о/у СКМСД Ужгородського РВ проведено перевірку за місцем проживання, де було встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_7 , яка являється матір`ю засудженого, разом із сином ОСОБА_5 , 1999 р.н. та трьома сестрами.

Вказує, що 20.03.2015 року неповнолітній ОСОБА_5 із матір`ю ОСОБА_7 з`явився до КВІ, де в той же час йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року. Одночасно із засудженим ОСОБА_5 була проведена профілактична бесіда про недопущення вчинення ним нового злочину, порушення громадського порядку. За результатами проведеної бесіди від засудженого ОСОБА_5 була відібрана підписка, анкета, складена довідка про проведення профілактичної бесіди, винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, заведений листок реєстрації, в чому він та мати власноручно розписалися. Того ж дня неповнолітньому ОСОБА_5 було вручено направлення в Ужгородський РЦСССДМ, про що він розписався на корінці.

В подальшому, щомісяця з неповнолітнім ОСОБА_5 в присутності матері засудженого ОСОБА_8 , були проведені профілактичні бесіди, в яких неповнолітньому роз`яснювалися наслідки за учинення нового злочину та порушень громадського порядку, при проведенні кожної профілактичної бесіди засудженого ознайомлювали з порядком та умовами відбування покарання та роз`яснювали, що у разі не виконання покладених на нього судом обов`язків та систематичного порушення громадського порядку, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасовано та направлено його в місця позбавлення волі, а при вчиненні нового злочину невідбуту частину покарання за цим вироком буде приєднано до вироку суду за засудження за новим злочином.

13.03.2015 року неповнолітній ОСОБА_5 був відвіданий ст. о/у СКМСД та ст. інспектором КВІ за місцем проживання, де з ним була проведена профілактична бесіда про недопущення вчинення ним протиправних дій в майбутньому, про що складено відповідний рапорт. Повторні такі ж відвідування проведено 02.04.2015 pоку, 08.04.2015 pоку, 15,06.2015 pоку.

Інспектор зазначає, що відповідно до довідки Галоцької сільської ради ОСОБА_5 схильний до правопорушень, має приводи в міліцію. Про даний факт 16.07.2015 року інспектором КВІ були направлені повідомлення до ССД Ужгородської РДА та до Ужгородського РЦСССДМ для вжиття відповідних заходів.

13.10.2015 року неповнолітній ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію. Йому було повідомлено через сільську раду в телефонному режимі про необхідність явки до КВІ та разом з тим направлено поштою виклик на 19.10.2015 року, однак засуджений за викликом не з`явився, після чого направлений повторний виклик па 26.10.2015 pоку, який неповнолітній знову проігнорував, а тому 02.11.2015 року до Ужгородського PB УМВС було направлено подання про здійснення приводу неповнолітнього ОСОБА_5 на 12.11.2015 року. Проте неповнолітній ОСОБА_5 10.11.2015 року з`явився для реєстрації та з ним проведено профілактичну бесіду.

Крім того, інспектор зазначає, що 09.11.2015 року з Ужгородського РЦСССДМ надійшла характеристика відносно ОСОБА_5 , з якої вбачається, що емоційний стан у нього та членів сім`ї врівноважений, він намагається допомагати матері з веденням домашнього господарства, сім`я відкрита до співпраці, їй надано ряд послуг, однак від соціального супроводу вони відмовилися.

08.12.2015 року неповнолітній ОСОБА_5 не з`являється на реєстрацію до Ужгородського МРВ КВІ. З пояснення від 10.11.2015 року вбачається, що він не з`явився на реєстрацію, тому що не мав коштів на автобус, за що йому винесене письмове попередження.

02.11.2015 року за вхідним № 1026 з СВ Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області надійшов витяг з ЄРДР № 0002486 від 07.08.2015 pоку за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Згідно з витягом неповнолітній в ніч з 31.07.2015 року, діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою з громадянином ОСОБА_9 , з метою заволодіння чужим майном, викрали велосипеди на загальну суму 11835 грн. Злочин був вчинений неповнолітнім під час іспитового строку.

Інспектор у поданні зауважує, що 12.01.2016 року неповнолітній ОСОБА_5 знову не з`являється на реєстрацію до Ужгородського МРВ КВІ та йому направлений виклик на 25.01.2016 року, оскільки за викликом він так і не з`являється, інспектором КВІ була здійснена перевірка місця проживання та встановлено, що ОСОБА_5 поїхав до Київської області, та того ж дня кримінально-виконавчою інспекцією були проведені першочергові розшукові заходи, а саме відправлені запити в Закарпатську УВП № 9, Закарпатський обласний наркологічний диспансер, Закарпатський онкологічний диспансер, Закарпатську ОКЛ, ВКЛ ст. Ужгород, ОКТМО «Фтизіатрія», ІТТ Ужгородського ВІТ ГУНП в Закарпатській області, Ужгородську ЦМКЛ, ВДРАЦС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, ВАДР ГУ ДМС.

22.02.2016 року стало відомо, що ОСОБА_5 оголошений в розшук Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області, а тому про підтвердження даного факту був надісланий запит до вказаного органу.

25.03.2016 року з Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області надійшла інформація про заведення на ОСОБА_5 ОРС № 1208016 та повідомлено, що вищезазначеному неповнолітньому ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.02.2016 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України. Разом з вищезазначеною інформацією Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на адресу Ужгородського МРВ КВІ надісланий витяг з ЄРДР за № 0001630 від 20.10.2015 року. Злочин неповнолітнім був вчинений під час іспитового строку. З витягу вбачається, що в період з 05.10.2015 року по 25.10.2015 року невідомою особою було вчинено ряд крадіжок, особа, яку повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.11.2016 року з Київського слідчого ізолятора надійшло повідомлення, що ОСОБА_5 утримується в Київському слідчому ізоляторі з 24.02.2016 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України.

12.01.2017 року на адресу Ужгородського МРВ з питань пробації надійшов витяг з кримінального провадження за № 0000206 від 15.02.2016 року, з якого вбачається, що в період з 01.02.2016 року по 15.02.2016 року невідомою особою було вчинено ряд крадіжок, особа, яку повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.10.2017 року на адресу Ужгородського МРВ з питань пробації надійшов обвинувальний акт за № 00715 від 13.03.2017 року, згідно з яким неповнолітній ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 2 ст. 186 КК України та обвинувальний акт за № 0000131 від 17.01.2016 року, згідно з яким неповнолітній ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 2 ст. 186 КК України. Злочин неповнолітній вчинив після закінчення іспитового строк.

30.01.2018 року до Ужгородського МРВ з питань пробації надійшов супровідний лист, копія Обухівського районного суду Київської області від 03.08.2017 року та копія ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області від 22.11.2017 року Згідно з ухвалою апеляційного суду Київської області неповнолітнього ОСОБА_5 було звільнено з під варти, у зв`язку з відбуттям призначеного покарання було зараховано в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20.06.2017 року по 22.11.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2016 року № 838-VІII), остаточне покарання, призначене вироком Обухівського районного суду Київської області під 03.08.2017 року у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі вважати відбутим. На даний час ОСОБА_5 утримується в ДУ «Закарпатська УВП № 9» за кримінальним провадженням за № 00715 від 13.03.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи викладене, а саме те, що засуджений ОСОБА_5 без поважних причин не виконує покладені на нього Ужгородським міськрайонним судом від 13.01.2015 року обов`язки, а саме п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції до 07.09.2016 року) не повідомив кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції до 07.09.2016 року), не з`являвся на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію, протягом іспитового строку допустив чотири неявки на реєстрацію без поважних причин, також за час перебування на обліку неповнолітній неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, а саме під час іспитового строку вчинив два кримінальних правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України (№ 0002486 від 07.08.2015 року) та за ч. 2 ст. 186 КК України (№ 0000131 від 17.01.2016 року) та після закінчення іспитового строку допустив ще два кримінальних правопорушення за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України (№ 0000206 від 15.02.2016 року) та за ч. 2 ст. 186 КК України (№ 00715 від 13.03.2017 року), що свідчить про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, а тому підставі ч. 2 ст. 78 КК України, ч. ч. 2, 3 ст. 166 КВК України, п. 5.4 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійсненням контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом ДДУПВП та Міністерства внутрішніх справ України № 270 /560 від 19.12.2003 року, інспектор пробації вважає за доцільне направити матеріали щодо засудженого ОСОБА_5 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування покарання, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року трьох років позбавлення волі.

Розглянувши матеріали подання, заслухавши пояснення засудженого, який заперечив щодо задоволення подання, позиції представника Ужгородського МРВ з питань пробації та думку прокурора, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року у справі № 308/3948/14-к ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням та встановлено іспитовий строк один рік. Відповідно до ст. ст. 76, 104 КК України зобов`язано ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».
За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу. У разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.
Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Аналогічні положення містить КВК України, відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 166 якого визначено, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Також на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Отже, у контексті вищенаведеного та положень ч. 2 ст. 78 КК України, суд зобов`язаний з`ясувати підстави невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, а саме чи мав він реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки.
Згідно з внесеним поданням, як на підставу скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, орган з питань пробації посилається на невиконання засудженим обов`язків, встановлених вироком суду, а саме не з`явлення до кримінально-виконавчої інспекції для проведення реєстрації без поважних причин, а також неодноразове вчинення кримінальних правопорушень під час перебування на обліку.
Судом встановлено, що згідно з вироком суду від 13.01.2015 року засуджений ОСОБА_5 є мешканцем АДРЕСА_1 . На облік кримінально-виконавчою інспекцією засуджений був постановлений за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, згідно з матеріалами подання ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та викликався за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України, ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
З контекстного аналізу ч. 3 ст. 75, ч. 1 ст. 78 КК України вбачається, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є не вчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому, констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у вчиненому може виключно суд у порядку, визначеному законом.
Зокрема, за ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року (з наступними змінами та доповненнями) кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Пунктом 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973 року, визначено, що кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.
У справі «Barberа, Messeguе and Jabardo v. Spain» від 06.12.1988 (заява № 10590/83, 77§) ЄСПЛ установив: «Принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляду справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину.».
З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень.
Як встановлено судом, термін випробувального строку, визначений ОСОБА_5 згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року, закінчився 13.01.2016 року. При цьому, доказів щодо ухвалення судами інших обвинувальних вироків, якими констатовано вчинення нового злочину ОСОБА_5 за період з 13.01.2015 року по 13.01.2016 року, матеріали подання не містять та учасниками судового провадження на день розгляду вказаного подання не подано. Відтак, вчинення ОСОБА_5 нових злочинів під час іспитового строку, встановленого вироком суду від 13.01.2015 року, не встановлено.
Суд вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 не може трактуватися як підтвердження винуватості особи у вчиненні нового злочину. Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (рішення від 27.10.1999 року у справі № 1-15/99).
Оцінивши наведені у поданні докази, а також дані про особу засудженого ОСОБА_5 та наведені ним причини невиконання покладених на нього судом обов`язків, суд вважає, що вказані дії засудженого самі по собі не свідчать про умисне невиконання покладених на нього обов`язків та про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
При цьому, органом з питань пробації не доведено умисел засудженого щодо ухилення від явки для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації).
Зважаючи на викладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного йому покарання, оскільки наведені у поданні обставини суд не розцінює як його небажання стати на шлях виправлення.
Керуючись ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання провідного інспектора Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року відмовити.

Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 після набрання ухвалою законної сили повернути до Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 27 липня 2018 року о 15 год. 10 хв.

Головуюча ОСОБА_1