Справа № 462/2896/17
У Х В А Л А

15 травня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження №0001508 відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Захисник ОСОБА_4 , заявив суду клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт, посилаючись на недоведеність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, участь обвинуваченого у АТО, інвалідність, наявність нагород, наявність в нього місця проживання та роботи.

Прокурор заперечуючи заявлене стороною захисту клопотання, звернулась до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачениого ОСОБА_5 посилаючись при цьому на те, що ризики ухилення обвинувачених від суду не усунуті. Клопотання прокурора підтримав потерпілий ОСОБА_6 .

Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора, та просили задовольнити їх клопотання про зміну запобіжного заходу.

Заслухаши думку учасників процесу, переглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, з огляду на вимоги ч.2 ст.177 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

Суд враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також бере до уваги дані про його особу, фактичну відсутність в нього соціально-стримуючих факторів, конкретні обставини вчинення злочину, мотиви, час і місце скоєння такого, що характеризує його, як особу, що немає достатніх моральних цінностей, схильну для досягнення своїх злочинних цілей, свідоме нехтування не лише вимогами законодавства, але і загально-прийнятими морально-етичними цінностями, а від так ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд критично відноситься до доводів сторони захисту, оскільки вони не доводені належними доказами.

Таким чином, враховуючи, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання під вартою закінчується, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, забезпечення судового розгляду справи, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, а саме ризики переховуватись від суду, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на недопитаних свідків та потерпілого.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що хоча тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте жодний більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, наявність яких доведена прокурором, вважає за доцільним продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартой на два місяці.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 330, 331 КПК України,
у х в а л и в:
В задоволенні клопотаня захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, обраний Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова 18.04.2017 року до 13 липня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя