Єдиний унікальний номер 227/2111/18
Номер провадження 11-сс/775/226/2018

І м е н е м У к р а ї н и
11.07. 2018р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю заявника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
в с т а н о в и л а :
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 :
- зазначає, що він є власником вугілля придбаного у осіб, які його пропонують та віз вказане вугілля на власну дачу автомобілем КАМАЗ, яким він володіє на законних підставах;
- посилається на те, що відомості, які було внесено слідчим в ЄРДР взагалі не містять відомостей про крадіжку якогось майна; повідомлень про крадіжку вугілля, матеріали кримінального провадження не містять, потеріплим у кримінальному провадженні нікого не визнано, цивільний позов не заявлено; в матеріалах справи відсутні факти, які б вказували на те, що вказані автомобіль та вугілля є предметом знаряддям, або доказом у кримінальному провадженні;
- зазначає, що є приватним підприємцем, та відповідно до дозволу на ведення підприємницької діяльності має дозвіл на надання послуг вантажним автомобільним транспортом;
- вказує, що він немає жодного процесуального статусу, в той час як арешт майна може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи третіх осіб.
- зазначає, що в клопотанні слідчого не конкретизовано за яких саме підстав та з якою метою необхідно накласти арешт, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а тільки зазначено, що в автомобілі перебувають предмети, які можливо є об`єктами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Заслухавши суддю доповідача, заявника ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 , які підтримали доводи поданої апеляційної скарги та прохали про її задоволення, прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, прохала ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали 06.06.2018 року на підставі повідомлення командира батальйону Миколаїв-1, про те, що під час несення служби у складі мобільного блок посту Добропільського ВП Донецької області, на а/д Добропілля-Красний лиман 1 км 90 м. було зупинено автомобіль Камаз 5511 д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в кузові якого знаходилося вугілля, без будь-яких документів, підтверджуючих право власності на вантаж, було порушено кримінальне провадження, за фактом крадіжки вугілля. Попередня кваліфікація за ч.1 ст.185 КК України (умисне таємне викрадення чужого майна).
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що автомобіль та вугілля є речовими доказами, бо існують достатні підставі вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, мають значення для кримінального провадження та існують підстави вважати, що в разі не накладення арешту вказане майно може бути приховано, знищено чи відчужено.
На думку слідчого судді обраний спосіб заборони є пропорційним завданням кримінального провадження і не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ОСОБА_5 , оскільки останнім в судовому засіданні не надано будь-яких даних, які б свідчили про існування будь-яких договірних відносин між ОСОБА_5 та іншими особами з питань перевезення вантажів в червні серпні 2018р.
Колегія суддів вважає рішення слідчого судді обґрунтованим, вмотивованим та законним, а доводи апеляційної скарги безпідставними з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, в них відсутні належним чином підтверджені відомості про власника вугілля, яке перевозилося ОСОБА_5 , не надано жодних відомостей, щодо осіб, у яких зі слів ОСОБА_5 він придбав вугілля, які могли бути належним чином перевірені, тому доводи про те, що він є власником вугілля придбаного у осіб, які його пропонують та віз вказане вугілля на власну дачу автомобілем КАМАЗ, яким він володіє на законних підставах, є безпідставними.
Слідчим суддею на обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Такий висновок колегії суддів обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 на час його зупинки на блок- посту при наданні пояснень щодо належності вугілля слідчому надав не чіткі пояснення, які виявилися неправдивими, та надав документи належності вугілля, яке вже було відвантажене отримувачу ОСОБА_10 , будь-які інші правоустановчі документи на вантаж відсутні. Тому, на переконання колегії суддів, завдання арешту майна в частині його збереження як речового доказу, запобігання його втрати або знищення є обґрунтованим та доцільним заходом, передбаченим законом.
З огляду на викладене вище доводи апеляційної скарги про те, що відомості, які було внесено слідчим в ЄРДР взагалі не містять відомостей про крадіжку якогось майна, повідомлень про крадіжку вугілля, матеріали кримінального провадження не містять, потерпілим у кримінальному провадженні нікого не визнано, цивільний позов не заявлено, в матеріалах справи відсутні факти, які б вказували на те, що вказаний автомобіль та вугілля є предметом знаряддям, або доказом у кримінальному провадженні, є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявник є приватним підприємцем, та відповідно до дозволу на ведення підприємницької діяльності має дозвіл на надання послуг вантажним автомобільним транспортом, не було предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки саме по собі перевезення вугілля не було підставою внесення відомостей до ЄРДР, а питання щодо правових підстав у ОСОБА_5 на перевезення вантажу не порушувалося.
Щодо посилання заявника на те, що він немає жодного процесуального статусу, в той час як арешт майна може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи третіх осіб не містить під собою підґрунтя, оскільки його правовий статус на час розгляду клопотання про арешт майна визначений саме як третя особа, у користуванні якої перебуває майно.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в клопотанні слідчого не конкретизовано за яких саме підстав та з якою метою необхідно накласти арешт, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а тільки зазначено, що в автомобілі перебувають предмети, які можливо є об`єктами кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України є також неслушними, оскільки слідчим у клопотання про накладення арешту на майно зазначено, що його метою є запобігання знищенню слідів злочину шляхом його знищення або його відчуження.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення слідчого судді є обґрунтованим, вмотивованим та законним судовим рішенням, підстави для його скасування або зміні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405,407, 419, 422 КПК України, колегія суддів -
п о с т а н о в и л а :
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: