Справа № 635/5833/18
Провадження №1-в/635/687/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньо освітою, до арешта мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше судимий: 27.03.1998 року Комінтернівськимм районним судом м.Харкова за ст. ч.3 ст. 81, ч.3 ст. 140, ст. 42 КК України (1960р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 11.12.1998 Комінтернівським районним судом м.Харкова за ст. 140 ч.2, 141 ч.2, ст. 145 ч.2, ст. 42, 43 КК України (1960р.) до 5 років позбавлення волі, звільнився 16.08.2001р. з Жовтневої ВК Харківської області № 17 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 1 день; 16.06.2004р. Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 309, ст. 69, ч.2 ст.186, ст.ст. 69,70 КК України до 4 років обмеження волі; 19.12.2007р. Комінтернівським районним судом м.Харкова за ст. 185 ч.2, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 04.06.2009р. з Темнівської ВК № 100 умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 19 днів; 14.03.2012р. Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 09.08.2012р. Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 2185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 08.08.2013р. з Темнівської ВК 100 умовно-достроково на не відбутий строк 5 місяців 22 дня; 01.07.2015 р. Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі

Засудженого: 18.10.2016р. Комінтернівським районним судом м.Харкова за ст. 185 ч.2, 198, 70, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк покарання час перебування під вартою з 08.09.2016р. по 18.10.2016р.

про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
до Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , який просить суд застосувати до нього ст. 81 КК України.
До суду подані клопотання засудженого та представника Темнівської ВК (№ 100) про розгляд клопотання за їх відсутності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого.
Вислухавши в судовому засіданні думку прокурора та дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.
ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком від 18.10.2016 року Комінтернівського районного суду міста Харкова, яким засуджений за ст. 185 ч.2, 198, 70, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк покарання час перебування під вартою з 08.09.2016р. по 18.10.2016р. Початок строку відбування покарання 08.09.2016 року кінець строку 26.01.2019 року.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Остання характеристика, затверджена в.о. Начальника державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» ОСОБА_5 , яка не містить дати, містить висновок про те, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Між тим, при детальному дослідженні матеріалів особової справи суд встановив, що такий висновок зроблений передчасно, не співпадає з іншими матеріалами особової справи, а текст характеристики не містить відомості про обставини, які дали підстави прийти до такого висновку.
Крім того в матеріалах особової справи міститься характеристика від 25.04.2018р. відповідно до якої, висновку про доцільність застосування ст. 81 КК України не має.
Матеріали особової справи свідчать, що засуджений неодноразово давав свої пояснення стосовно конфліктних ситуацій, доставлявся до чергової частини.
Характеристика зазначає, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.09.2016 року. Під час тримання в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)», де характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
З 02.12.2016 року відбуває покарання в Темнівській виправній колонії (№ 100). За час відбування покарання за допущене порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності три рази, на даний час стягнення погашене у встановленому законом порядку, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений адміністрацією установи п`ять разів.
Отже, при наявності інших позитивних відомостей про засудженого, таку його поведінку в місцях позбавлення волі не можна називати сумлінною.
Крім того, питання щодо можливого застосування ст. 100,101 КВК України було розглянуто 23.03.2016 року, комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги, як особі яка не стає на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто 28.12.2016 року, комісією установи було відмовлено в застосуванні даної пільги, як особі яка не стала на шлях виправлення.
Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 29.06.2017 року, комісією установи було відмовлено, як особі яка подала заяву про відмову в застосуванні даної пільги.
За таких обставин слід враховувати, що законом встановлено порядок умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Зокрема, відповідно до вимог ч. 2 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Зміст зазначеної норми закону свідчить про те, що за наявності достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засуджених до позбавлення волі закон встановлює місячний термін, протягом якого подання про умовно-дострокове звільнення адміністрацією установи виконання покарань надсилається до суду. Такого клопотання до суду до цього часу не подано, хоча з моменту звернення засудженого до суду минуло більше місяця. Зазначене підтверджує, що адміністрація установи виконання покарань не має достатніх даних вважати засудженого таким, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стосовно засудженого складались характеристики, однак жодна із них не містить даних про те, що засуджений ОСОБА_4 в зазначений період хоча б став на шлях виправлення.
Матеріали особової справи свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 на час звернення до суду із своїм клопотанням не отримав соціальної пільги відповідно до ст. ст. 100, 101 КВК України як особа, що стала на шлях виправлення.
Суд також враховує, що раніше засудженому ОСОБА_4 надавався іспитовий строк та він звільнявся від відбування покарання, але новий злочин вчинено саме за період іспитового строку за попереднім вироком і остаточне покарання призначено за ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Підсумовуючи наведене суд вважає, що матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання і суд відмовляє в задоволенні поданого клопотання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
В клопотанні ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів зі дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено 03.10.2018р.

Головуючий суддя ОСОБА_1