Справа № 306/294/14-к
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18.07.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2017 року.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , маюча на утриманні п`ять неповнлітніх дітей, не судима,

засуджена за ч.1 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.;

за ч.1 ст.358 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.;

за ч. 4 ст.358 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом складання покарань остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 1530 грн..

Відповідно до п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 489,44 грн. за проведення почеркознавчої експертизи.

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь Управління соціального захисту населення Свалявської РДА в розмірі 7774 грн. заподіяної злочиному шкоди.

Згідно встановлених обставин, ОСОБА_6 17.08.2011 року умисно, з метою отримання державної соціальної допомоги на дітей одинокій матері, маючи на меті незаконне збагачення, будучи офіційно попередженою про надання достовірної інформації, шляхом обману внесла у офіційний документ - заяву Про призначення усіх видів соціальної допомоги завідомо неправдиву інформацію, що вона є одинокою матір`ю, не вказавши відомості про те, що станом на 17.08.2011 рік та із самого народження дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживала з їх батьком ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешканцем АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але вела спільне господарство. Обвинувачена ОСОБА_6 надала заяву до управління соціального захисту населення Свалявської РДА з метою використання офіційного документу як підставу для набуття права на державну соціальну допомогу, нарахування та отримання соціальної допомоги одиноким матерям, внаслідок чого у період з 17.08.2011 року по 01.11.2013 року ОСОБА_6 незаконно отримала державну соціальну допомогу на загальну суму 7774 гривень.

В апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 порушено питання про скасування вироку щодо та закриття кримінального провадження за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, через те, що судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, промову прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої підлягає до часткового задоволення.

Згідно з вимогами ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення норм КПК.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а крім того, у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 348 КПК України , після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про формулювання висунутого йому обвинувачення. Якщо обвинувачений не розуміє мови, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, він має право отримати безкоштовну допомогу перекладача. Нероз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення є істотним порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Тільки після роз`яснення суті обвинувачення і впевненості в тому, що обвинувачений зрозумів про що йде мова, головуючий може з`ясувати у нього ставлення до висунутого обвинувачення - чи визнає він свою вину повністю, частково або повністю її заперечує.

З журналу судового засідання та даних звукозапису перебігу судового засідання вбачається, що судом першої інстанції не було детально поінформовано обвинувачену ОСОБА_6 про формулювання висунутого їй обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції здійснив обмеження дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються.

Однак, при вирішенні даного питання судом прийнято рішення обмежитись допитом обвинуваченої, яка, як зазначено у вироку суду, повністю визнала себе винною, у вчиненні злочинів, за які її засуджено та детально розповіла про обставини їх вчинення.

Разом з тим, з даних, що містяться на цифровому носії фіксації перебігу судового засідання, головуюча не надала можливості обвинуваченій ОСОБА_6 надати пояснення з приводу вчинених нею злочинів, оскільки допит обвинуваченої не проводився.

Зазначене свідчить, що зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про винуватість ОСОБА_6 , судом не досліджувались, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку про порушення судом вимог ст. 348, 349 КПК України , що призвело до порушення права обвинуваченої на захист а за таких обставин судове рішення не можна вважати законним, воно підлягає безумовному скасуванню.

Крім того, колегією суддів встановлено, що в судовому засіданні від 5 жовтня 2017 року головуючою не роз`яснено наслідки звільнення від відбування покарання на підставі акту амністії.

Відповідно до вимог Закону ненадання підсудному можливості виступити у судових дебатах і з останнім словом є істотними порушеннями кримінально-процесуального закону і тягнуть скасування вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України , обвинувачений має право на захист, яке полягає, зокрема у реалізації процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав можливості обвинуваченій ОСОБА_6 виступити в судових дебатах, що являється істотним порушенням кримінально-процесуального закону і тягнуть скасування вироку.

Розділом IV КПК України, передбачено судове провадження у першій інстанції. А тому вказані неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, допущено судом першої інстанції в судовому проваджені.

Згідно вимогам ст. 412 ч. 1 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінально провадження, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів в судовому провадженні судом першої інстанції вимоги кримінального провадження, передбачені КПК України, в повній мірі дотримані не були.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченої є частково обґрунтованими.

Зі змісту статей 409, 420 КПК України вбачається, право суду скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав неповноти судового розгляду, оскільки, в даному випадку, апеляційний суд позбавлений права та можливості усунути зазначену вище неповноту судового розгляду суду першої інстанції.

При новому розгляді справи в суді першої інстанції необхідно ретельно перевірити доводи апелянта викладені ним в апеляційній скарзі, всебічно, повно та об`єктивно розглянути всі обставини справи в їх сукупності, дати остаточну оцінку кожному доказу у їх взаємозв`язку та сукупності та вирішити питання, зазначені у ст. 368 КПК України.

Висновки суду щодо оцінки доказів викласти у вироку у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних доказів і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 412, 415, 418,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 5 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: