УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду м.Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, винесену 22.08.2018 детективом Національного бюро Першого віддділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 ,

у кримінальному провадженні № 0000170 від 27.02.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, винесену 22.08.2018 детективом Національного бюро Першого віддділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000170 від 27.02.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (далі постанова детектива НАБУ, постанова).

Скарга обгрунтовується тим, що 31.08.2018 ОСОБА_3 було отримано копію постанови детектива НАБУ про закриття кримінального провадження № 0000170 від 27.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

На думку скаржника, постанова була винесена з порушенням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, не є мотивованою, її зміст не відповідає фактичним обставинам, в ній відсутні відповіді на всі питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, а також детективом НАБУ при прийнятті оскаржуваного рішення про закриття кримінального провадження було знехтувано наявністю сукупності об`єктивних підстав для здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність підстав для її скасування з огляду на таке.

Як вказує ОСОБА_3 , із змісту постанови вбачається, що детектив НАБУ під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 обмежився лише двома слідчими діями, а саме вилученням під час тимчасового доступу копії листа Генеральної прокуратури України від 08.03.2014 №17/3-14 за підписом старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та допитом у якості свідка Директора Департаменту фінансових розслідувань Державної служби фінансового моніторингу України (далі ДСФМУ) ОСОБА_7 , який, на думку ОСОБА_3 , за всією вірогідністю безпосередньо причетний до необгрунтованих та безпідставних зупинень видаткових фінансових операцій за рахунками, відкритими в ПАТ «Державний Ощадний Банк України», ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в діях якого може вбачатися наявність явних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Також у скарзі вказано дії, які б мав би вчинити детектив НАБУ щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Крім того, на думку скаржника, не є слушними посилання детектива НАБУ на відсутність понять «підозра» та «мотивована підозра» у Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму» (в редакції Закону від 18.05.2010 №2258-VІ), тому що підозра, яка може слугувати підставою для зупинення фінансових операцій відповідно до ст. 17 зазначеного Закону, повинна бути не просто підозрою, а «мотивованою» підозрою. У постанові не зазначено жодних фактичних даних, на підставі чого можна було б зробити висновок про наявність підозри, що фінансові операції по рахунках ОСОБА_4 та ОСОБА_8 пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, чи щодо них застосовані міжнародні санкції. Більш того, за відсутністю будь-яких таких підстав, ця підозра ні в якому разу не може бути мотивованою.

Як вказує ОСОБА_3 , детектив НАБУ проігнорував дані про те, що ДСФМУ в порушення законодавства України зупиняло операції за рахунками шляхом їх многократного припинення, яке відбувалось одне за одним та продовжувалось до накладення арешту на рахунки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на підставі ухвал слідчих суддів Печерського району м. Києва.

Як зазначається в скарзі, у зв`язку із тим, що детектив НАБУ під час досудового провадження не здійснив ніяких слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів щодо зловживання службовим становищем службовими особами ДСФМУ, яке спричинило тяжкі наслідки та полягає у необгрунтованому та безпідставному зупиненні видаткових фінансових операцій за рахунками, відкритими в ПАТ «Державний Ощадний Банк України», ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України» на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , то безпідставним та необгрунтованим є посилання детектива НАБУ на те, що в діях ДСФМУ не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити з викладених в ній підстав, а саме: скасувати постанову детектива НАБУ ОСОБА_5 від 22.08.2018 про закриття кримінального провадження № 0000170 та зобов`язати НАБУ продовжити проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000170 від 27.02.2018,

Детектив НАБУ ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував, пояснив, серед іншого, що вивченням та аналізом заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 від 11.10.2017 встановлено, що в якості нормативно-правового акту, який визначав підстави та порядок зупинення ДСФМУ видаткових фінансових операцій по рахункам ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , громадянином ОСОБА_3 зазначено Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 № 1702-VII та наведено в якості підтвердження своїх доводів витримки зі статті 17 вказаного Закону. Проте, на час прийняття ДСФМУ рішень про зупинення видаткових фінансових операцій за рахунками, відкритими в ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (березень-травень 2014) діяв не вищевказаний нормативно-правовий акт, а Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» від 18 травня 2010 № 2258-VІ.

Отже, як зазначив детектив НАБУ, інформація щодо підстав та порядку зупинення видаткових фінансових операцій ДСФМУ по рахункам ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , відкритим в ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», яка зазначена у заяві ОСОБА_3 від 11.10.2017, не ґрунтується на законодавстві, що діяло на час подій, вказаних у цій заяві.

Крім того, детектив НАБУ зазначив, що на час прийняття рішень про зупинення видаткових фінансових операцій за рахунками, відкритими в ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , тобто у 2014 році, у статті 1 - «Визначення термінів», розділу 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму» (в редакції Закону від 18.05.2010 №2258-VІ). було відсутнє визначення понять «підозра» та «мотивована підозра».

У відповідності до ч.3 ст.17 Закону №2258 Держфінмоніторинг може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій за рахунками клієнтів (осіб) у разі, якщо такі операції містять ознаки, передбачені статтями 15, 16 Закону № 2258 на строк до 5 робочих днів, про що зобов`язаний невідкладно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу (далі - СПФМ), а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

За результатами аналізу повідомлень про фінансові операції, проведених за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , та додаткової інформації, одержаної від СПФМ, а також іншої наявної інформації, у Дсржфінмоніторингу виникли підозри, що фінансові операції та їх учасники, їх діяльність та джерела походження активів можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, та містять ознаки, передбачені статтею 16 Закону №2258.

Таким чином, Держфінмоніторингом, з урахуванням мотивованої підозри, прийняті рішення щодо зупинення/продовження зупинення фінансових операцій по рахунках ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , оскільки:

-фінансові операції, які проводились по рахунках ОСОБА_4 та ОСОБА_8 містили високі ризики відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом та мали ознаки статті 16 Закону №2258, зокрема: внесення особою коштів у готівковій формі у великому розмірі для розміщення па депозитних рахунках в установах банків га інші фінансові операції, щодо яких виникають підстави вважати, що фінансова операція проводиться з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, зокрема внесення готівки у значних розмірах, зняття готівки у значних розмірах, одержання доходів від операцій, пов`язаних з розміщенням значних сум готівкових коштів на депозитних рахунках та раніш придбаних цінних паперів, а також ризику щодо особи - учасника фінансових операцій, зокрема той особи, яка має суттєвий вплив на розподіл бюджетних коштів та пов`язаних з ним осіб, а також якщо учасником фінансової операції виступає фізична особа, стосовно якої наявна інформація щодо притягнення до кримінальної відповідальності, невідповідність офіційно задекларованих доходів сумам проведених фінансових операцій;

-відносно осіб надійшли повідомлення від Генеральної прокуратури, що вони є фігурантами кримінального провадження №0000069, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2014, за ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст. КК України, і кошти могли бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Крім того, детектив НАБУ зазначив, що згідно пункту 4 примітки до статті 364 КК України тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят та більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян. Поряд з цим, досудовим розслідуванням встановлено, що зупинення операцій за рахунками є тимчасовим заходом, який застосовується на термін, визначений законодавством. Зупинення операцій за рахунками не призводить до безумовного арешту коштів, які на них знаходяться, зміни власника коштів, розміщених на рахунку, або вибуття коштів, розміщених на рахунку, з власності особи, на ім`я якої відкрито вказаний рахунок. Отже, сам по собі факт зупинення операцій за рахунками особи не може свідчити про завдання вказаній особі матеріальних збитків.

Будь-які документи або відомості, що підтверджують завдання тяжких наслідків у вигляді матеріальних збитків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 внаслідок зупинення видаткових фінансових операцій за їх рахунками, відкритими у ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», вказаними громадянами або їх представниками під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не надані.

Враховуючи викладені обставини, детектив пояснив, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000170 від 27.02.2018 встановлено відсутність в діях службових осіб ДСФМУ під час зупинення видаткових фінансових операцій за рахунками, відкритими у ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, матеріали кримінального провадження № 0000170 від 27.02.2018, заслухавши пояснення скаржника та детектива НАБУ, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені ст.284 КПК України. При цьому, згідно з п.2) ч.1. ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

З наведених положень законодавства випливають, принаймні, наступні вимоги до постанови слідчого про закриття провадження: всебічність, повнота і неупередженість дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки, законність, обґрунтованість і вмотивованість, неупередженість процесуальних рішень, а також дотримання процесуального порядку і підстав закриття кримінального провадження, повнота вчинених під час досудового розслідування дій. Відповідно, недодержання цих вимог є підставою для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 оскаржується постанова про закриття кримінального провадження, винесена 22.08.2018 детективом Національного бюро Першого віддділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000170 від 27.02.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Слідчим суддею також встановлено, що під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні детектив НАБУ дійшов правильного висновку про те, що на час прийняття ДСФМУ рішень про зупинення видаткових фінансових операцій за рахунками, відкритими в ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (березень-травень 2014) діяв не вищевказаний нормативно-правовий акт, а Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» від 18 травня 2010 № 2258-VІ, в ст.1 - «Визначення термінів», розділу 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму» (в редакції Закону від 18.05.2010 №2258-VІ) було відсутнє визначення понять «підозра» та «мотивована підозра». Отже, як вірно зазначив детектив НАБУ, інформація щодо підстав та порядку зупинення видаткових фінансових операцій ДСФМУ по рахункам ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , відкритим в ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», яка зазначена у заяві ОСОБА_3 від 11.10.2017, не ґрунтується на законодавстві, що діяло на час подій, вказаних у цій заяві.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що є обґрунтованим твердження скаржника ОСОБА_3 , що детектив НАБУ під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 обмежився лише такою слідчою дією як допит в якості свідка Директора Департаменту фінансових розслідувань ДСФМУ ОСОБА_7 , а також вилученням під час тимчасового доступу копії листа Генеральної прокуратури України від 08.03.2014 №17/3-14 за підписом старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 . Отже, детективом НАБУ всупереч вищевказаним вимогам КПК України не було виконано необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на виконання завдань кримінального провадження, отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у даному кримінальному провадженні, а тому постанова є такою, що не відповідає зазначеним положенням законодавства України, зокрема, вимогам до постанов слідчого щодо їх обґрунтованості, повноти вчинених під час досудового розслідування дій, отже, підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи з чинного законодавства України, слідчий суддя не має повноважень зобов`язувати будь-який орган досудового розслідування продовжити проведення досудового розслідування, зокрема, зобов`язувати НАБУ продовжити проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000170 від 27.02.2018. Таким чином, в цій частині скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, та керуючись ст.19 Конституції України, ст.9, 110, 303, 309 КПК України слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження, винесену 22.08.2018 детективом Національного бюро Першого віддділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000170 від 27.02.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

В решті скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1