Справа № 308/1981/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10.07.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/777/416/2018 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 і прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2017.

Цим вироком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, судимий 12.05.2014 за ч.3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі і звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, 31.08.2017 за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за який його засуджено цим вироком та вироком Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2017, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до цього покарання частково приєднано невідбуте за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.05.2014 і остаточно до відбуття ОСОБА_6 визначено 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Цим самим вироком ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець і мешканець АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з середньою освітою, неодружений, засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за який його засуджено цим вироком та вироком Ужгородського міськрайонного суду від 05.04.2017, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_11 призначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_11 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалено: запобіжним заходом залишити ОСОБА_6 - тримання під вартою, ОСОБА_11 домашній арешт; строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання 18:00 12.01.2016; зарахувати в строк відбуття покарання час тримання ОСОБА_6 під вартою з 12.01.2016, в тому числі по 20.06.2017 - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також покарання, відбуте ОСОБА_6 за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2017; задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , стягнути на її користь з ОСОБА_6 і ОСОБА_11 солідарно 5474 грн. 25 коп.; стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_11 по 61 грн. 38 коп. судових витрат; записи з камер відеоспостереження зберігати в справі; продукти харчування залишити в розпорядженні ОСОБА_13 ..

ОСОБА_6 і ОСОБА_11 визнані винними в тому, що приблизно о 01:00 12.01.2016 за попередньою змовою, повторно, з проникненням, шляхом висмикування дверей, у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на АДРЕСА_4 , таємно викрали звідти продукти харчування, чим спричинили матеріальну шкоду на суму 5474 грн. 25 коп. приватному підприємцю ОСОБА_12 .

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині призначення покарання ОСОБА_6 через невідповідність тяжкості злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі, за сукупністю злочинів, на підставі ч.4 ст. 70 КК України 4 роки позбавлення волі, за сукупністю вироків, на підставі ч.1 ст. 71 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вважає, що суд не врахував тяжкості злочину, вчинення його під час іспитового строку, та особи обвинуваченого, призначив йому мінімальне покарання. Зазначив, що ОСОБА_6 вчинив злочин не вперше, вину визнав не одразу, збитків потерпілій не відшкодував, що в даний час він притягується до кримінальної відповідальності ще в іншому кримінальному провадженні за обвинуваченням у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить відшукати у кримінальному провадженні обставини, які пом`якшують покарання, вирок змінити, покарання пом`якшити і зарахувати в строк відбуття покарання весь час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Посилається на те, що визнав вину, щиро розкаявся, повернув викрадене, сприяв досудовому розслідуванню, погодився на спрощене судове провадження, чого суд, на його думку, не врахував та внаслідок неправильного тлумачення закону не зарахував у строк покарання весь час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_11 вирок не оскаржено.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку і доводи апеляційних скарг, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги прокурора Ужгородської місцевої прокуратури і заперечила проти апеляційної скарги обвинуваченого; пояснення обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційні вимоги обвинуваченого і заперечили проти апеляційної скарги прокурора; провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і знаходить, що апеляційні скарги обвинуваченого і прокурора не підлягають до задоволення з таких підстав.

Правильність встановлення судом фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у його вчиненні в апеляційних скаргах не оспорюється. Правова кваліфікація діяння ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України, як таємного викрадення чужого майна з проникненням у приміщення, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, установленим судом фактичним обставинам відповідає, є правильною.

Частиною другою статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Відповідно до засад, визначених у ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Злочин, передбачений частиною 3 статті 185 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років. Суд призначив за нього ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, яке не є мінімальним. При цьому суд врахував вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості злочину, відомості про особу обвинуваченого, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності у минулому, вчинення ним злочину під час іспитового строку, про що вказав у вироку, відзначивши і те, що не визнає його каяття щирим і таким, що пом`якшує покарання, оскільки ОСОБА_6 визнав вину тільки після викриття його дослідженими доказами.

Водночас суд відзначив, що і обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжували б покарання ОСОБА_6 , у судовому засіданні не встановлено, навів переконливі мотиви призначення покарання з огляду на приписи ст. 50 КК України.

Апеляційний суд вважає, що реальне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі за вчинення злочину, обставини якого зазначені у вироку, з урахуванням відомостей про особу ОСОБА_6 , є для нього достатньо суворим. До того ж прокурор в апеляційній скарзі і не вимагає призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання саме за цей злочин.

При визначенні остаточної міри покарання суд застосував приписи ч.4 ст. 70 та ч.1 ст. 71 КК України без будь-яких порушень. Прокурор в апеляційній скарзі порушень цих норм кримінального закону також не вказав і не довів, чому остаточне покарання у виді п`яти років і одного місяця позбавлення волі є недостатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, а покарання у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі достатнім для досягнення цієї мети.

Та обставина, що ОСОБА_6 не відшкодував потерпілій збитків не може бути врахована як підстава для призначення йому більш суворого покарання, оскільки він, як убачається з матеріалів кримінального провадження, був затриманий о 18:00 12.01.2016, тобто тої ж доби, коли було вчинено кримінальне правопорушення, і з того часу перебував під вартою.

Вимога прокурора про врахування при визначенні міри покарання ОСОБА_6 тієї обставини, що він в даний час притягується до кримінальної відповідальності ще й в іншому кримінальному провадженні, не може бути врахована тому, що вона суперечить ст. 62 Конституції України, ст.ст. 65, 67 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , під час апеляційного розгляду кримінального провадження також не встановлено, а обставини, вказані обвинуваченим в апеляційній скарзі, такими вважатись не можуть.

Чому не враховані, як такі, що пом`якшують покарання, визнання вини і розкаяння, суд докладно і переконливо вказав у вироку: ОСОБА_6 визнав свою вину в учиненні злочину в повному обсязі тільки після того, як був викритий доказами, свого розкаяння не довів.

Те, що ОСОБА_6 у судовому засіданні не наполіг на допиті двох свідків, які не прибули в судове засідання, але показання яких прокурор мав намір представити суду, як додаткові докази обвинувачення, свідчить про визнання ним доведеними фактів, які ці свідки могли суду підтвердити, але також не є обставиною, що пом`якшує покарання.

Приймаючи до уваги, що предметом кримінального правопорушення були продукти харчування, умови зберігання яких визначені відповідними нормативними актами і потребують суворого дотримання, їх вилучення у обвинуваченого не могло бути і правильно не було враховано судом, як повернення викраденого. Отже суд правильно визнав доведеним і задовольнив цивільний позов та не врахував, як обставину, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 суд зарахував в строк відбуття ним покарання у точній відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Весь час попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , тобто і після 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зарахований бути не може, оскільки згідно з ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, яка є чинною з 21.06.2017, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Ужгородського міськрайонного суду від 09.11.2017 щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: