Справа № 445/1105/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Золочів Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , інваліда 2-ї групи, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
ОСОБА_4 , у квітні 2018 року, знаходячись у лісопосадці поблизу с. Хмелева Золочівського району Львівської області, знайшов гранату РГД-5 та підривач УЗРГМ, які в порушення вимог Постанови Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна" № 2471-12 від 17.06.1992 року, незаконно привласнив та заніс до себе додому, в житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав у шухляді комоду своєї кімнати до 05 травня 2018 року, та які згідно висновку експерта № 2/60е від 22.06.2018, в конструктивному поєднанні, відносяться до категорії вибухових пристроїв та бойових припасів, які придатні до вибуху ( свого прямого призначення, застосування).
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до укладеної угоди, ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кається у вчиненому, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст. 263 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин.
При визначенні міри покарання, сторони дійшли згоди, що з врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, характеризуючих даних обвинуваченого, зокрема, що останній на обліку у лікаря нарколого та лікаря психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується негативно, а також наявності обставин, що пом`якшують покарання, таких як, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, та те, що обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає, ОСОБА_4 повинен понести покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та з врахуванням вимог кримінального процесуального законодавства, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ст. 468 КК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За умовами ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Захисник ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості, вказує, що така була укладена з його участю, добровільно, угода та погоджене сторонами покарання відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.
Судом у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, що передбачені ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання у виді позбавлення волі, передбачена санкцією ч.1 ст. 263 КК України, строком на 3 роки позбавлення волі, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч. 4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому зрозумілі. Після наданих судом роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених ч.7 ст. 474 КПК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не вбачає.
Відповідно до ч. 5 ст. 469, ч. 3 ст. 474 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Цивільний позов не заявлявся.
Витрати на проведення вибухо-технічної експертизи №2/60е від 22.06.2018 року становлять 2860,0 гривень, які слід стягнути з обвинуваченого на користь держави. Інші витрати на проведення експертиз, що понесені державою, відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. 75, 76, ч.1 ст. 263 КК України, ст. 100, 369, 370, 373, 374, 376, 473, 475 КПК України, ст. 165 КВК України, суд -
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.06.2018 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку - 9 липня 2018 року.
Речові докази: уламки корпусу гранати РГД-5, які упаковані у пакет № 2372045, що перебувають на зберіганні в Золочівському відділі поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області знищити; цифрований компакт диск CD-R із відеозаписом процесу підриву гранати, який упакований у пакет № 2372046 - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2860,0 грн. витрат за проведення вибухо-технічної експертизи № 2/60е від 22.06.2018 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3ст. 394 КПК України, зокрема:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомоюст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч. 6ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1