Справа № 761/3820/18
Провадження №1-кп/761/1243/2018
В И Р О К
Іменем України
06 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 120 171 001 000 151 47 від 20.12.2017, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , судимий:

-09.11.2015 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн.,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

у с т а н о в и в :
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти правосуддя за таких обставин.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2015 ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн. У подальшому, через невиконання засудженим вказаного судового рішення ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2017 ОСОБА_4 покарання у виді штрафу замінене на громадські роботи строком 100 годин.

До Шевченківського районного сектору Київського місцевого відділу з питань пробації 13.10.2017 надійшло розпорядження про виконання вказаної ухвали, яка набрала законної сили. Однак на неодноразові виклики до вказаного органу засуджений не прибув.

Надалі, 02.11.2017 ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, йому роз`яснені наслідки ухилення від відбування зазначеного покарання. Того ж дня ОСОБА_4 видано направлення до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва (далі - КП УЗН Шевченківського району м. Києва), доведена необхідність до відбування покарання стати не пізніше 03.11.2017.

Попри зазначене, ОСОБА_4 станом на 14.11.2017, 04.01.2018 до громадських робіт не приступив.

Отже, отримавши направлення та будучи належним чином поінформованим про кримінальну відповідальність, ОСОБА_4 умисно не виконав ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2017про заміну покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на громадські роботи строком 100 годин, яка набрала законної сили.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину відповідно до висунутого обвинувачення визнав повністю, суду підтвердив, що йому відомо про ухвалений Шевченківським районним судом м. Києва 15.11.2015 щодо нього вирок за ч. 1 ст. 186 КК України та призначене вказаним судовим рішенням покарання. Штраф він не сплатив, у судовому засіданні з вирішення питання про заміну штрафу громадськими роботами не був присутнім, однак у подальшому йому стало про це відомо. Також інспектор Шевченківського районного сектору Київського місцевого відділу з питань пробації проінформував його про місце та порядок відбування покарання у виді громадських робіт, попередив про наслідки ухилення від відбування покарання. Однак обвинувачений легковажно поставився до прийнятого щодо нього судового рішення, через що до виконання громадських робіт не став, ухвалене щодо нього судове рішення не виконав.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин інкримінованого обвинуваченому правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим суд вважав за необхідне дослідити копії ухвалених щодо ОСОБА_4 судових рішень, дані на підтвердження його поінформованості про заміну призначеного покарання та порядку його відбування, відомості щодо стану виконання заміненого покарання.

Так, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11.2015 у справі № 761/30265/15-к (провадження № 1-кп/761/1274/2015) ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, йому призначене покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2017 у справі № 761/37335/16-к (провадження № 1-в/761/141/2017) на підставі ч. 5 ст. 53 КК України покарання у виді штрафу замінено на інший вид покарання, а саме громадські роботи строком 100 годин.

Відповідно до розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2017 ухвала від 15.05.2017 набрала законної сили 23.05.2017, що передбачає її негайне виконання.

Засуджений ОСОБА_4 02.11.2017 отримав від начальника Шевченківського РС КМВ з питань пробації направлення до КП УЗН Шевченківського району м. Києва для відбування покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.

Водночас, вказане підприємство листом від 14.11.2017 повідомило Шевченківський РС КМВ з питань пробації, що засуджений ОСОБА_4 до підприємства не прибув.

Вказану інформацію зазначене підприємство підтвердило також листами від 04.01.2018 та 25.01.2018 на адресу слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві.

Викладені обставини підтверджують показання ОСОБА_4 , що він, дійсно, умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2017.

Вирішуючи питання наявності в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, суд враховує таке.

Кримінальний кодекс України містить низку норм, якими передбачена відповідальність за злочини проти правосуддя, у тому числі статті 382 та 389 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 52 КК України ухилення від покарання, призначеного вироком суду, має наслідком відповідальність, передбачену ст. 389 та ст. 390 КК України.
Зокрема, ст. 389 КК встановлює відповідальність за ухилення засудженого від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у т.ч. громадських робіт.
Засудженим згідно з ч. 2 ст. 43 КПК України є обвинувачений, обвинувальний вирок щодо якого набрав законної сили.
Отже, суб`єктом вказаного злочину є особа, до якої судовим рішенням виключно у вигляді вироку застосоване покарання у виді громадських робіт.
Частина 3 статті 40 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК) містить перелік дій, які вважаються ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт, до яких з-поміж іншого віднесений невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.
Таким чином, ухилення від відбування вказаного покарання полягає у такій поведінці засудженого, яка свідчить про свідоме ігнорування останнім вимог щодо необхідності стати до роботи у визначеному підприємстві та згідно з встановленим строком.
Тоді як ст. 382 КК передбачає кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення.
Суб`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, є спеціальний суб`єкт - особа, на яку безпосередньо законом і судовим актом покладений обов`язок з виконання цього судового рішення, і ця особа має реальну можливість його виконати, тобто вчинити необхідні дії або утриматись від певних дій. Саме така поведінка має привести до виконання судового рішення. Отже, суб`єктом вказаного злочину не є особа, яка повинна відбувати покарання.
Відповідно до ст. 36 КВК контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації, тобто забезпечення виконання цього виду покарання покладено не на засудженого до цього покарання, до обов`язків засудженого віднесене безпосереднє відбування покарання.
Зазначені статті співвідносяться як спеціальна (ст. 389 КК) і загальна (ст. 382). Згідно з правилами кваліфікації злочинів, якщо діяння, вчинене винуватою особою, одночасно підпадає під ознаки двох і більше кримінально-правових норм, має місце їх конкуренція. За таких умов застосовуванню підлягає та норма, яка з найбільшою повнотою охоплює усі фактичні ознаки вчиненого діяння (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2016 р. у справі №5-365кс15).
Тому, коли невиконання вироку полягає в ухиленні особою від відбування покарання у виді громадських робіт, вчинене повністю охоплюється ст. 389 КК України і кваліфікації за ст. 382 КК України не потребує.
Однак, враховуючи, що ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт призначено не вироком суду, а на підставі іншого судового рішення, а саме ухвали, в порядку зміни покарання у виді штрафу (ч. 5 ст. 53 КК), його притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України також виключається.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність у діянні ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК у разі встановлення судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, має бути ухвалений виправдувальний вирок.
На підставі викладеного, керуючись ст. 52, 382, 389 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1