Справа № 453/861/18
№ провадження 1-кп/453/121/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

та потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, розлученої, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючої, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченою ч. 1 ст. 129 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_4 16.06.2018 року об 15 год. 00 хв. у АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті довготривалих неприязних відносин, вчинила конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , під час котрого, з метою залякати матір позбавленням життя, двома руками взяла сокиру, висловлюючи при цьому словесні погрози вбивством останньої. За таких обставин, ОСОБА_5 , сприймаючи поведінку та дії ОСОБА_4 , як реальні, побоюючись за своє життя, оскільки остання продовжувала свої протиправні дії, махаючи сокирою перед нею та висловлюючи погрозу вбивством, заховалася у кімнаті свого будинку.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , після роз`яснення їй змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченої, вину визнала повністю та підтвердила наведені в обвинувальному акті обставини. На даний час вона щиро кається у скоєному, просить її суворо не карати, зокрема не обмежувати її волі, оскільки вважає, що може виправитись без ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції з вказано приводу, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення її у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством.

Обтяжуючою вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, при обранні їй міри покарання, суд вбачає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Пом`якшуючою вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, при обранні їй міри покарання, суд вбачає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка ніде не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ» не перебуває, посередньо характеризується по місцю проживання, а також те, що потерпіла ОСОБА_5 пробачила обвинуваченій та просила її суворо не карати.

Крім того, як вбачається із виконаної органом з питань пробації досудової доповіді про обвинувачену ОСОБА_4 , результати її оцінки не показали високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, також окремих осіб, а, отже, існує ймовірність виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

З урахуванням наведених обставин суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , вважає за необхідне призначити їй покарання у межах санкції ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі на певний строк.

Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, та покласти на неї певні обов`язки, визначені у ст. 76 КК України.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Долю визнаних у такому кримінальному провадженні речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України і призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ: сокиру повернути ОСОБА_5 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженій та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1