1Справа № 335/4303/18 1-кс/335/5247/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, не одружений, працює оперуповноваженим сектора кримінальної поліції Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області, лейтенанта поліції, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України,
ВСТАНОВИВ:
З наданих суду матеріалів вбачається, що СВ прокуратури Запорізької області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 13.04.2018 за ч. 2 ст. 127 КК України за фактом умисного заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою отримати від ОСОБА_6 визнання у вчиненні кримінального правопорушення, вчинене за попередньою змовою працівниками Михайлівського відділення поліції Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Запорізькій області № 147 о/с від 24.03.2017 ОСОБА_4 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Михайлівського відділення поліції Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізької області.

Наказом начальника ГУНП в Запорізькій області № 3 о/с від 07.11.2015 оперуповноваженому СКП Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області ОСОБА_4 присвоєно спеціальне звання лейтенанта поліції.

Перебуваючи на займаній посаді ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі за текстом Закон), Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону завданням поліції є надання поліцейський послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Закону передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського , професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною 1 статті 19 Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Статтею 43 Закону передбачено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей через гучномовні установки, підсилювачі звуку. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.

Відповідно до вимог статті 44 Закону Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 45 Закону електрошокові пристрої контактної та контактно-дистанційної дії застосовуються для відбиття нападу на поліцейського, іншу особу та/або об`єкт, що перебуває під охороною , відбиття нападу тварини, що загрожує життю і здоров`ю особи чи поліцейського.

Так, 07.04.2018 приблизно о 12 годині, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, тимчасово виконуючий обов`язки начальника СКП Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області ОСОБА_7 , інспектор СРПП Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області ОСОБА_8 , старший дільничний офіцер поліції СП Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області ОСОБА_9 та невстановлений працівник поліції, знаходячись поблизу магазина «Каприз» по вул. 50-річчя ВЛКСМ у смт Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, затримали ОСОБА_6 з метою складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 17020 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доставили його до приміщення Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області, розташованого за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт Михайлівка, вул. Франка Івана, 2, де у кабінеті № 23, т.в.о. начальника СКП Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області ОСОБА_7 наніс ОСОБА_6 два удари рукою в область голови.

Після чого оперуповноважений СКП Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з т.в.о. начальника сектору превенції Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області ОСОБА_10 та оперуповноваженим СКП Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області ОСОБА_11 , вивели ОСОБА_6 до внутрішнього двору Михайлівського відділення поліції, розташованого за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт Михайлівка, вул. Франка Івана, 2, посадили його до автомобіля ЗАЗ-110307 «Славута», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 виїхали за межі смт Михайлівка по автодорозі у напрямку с. Тимошівка Михайлівського району Запорізької області.

На зазначеному автомобілі вищевказані працівники Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в області доставили ОСОБА_6 до лісосмуги, розташованої на відстані 2 км у східному напрямку від вулиці Островьского у смт Михайлівка вздовж зрошувального каналу, де, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , застосовуючи фізичну силу, яка виразилась у нанесенні ударів руками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_6 , поклали потерпілого на землю, завели його руки за спину та безпідставно надягли на зап`ястя кайданки, зафіксувавши руки ОСОБА_6 за спиною.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, з метою отримати від ОСОБА_6 визнання у вчиненні кримінального правопорушення, у період з 14 до 18 години, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , одягнувши ОСОБА_6 на голову поліетиленовий пакет та притискаючи його руками до обличчя та шиї потерпілого для перешкоджання доступу повітря, шляхом нанесення множинних ударів по голові та тулубу руками і ногами, а також застосовуючи електрошоковий пристрій, заподіяли потерпілому тілесні ушкодження у виді закритого переламу 10 ребра по правій середній пахвовій лінії без зміщення кісткових фрагментів, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не було небезпечним для життя та здоров`я в момент його спричинення, але потягнуло за собою довготривалий розлад здоров`я, більше як 21 день, синців в області волосистої частини голови, в області правої вушної раковини, саден в правій виличній області, області лоба, в області правого та лівого променево-зап`ястних суглобів, в області 4 ребра справа, в області правого плечового суглоба, в поперековій області зліва, в області обох стегон, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

10.05.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 15.05.2018 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони у період з 21.00 год. до 06.00 год. доби залишати житло строком 10.07.2018 включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 спливає 10.07.2018 року, а завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, прокурор звернулася до слідчого судді із вказаним клопотанням та просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав на підставах, викладених у клопотанні, просить його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просили застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчий суддя встановив, що в провадженні СВ прокуратури Запорізької області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 13.04.2018 за ч. 2 ст. 127 КК України, 10.05.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 15.05.2018 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони у період з 21.00 год. до 06.00 год. доби залишати житло строком 10.07.2018 включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора, суду на його виклик у встановлений термін; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове слідство не закінчено, оскільки необхідно виконати ряд процесуальних дій, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді від 09.07.2018 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було продовжено до чотирьох місяців, тобто до 10.09.2018 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує особу підозрюваної, її вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не засуджений, не одружений, працевлаштований, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність обставин, встановлених в ході розгляду клопотання, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, в ході розгляду клопотання прокурором доведено, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, що на думку слідчого судді виправдовує подальше тримання підозрюваного під домашнім арештом.

Наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, які наведені прокурором у клопотанні та у судовому засіданні, а також обсяг процесуальних дій, які необхідно провести органу досудового розслідування, дають підстави слідчому судді дійти висновку про необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Доводи сторони захисту в частині недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає необгрунтованими, оскільки питання наявності зазначених ризиків, було встановлено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, та стороною захисту не підтверджено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За викладених обставин, оскільки в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, строком до 10.09.2018 року включно.

Керуючись, ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого ухвалою слідчого судді від 15.05.2018 року, шляхом заборони ОСОБА_4 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 21 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у раніше визначеному обсязі, строком до 10.09.2018 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 10.09.2018 року включно.
Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1