Провадження № 11-кп/792/413/18
Справа № 686/9552/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2018 м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Хмельницької місцевої прокуратури на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України повернуто прокурору Хмельницької місцевої прокуратури.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 8 березня 2018 року близько 16 години 45 хвилин, перебуваючи на 2 поверсі приміщення магазину «Єврошоп», що по вул. Кам`янецькій, 11, в м. Хмельницький, прийняв рішення про таємне викрадення чужого майна.

Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 помітив потерпілу ОСОБА_10 з незачиненою жіночою сумочкою, яку остання тримала при собі. Прийшовши до потерпілої, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав із жіночої сумочки потерпілої ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A3» вартістю 5183 грн 35 коп із захисним склом «Auzer Samsung A3», вартістю 199 грн, із чохлом Nillkin Samsung A3 вартістю 145 грн 80 коп та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для ОСОБА_10 не становить, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 58 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 , взявши викрадений ним мобільний телефон та достовірно знаючи, що в даному приміщенні знаходяться інші відвідувачі магазину «Єврошоп», одразу вирішив залишити місце вчинення кримінального правопорушення. У свою чергу ОСОБА_10 , виявивши відсутність мобільного телефону у своїй сумочці та усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_8 , оцінюючи їх як викрадення, почала кричати до останнього з метою повернення свого майна.

Однак, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його протиправні дії виявлені іншою особою та оцінюються нею як викрадення, не зважаючи на вимогу потерпілої, продовжив, з метою заволодіння майном, реалізовувати свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме, будучи відкритим у вчиненні кримінального правопорушення та виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагався вибігти із магазину та таким чином покинути місце вчинення кримінального правопорушення разом з мобільним телефоном потерпілої, проте злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий охороною магазину «Єврошоп» на місці вчинення кримінального правопорушення, на сходах біля виходу із вказаного магазину.

Повертаючи обвинувальний акт в ході підготовчого судового засідання, своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 містить основну суперечність у кваліфікації дій останнього з викладеними фактичними обставинами та формулюванням обвинувачення. ОСОБА_8 ставиться у вину закінчений замах на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 , в той час як у формулюванні обвинувачення зазначено, що: « ОСОБА_8 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав із жіночої сумочки потерпілої мобільний телефон».

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Хмельницької місцевої прокуратури подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та призначити новий розгляд. Ухвалу вважає незаконною, постановленою з порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Зазначає, що даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Висновок суду про те, що у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано номер кримінального провадження та час проведення процесуальної дії є надуманим, оскільки в реєстрі матеріалів кримінального провадження не вказується номер кримінального провадження,

Вважає необгрунтованим висновок суду про те, що при формуванні реєстру були допущенні порушення, оскільки в розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», не зазначено прийняття процесуального рішення щодо складання обвинувального акту. Так, обвинувальний акт не є процесуальним рішенням, яке приймається під час досудового розслідування.

Безпідставним є висновок суду щодо порушення прокурором принципу презумпції невинуватості, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, при цьому обвинувального вироку не ухвалено, що є порушенням вимог п.2 ч.4 Європейської Конвенції з прав людини в частині порушення принципу презумпції невинуватості. .

На думку прокурора, обвинувальний акт містить відомості щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення і статті закону України про кримінальну відповідальність.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення не може бути предметом дослідження під час підготовчого судового засідання.

Неправильним є і висновок суду, на його думку, про те, що вказаний обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 містить суперечності у кваліфікації дій останнього з викладеними фактичними обставинами. Вказане не узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про практику у справах про злочини проти власності». Так, відповідно до п. 4 даної постанови, дії розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим, чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які вважають, що законні підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне з таких рішень: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, передбачені п.п. 1-9 цієї частини, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5).

Суд першої інстанції повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, місцевий суд приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. В наданому реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано номер кримінального провадження та час проведення процесуальної дії. В розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», не зазначено прийняття процесуального рішення щодо складення обвинувального акту. Викладені фактичні обставини кримінального правопорушення не відповідають обставинам справи. Неприпустимим є зазначення слідчим в обвинувальному акті обставин з повідомлення про підозру. Посилається на відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення з зазначенням всіх складових, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, чіткої правової кваліфікації дій особи. Крім того, прокурором порушено принцип презумпції невинуватості, оскільки в обвинувальному акті прокурор стверджує, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, при цьому обвинувального вироку не ухвалено, що є порушенням вимог п. 2 ст. 4 Європейської Конвенції з прав людини в частині порушення принципу презумпції невинуватості.
Однак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, безпідставним є висновок суду про те, що в наданому реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано номер кримінального провадження, оскільки, як вбачається із даного реєстру відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001623.
Необґрунтованим є висновок суду про те, що при формуванні реєстру в розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», не зазначено прийняття процесуального рішення щодо складення обвинувального акту, оскільки обвинувальний акт не є процесуальним рішенням, яке приймається під час досудового розслідування.
Неправильним є висновок суду про невідповідність фактичних обставин кримінального правопорушення обставинам справи, оскільки в обвинувальному акті зазначено фактичні обставини справи, правова кваліфікація злочину, з посиланням на положення і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Натомість, такий виклад фактичних обставин, який зазначений в обвинувальному акті, з метою встановлення його відповідності чи невідповідності формулюванню обвинувачення, має бути перевірений судом шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки. Вказане також дозволить суду дійти до обґрунтованого висновку щодо кваліфікації дій обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, вказівки суду, зазначені в ухвалі щодо невідповідності обвинувального акту вимогам закону, є необґрунтованими.

Тому, рішення про повернення обвинувального акта прокурору є передчасним, надуманим, прийнятим без належної оцінки доказів і таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та фактичним обставинам провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, серед інших, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції (п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України).

Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, а тому апеляційна скарга прокурора в кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору скасуванню, з постановленням ухвали про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 5 травня 2018 року в частині повернення прокурору Хмельницької місцевої прокуратури обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України скасувати, а кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд в той же суд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_3