1 із 4 Провадження №1-КП/303/543/18
Справа №303/4487/18
Номер рядка статистичного звіту-2
вирок
09 серпня 2018 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0001445 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, громадянки України,
- обвинуваченого за частиною 2 статті 125 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
27 липня 2018 року до суду звернувся прокурор з обвинувальним актом, затвердженим в порядку статті 291 КПК України, щодо якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.
У підготовчому судовому засіданні потерпіла та обвинувачена звернулися до суду з угодою про примирення, укладеною 09 серпня 2018 року.
Із матеріалів кримінального провадження, судом встановлено що обвинувачена ОСОБА_3 18 червня 2018 року о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні перед будинком АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_5 , умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, нанесла потерпілій декілька ударів рукою стиснутою в кулак в область голови, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у виді синців на нижній повіці правого ока, у виличній області зправа, передвушній зліва, в ділянці підборіддя та бороди зліва, в підключичній області зправа. Також у потерпілої встановлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.
Заподіяні потерпілій ОСОБА_5 вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень як такі, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 125 КК України, при цьому обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненому. Таким чином своїми умисними діями, ОСОБА_3 вчинила умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
09 серпня 2018 року сторонами була укладена угода про примирення відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнала себе винною і сторони дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_3 за частиною 2 статті

2 із 4
125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнана, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, з нею узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнала у повному обсязі, щиро покаялася і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.
Потерпіла ОСОБА_5 , що є стороною угоди про примирення, в підготовчому судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просить затвердити угоду.
У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив щодо затвердження укладеної угоди про примирення.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення статті 475 КПК України з наступних мотивів.
Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчить про наявність події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 і що в її діях, є склад злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Кваліфікація дій ОСОБА_3 стороною обвинувачення, визначена правильно.
Згідно положень статті 12 КК України, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, відноситься до категорії злочинів невеликою тяжкості. Угода, сторонами укладена до призначення судового розгляду, про що заявлено в підготовчому судовому засіданні.
Частинами 1 та 2 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Відповідно пункту 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з частиною 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкції частини 2 статті 125 КК України, а застосування до ОСОБА_3 покарання у виді штрафу допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинувачену.
Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.
Укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що

3 із 4
передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Також судом встановлено, що обвинувачена та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені статтею 473 КПК України.
Зазначене узгоджується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне ухвалити в даному провадженні вирок згідно положень угоди про примирення та призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди, міру покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовувався. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314,315,373-376 та ст.ст.468,471,474 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 09 жовтня 2018 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001445.
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, за якою призначити їй покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з обмеженням :
- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 394 КК України;

4 із 4
- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу.
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1