Постанова
іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ
справа № 640/5200/16-к
провадження № 51-2834 км 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006186, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК) такого, що не має судимості;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Київського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 76 КК.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КП «Жилкомсервіс» 10 671,78 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішено питання судових витрат у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 скасовано в частині призначення покарання і постановив новий вирок, яким призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Постановив змінити вирок районного суду виключити дані про судимість ОСОБА_6 , а також зарахував ОСОБА_6 у строк відбуття покарання 24 липня 2017 року день затримання та доставки в суд. У решті суд залишив вирок без зміни.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він, у період із 09 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року у м. Харкові, діючи повторно, вчинив 13 епізодів таємного викрадення майна належного КП «Жилкомсервіс», а саме ліфтових катушок МП-201, МГТ 201 та трансформатор ТТ-0,63, шляхом проникнення у машинні відділення ліфтів, розташованих у під`їздах житлових будинків, чим завдав указаному підприємству матеріальної шкоди на загальну суму 13 933 грн.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок апеляційного суду і на підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого через суворість. Вважає, що апеляційний суд, скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині його звільнення від відбування покарання з випробуванням, поза увагою залишив такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття, сприяння розкриттю злочинів, позитивні характеристики, наявність на утриманні засудженого матері - пенсіонерки та малолітньої дитини, а також його намір відшкодовувати завдану шкоду.
Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги й просив залишити вирок апеляційного суду без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 185 КК і правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.

Що ж стосується доводів засудженого про незаконність вироку апеляційного суду, який скасував вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК і постановив свій вирок із призначенням покарання, яке засуджений має відбувати реально, то колегія суддів Верховного Суду вважає їх безпідставними.
У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження касаційним судом встановлено, що апеляційний суд, скасовуючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 , яким йому за ч. 3 ст. 185 КК було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК, дійшов правильного висновку, що застосування до засудженого ОСОБА_6 вимог ст. 75 ККне відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, а також тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого через м`якість, у зв`язку з чим не буде досягнуто мети, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Такий висновок апеляційного суду, на думку колегії суддів Верховного Суду, є обґрунтованим, оскільки при призначенні покарання, цей суд, керуючись вимогами статей 50, 65 КК, урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів кримінальних правопорушень та відсутність відшкодування завданих збитків. При цьому апеляційний суд, виходячи з даних про особу засудженого ОСОБА_6 , який у силу ст. 89 КК не має судимості, та з його бажання відшкодувати завдані збитки, правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, яке він має відбувати реально.
Таким чином, урахувавши повною мірою всі обставини кримінального провадження, суд апеляційної інстанції обрав ОСОБА_6 вид і розмір покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, а тому його не можна визнати невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через суворість. Отже, законних підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК для зміни або скасування вироку апеляційного суду у зв`язку з необхідністю звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК за доводами його касаційної скарги, у колегії суддів Верховного Суду немає.
Оскільки закон України про кримінальну відповідальність апеляційним судом застосовано правильно, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду щодо нього без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 438, 441, 442 КПК, п. 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3