Справа № 481/1341/17
Провадж.№ 1-кп/481/38/2018
В И Р О К
іменем України

22.05.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000623 від 16 жовтня 2017 року
по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новополтавка, Новобузького району, Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ :
Судом встановлено та визнано доведеним, що 15.10.2017 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 відбувся конфлікт, за місцем проживання останньої: будинок АДРЕСА_2 . В ході сварки обвинувачений ОСОБА_3 , навмисно наніс потерпілій ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в обличчя, а саме в область лівого ока та один удар в область тулуба, а саме в ліве плече. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 витягнув потерпілу ОСОБА_5 до приміщення веранди, де остання впала на підлогу. Вставши з підлоги потерпіла перейшла до приміщення кухні та сіла в крісло, але обвинувачений ОСОБА_3 наніс потерпілій декілька ударів в область ніг. В результаті своїх злочинних дій Обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілій тілесні ушкодження: по одному синцю на передній-бічній поверхні лівого плеча в середній третині, на лівому та правому колінних суглобах, в області передньої поверхні лівої гомілки в середній третині, на верхній повіці лівого ока, які згідно з висновком експерта № 171 від 18.10.2017 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в нанесенні потерпілій тілесних ушкоджень визнав повністю. Скористався своїм правом, наданим ст. 63 Конституції України та відмовився давати суду показання.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, також підтверджується наступними показаннями.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 деякий час зустрічалась, однак через те, що він застосовував до неї фізичне насилля вона вирішила розірвати із ним стосунки. У жовтні 2017 року, точної дати вона не пам`ятає, близько 23:30 год вона перебувала у себе вдома та дивилась телевізор. В цей час до її будинку прийшов обвинувачений ОСОБА_3 , почав стукати у вікна та двері, але вона відмовлялась його впускати до будинку. Потім обвинувачений ОСОБА_3 силою вибив вхідні двері та зайшов до будинку. В будинку між ними виникла сварка в ході якої обвинувачений вдарив потерпілу ОСОБА_6 долонею по обличчю, тягав за волосся, швиряв її. В результаті його дій, потерпілій було завдано легких тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що потерпіла по справі є його матір`ю. Восени 2017 року, більш точної дати він не пам`ятає, близько 23 години йому зателефонувала потерпіла ОСОБА_6 та повідомила, що обвинувачений ОСОБА_3 вибиває двері у будинку. Свідок відразу, велосипедом, поїхав до будинку матері, та побачив, що обвинувачений ОСОБА_3 вже був у будинку, і вони з потерпілою сварились. В ході сварки свідок бачив, як обвинувачений ОСОБА_3 наносив його матері удари, хапав її за волосся. Крім того свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що обвинувачений і раніше застосовував до ОСОБА_8 фізичне насилля.
Показання потерпілої та свідка є послідовними, узгоджуються між собою, підтверджуються іншими дослідженими судом доказами, в тому числі, висновком експерта щодо часу та способу вчинення кримінального правопорушення, механізму, локалізації та тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, а тому суд приймає їх на підтвердження винуватості обвинуваченого.
Крім того, судом досліджені письмові матеріали кримінального провадження із яких встановлено наступне:
- згідно висновку експерта № 171, виготовленого 18.10.2017 року, у ОСОБА_5 мається ушкодження: по одному синцю на передній-бічній поверхні лівого плеча в середній третині, на лівому та правому колінних суглобах, в області передньої поверхні лівої гомілки в середній третині, на верхній повіці лівого ока. Дані тілесні ушкодження могли бути нанесені в строки та за обставин, про які повідомила потерпіла, і вони відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.к.п. 63);
Вказаний висновок експерта є повними, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання, науково обґрунтованими та узгоджуються по змісту із іншими доказами по справі, тому суд бере його до уваги, як доказ доведеності вини обвинуваченого.
- З протоколу проведення слідчого експерименту від 20.10.2017 року із фото таблицею, вбачається, що потерпілій ОСОБА_5 було запропоновано вказати як саме їй було спричинено тілесні ушкодження 15.10.2017 року. На дану пропозицію ОСОБА_6 погодилась і вказала, як саме їй наносив обвинувачений ОСОБА_3 удар в область голови. (а.к.п. 53- 57);
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 20.10.2017 року, із фото таблицею, вбачається, що свідку ОСОБА_7 було запропоновано вказати як саме ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_6 15.10.2017 року. На дану пропозицію ОСОБА_9 погодився та показав, що ОСОБА_3 навмисно наніс удар долонею в область голови ОСОБА_6 , та ногою ударив по ногам потерпілої (а.к.п. 58-62);
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 23.10.2017 року, вбачається, що підозрюваному ОСОБА_3 було запропоновано вказати як саме ним було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_6 .. На дану пропозицію ОСОБА_3 погодився і вказав, як саме він наніс один удар своєю долонею в область голови потерпілої ОСОБА_5 та в область плеча. (а.к.п. 65- 69).
Суд приймає вищезазначені протоколи проведення слідчих дій як належний доказ вини обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вони не містять суперечностей, узгоджуються із іншими доказами по справі, показання в ході проведення слідчих експериментів узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи. На спростування обставин, які були встановлені в ході проведення даних слідчих експериментів, суду не надано жодного доказу. Крім того обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні не мали жодних заперечень чи зауважень до протоколів проведення слідчих експериментів.
Оцінивши у сукупності досліджені докази, аналізуючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Характер дій обвинуваченого, встановлених судом, локалізація та характер тілесних ушкоджень у потерпілої, свідчать про умисний характер дій обвинуваченого, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень. Наслідком таких умисних дій стало отримання потерпілою легких тілесних ушкоджень .
Суд погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.
При обранні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, враховує обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 у лікарів нарколога чи психіатра на обліку не перебуває; до кримінальної відповідальності притягується вперше, не військовозобов`язаний, згідно характеристики, наданої сільським головою, скарги на ОСОБА_3 від жителів села не надходять (а.к.п.70-79) .
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю злочину.
Обстави, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того суд враховує висновок органу пробації про те, що ймовірність вчинення повторного злочину ОСОБА_3 є середньою та виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
З урахуванням вище викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначено покарання передбачене санкцією ч. 1 ст.125 КК України у виді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Під час вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження по справі не обирались
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази по справі відсутні
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу,в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя