Справа № 635/3027/18
Номер провадження 1-кп/635/748/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року с. Покотилівка.

Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 22.03.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Макіївка Донецької області, громадянки України, освіта середня, не працює, зареєстрованоє за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суд, -

в с т а н о в и в:

21 березня 2018 року, в проміжок часу з 18 години 18 хвилин до 18 години 29 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «Єва» № 560, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ», що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, буд. 212, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, підійшла до прилавку з товаром та переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрала помаду для губ TM «Glambeemattesofitouch», вартістю 200 грн. та туш для вій «Л Ореаль Париж, накладні вії Суперстар Ікс Файбер», вартістю 289 грн.
Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, обернувши викрадене на свою користь, чим завдала Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ» матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 9204 від 16.04.2018 року, на загальну суму 489 грн.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, визнала повністю, дала покази, підтвердивши обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені вище, щодо часу, місця та способу його настання, щиро розкаялася у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення обвинувачена ОСОБА_4 вважала недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджувалася з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, а також тих, що стосуються вирішення питання про витрати на проведення експертизи.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, суду надано не було.

При цьому суд виходить із правової позиції, висловленої Європейським судом з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду речі, документи, інші докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, виходячи також із правових позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у п.24 рішення у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення у справі «Гуренка проти України № 2», в яких наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання та судового розгляду не заявлялися клопотання щодо виклику свідків сторони захисту, витребування речей та документів, приєднання речей та документів в якості доказів сторони захисту з метою обстоювання правової позиції обвинуваченої ОСОБА_4 щодо обставин таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

Суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, тобто в скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжки). Тому у суду є достатні підстави для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України, в силу вимог ч.3 ст.373 КПК України, якою передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки вона скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ч.2 ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують покарання, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Суд знаходить, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межи, встановлені у санкції ч.1 ст. 185 КК України, покарання, що виключає застосування до обвинуваченої положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

В зв`язку з наявністю обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст. 66 КК України щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд знаходить, що є підстави для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 положень ст. 69-1 КК України та призначити їй строк або розмір покарання не більше двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 185 КК України.

Судом вивчалися відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_4 та встановлено, що вона є громадянкою України, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових злочинів, можливо без відбування покарання, із застосуванням до неї положень ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 9204 від 16.04.2018 року в розмірі 572 гривни задовольнити та стягнути зазначену суму з обвинуваченої ОСОБА_4 користь Держави Україна в особі Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Запобіжний захід не обирався.

Питання щодо речового доказу вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368 - 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 9204 від 16.04.2018 року в розмірі 572 гривни задовольнити та стягнути зазначену суму з обвинуваченої ОСОБА_4 користь Держави Україна в особі Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Речовий доказ - помаду для губ TM «Glambeemattesofitouch» та туш для вій «Л Ореаль Париж, накладні вії Суперстар Ікс Файбер», передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Харківського ВП ГКНП в Харківській області - повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ», що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, буд. 212.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1 .