Справа №463/5868/18
Провадження №1-кс/463/1799/18
УХВАЛА
про відвід судді

11 жовтня 2018 р. Личаківський районний суд міста Львова в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 (справа за №463/5868/18, провадження №1-кс/463/1792/18) на постанову про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в:
у провадження слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 надійшла скарга ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 17 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження №0001844 від 12 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Слідчий суддя ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні заявила самовідвід від розгляду скарги з тих підстав, що ОСОБА_4 оскаржує постанову слідчого Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 17 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження №0001844 від 12 липня 2018 року, яке було розпочате за фактом невиконання ОСОБА_6 рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року, зміненого в частині встановлення графіку побачень з сином рішенням Апеляційного суду Львівської області від 7 липня 2016 року. Оскільки суддя ОСОБА_3 була головуючим суддею під час розгляду цивільної справи №463/1389/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та встановлення побачень з сином, та 25 січня 2016 року постановила рішення у даній справі. Невиконання даного рішення стало підставою для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0001844 від 12 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Відтак, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо безсторонності суду під час розгляду даної скарги, нею подано заяву про самовідвід.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд заяви про самовідвід без його участі, проти задоволення даної заяви не заперечив.

Суд приходить до переконання про можливість розгляду заяви без участі сторін, оскільки неявка таких не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.

Оглянувши матеріали скарги та заяву про самовідвід, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

З матеріалів скарги та заяви про самовідвід вбачається, що з даною скаргою звернувся ОСОБА_4 , у цивільній справі за позовом якого до ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та встановлення побачень з сином суддя ОСОБА_3 була головуючим суддею та 25 січня 2016 року ухвалила рішення у справі. Невиконання вказаного рішення в подальшому стало підставою для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0001844 від 12 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду скарги незалежним і безстороннім судом, з метою уникнення будь-яких сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості та об`єктивності суду, приходжу до висновку, що заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 слід задовольнити.

Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -

п о с т а н о в и в:
Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 (справа №463/5868/18, провадження №1-кс/463/1792/18) на постанову про закриття кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1