печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0005804 від 05.09.2015 року.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2016 року було задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0005804 та накладено арешт на автомобіль моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною користування, розпорядження та відчуження на користь третіх осіб автомобілем моделі «TOYOTA PRADO».
Зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, а існування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження порушує права та інтереси ОСОБА_3 , як законного власника автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 04.12.2014 року та відповіддю Регіонального сервісного центру МВС в Київській області № 31/10-5236 від 30.11.2017 року. Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_3 немає необхідного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, за час тривалого досудового розслідування жодного разу не викликалася до слідчого з метою проведення слідчих дій, а вказаний автомобіль не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Вважає, з огляду на ст. 170 КПК України, що вжитий захід забезпечення кримінального провадження перешкоджає реалізації права власності особи, а зазначене в своїй сукупності беззаперечно свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.
У судове засідання представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся про день, місце і час розгляду клопотання, будь-яких заяв, щодо неможливості розгляду клопотання за його відсутності, до суду не надав.
Слідчий у судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлялися належним чином, подав до суду письмові пояснення, в яких проти задоволення клопотання заперечував, зазначаючи, що арешт слідчим суддею накладено обґрунтовано, на даний час підстави для арешту майна не відпали, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а правомірність накладення арешту на автомобіль, окрім іншого, підтверджується Висновком експерта № 83/89 від 19.07.2016 року, копію якого надав до суду. Також просив проводити розгляд даного клопотання про скасування арешту у його відсутність.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали клопотання, дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.
В судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005804 від 05.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України за фактом незаконного заволодіння автотранспортним засобом.
В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено спосіб легалізації викрадених на території України автомобілів елітних моделей, які в підрозділах Головного сервісного центру МВС України реєструвались під видом аналогічного автомобіля, що офіційно зареєстрований в базі даних ДАІ на території АР Крим, що на даний час вважається тимчасово окупованою територією. Дані обставини підтверджуються також рапортом ДВБ Національної поліції України згідно, якого ряд транспортних засобів, які офіційно є зареєстрованими в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві є викраденими на території України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2016 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 та накладено арешт на автомобіль моделі «TOYOTA PRADO», білого кольору, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер VIN- НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною користування, розпорядження та відчуження на користь третіх осіб автомобілем моделі «TOYOTA PRADO».
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При накладенні арешту на вказаний автомобіль, слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, а саме те, що даний автомобіль є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, відомості щодо вчинення якого внесено до ЄРДР, та який постановою слідчого визнано речовим доказом, і те, що незастосування накладення арешту може призвести до зникнення, втрати, пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
За вимогами ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, представник ОСОБА_3 не довів, як того вимагає ч.2 ст.174 КПК України, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно на цій стадії досудового розслідування накладено обґрунтовано, оскільки, як вбачається з ухвали слідчого судді про накладення арешту, постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 25.04.2016 року автомобіль моделі «TOYOTA PRADO», д.н.з. НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 60005804, іншого судом не встановлено.
Слідчий суддя враховує ту обставину, що майно, яке може мати ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Також слідчий суддя вважає необґрунтованими посилання представника ОСОБА_3 на відсутність підстав для накладення арешту у зв`язку із тим, що вона не має ніякого відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому, не є належним суб`єктом застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження, а це, в свою чергу, не суперечить абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України. Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Завдання суду полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна, тобто закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого заходу забезпечення кримінального провадження.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником ОСОБА_3 не надано та слідчим суддею не встановлено.
Також слідчий суддя враховує те, що апеляційною інстанцією надано оцінку дотримання вимог закону при постановлені ухвали про арешт майна та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.07.2016 року залишено без змін ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2016 року, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді визнав непереконливими.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з викладеного, враховуючи те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні наразі триває, слідчий суддя, приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту не містить належного обґрунтування, яке б надало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на вказаний автомобіль, на теперішній час відпала або арешт накладено необґрунтовано, а тому відмовляє в задоволенні поданого клопотання.
За таких обставин, керуючись ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1