АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/32/18 Справа № 202/916/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши 11 липня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі матеріали кримінального провадження №0001626 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року, стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, проживаючого за адресою: в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.
Вирішено долю речових доказів у відповідності до закону.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 17.10.2015 року, приблизно о 09.30 годині, перебуваючи по АДРЕСА_3 , під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої останній наніс ногою один удар по передній поверхні правого колінного суглобу ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 , приблизно о 10-35 год., діючи умисно, взяв у праву руку лежачу на підлозі порожню скляну пляшку з-під пива та наніс нею зверху вниз декілька ударів по голові ОСОБА_11 , від чого пляшка розбилась. Після чого, тримаючи в правій руці розбиту скляну пляшку з-під пива з гостро-ріжучою крайкою та яка володіє ріжучими властивостями, наніс останньому зверху вниз ще декілька ударів в область голови, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забитих ран, які у своїй сукупності перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, і 17.10.2015 року за вказаною адресою від отриманих тілесних ушкоджень, у виді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу, яка ускладнилась набряком головного мозку, ОСОБА_12 помер.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 13 років позбавлення волі.
Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
Зазначив, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь тяжкості і характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі ч.1 ст.284 КПК України.
На його думку, судом першої інстанції не враховано, що державним обвинувачем не надано жодних прямих доказів того, що його підзахисний дійсно скоїв злочин, за який його засуджено; свідчення свідків жодним чином не доводять провину ОСОБА_7 .
Зазначив, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження.
В обґрунтування вказав, що захисником доведено недопустимість доказу, який є підставою обвинувального вироку (висновку експерта №51 від 10.02.2016 року).

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги своїх апеляційних скарг, як кожен окремо так і один одного, просили задовольнити та проти апеляції прокурора заперечували, прокурора, який підтримав доводи та вимоги його апеляційної скарги, та заперечував проти апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника щодо недоведеності його вини в скоєнні інкримінованого йому злочину, колегія суддів, вважає безпідставними і необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими у суді першої інстанції в їх сукупності доказами.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що виразилися в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі.
Так, судом першої інстанції безпосередньо встановлено, що за показами потерпілої ОСОБА_13 , разом з її братом ОСОБА_10 проживав ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 ., ден був виявлений труп її брата.
За показами у суді першої інстанції свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , вранці, 17.10.2015 р. обвинувачений разом з ОСОБА_10 перебував біля магазину в районі залізничного вокзалу станції «Ігрень».
За висновком експерта №51 від 10.02.2016 року дослідженому у суді першої інстанції на підставі отриманої ДНК зі сліду крові на джинсових штанцях ОСОБА_7 встановлено походження крові від потерпілого ОСОБА_17 з ймовірністю не менше 99,999951%.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , в підтвердження невинуватості його підзахисного є необґрунтованим і безпідставним, оскільки відповідно до їх показів вони бачили обвинуваченого ОСОБА_7 17.10.2015 року, приблизно о 08:00 8:30 годині біля залізничного вокзалу на шляху додому (будинку АДРЕСА_4 ). Однак зазначені факти не спростовують причетність ОСОБА_7 до вчинення ним злочину, який мав місце о 10-35 год. цього дня. Даним показам судом першої інстанції надана вмотивована відповідна оцінка, судом перевірені дані доводи сторони захисту, і суд дійшов висновку, що покази цих свідків жодним чином не спростовують причетність ОСОБА_7 до скоєного злочину, оскільки, як встановлено судом, вбивство потерпілого було вчинено приблизно о 10-35 годині, а відстань до місця скоєння злочину від будинку ОСОБА_7 є незначною, з чим погоджується і апеляційний суд.
Щодо зауважень сторони захисту з приводу того, що при затриманні у обвинуваченого було вилучено куртку, яку працівники поліції віддали вже значно пізніше, що не виключає, на їх думку, нанесення на неї плям крові потерпілого,то колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції з цього приводу, таким що узгоджується з усіма обставинами справи та поясненнями учасників кримінального провадження, а саме те що вказані доводи є безпідставними, оскільки окрім куртки, плями крові мали місце і на джинсах та взутті ОСОБА_7 , а також те що саме в слідах крові на джинсах обвинуваченого були виявлені генетичні сліди крові потерпілого. За показами свідків ОСОБА_7 був одягнений в ці джинси 17.10.2015 року до моменту їх вилучення в райвідділі під час затримання. Зазначену обставину не заперечував і сам обвинувачений.
З ствердженнями сторони захисту з приводу того, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги покази свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 колегія суддів не погоджується, оскільки встановлено, що вказані особи дійсно є близькими до ОСОБА_7 людьми та можуть мати на меті допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, пояснення вказаних осіб спростовуються сукупністю інших зібраних по справі доказами.
Надані потерпілою та свідками покази у суді першої інстанції узгоджуються між собою і дослідженими доказами наявними в кримінальному провадженні та не мають суттєвих суперечностей. Наявність даних або доказів, які б свідчили про неправдивість їх показів не встановлено, а ствердження захисника, що при припущенні, що вбивство здійснив ОСОБА_7 , то на його думку на його одязі було б набагато більше слідів крові і вони б були розміщенні в інших місцях є тільки припущенням адвоката і його суб`єктивною точкою зору щодо його уявлення механізму вчинення вбивства, а тому апеляційним судом до уваги не приймаються.
Захисником також було звернуто увагу суду апеляційної інстанції на відсутність матеріалів дослідження стану алкогольного спяніння обвинуваченого, однак попри це суд першої інстанції вказану обставину визнав як обтяжуючу у відповідності до ст. 67 КК України.
Колегія суддів, перевіривши вказані доводи, прийшла до висновку, що перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння в момент скоєння кримінального правопорушення дійсно має місце, оскільки вказану обставину визнав сам обвинувачений та підтвердив її, вказавши що 17.10.2015 року випивав спиртні напої разом з потерпілим ОСОБА_21 . Заперечень від інших учасників кримінального провадження з приводу вказаної обставини під час судового провадження не було, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов вказаного вище висновку.
Щодо заперечень сторони захисту проти висновку комісійної експерта №15 від 12.01.2017 року, як неналежного і недопустимого доказу та доводів щодо порушення порядку проведення судових експертиз з посиланням на необхідність проведення додаткової експертизи, на думку колегії суддів такі ствердження є необґрунтованими та безпідставними, оскільки дана експертиза проведена у відповідності до вимог ст. 242 КПК України, даних про порушення проведення даної експертизи не надано і апеляційним судом при перевірці судового рішення таких обставин не встановлено. Висновки експертиз отримані у визначеному законом порядку та правомірно використані судом першої інстанції при прийнятті процесуального рішення і підстав вважати їх недопустимими не вбачається.
Таким чином, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора з приводу того, що вирок є несправедливим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з посиланням на м`якість призначеного судом покарання, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, раніше не судимий. До обтяжуючих покарання обставин суд відніс вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.
На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції, при зазначеному є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування положень ст. 69 та ст. 75 КК УКраїни, апеляційний суд не вбачає.
Ствердження прокурора, що суд мав обрати більш тяжче покарання враховуючи ті обставини, що обвинувачений скоїв умисний особливо тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, посягнув на життя людини, під час досудового розслідування не сприяв розкриттю, а також не визнав вину у скоєному, колегія суддів, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, оскільки під час ухвалення вироку вказані обставини судом першої інстанції враховані, та саме з їх урахуванням було призначено покарання обвинуваченому.
Тому, підстав для скасування вироку і призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за апеляційною скаргою прокурора колегія суддів не вбачає.
З огляду на вище наведене, апеляційний суд не знаходить підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника, та скасування вироку і призначення покарання обвинуваченому більш суворішого з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі прокурора, оскільки судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4