Провадження № 1-кп/127/590/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000129 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, приватний підприємець, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 близько 05 год. 50 хв. 31 березня 2018 року, керуючи технічно справним автомобілем «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Немирівське шосе у м. Вінниці, в напрямку центра міста, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення із задньою частиною напівпричепа "SCHMITZ" державний номерний знак НОМЕР_2 , який разом із автомобілем «MAN TGA 18.360», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , який стояв на краю проїзної частини.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «IVECO» ОСОБА_6 від отриманих травм загинула на місці пригоди.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 298 від 20.04.2018 року ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої травми грудей та живота, саден та ран на грудях, крововиливів в м`які тканини грудей, тканину середостіння та корені легень, переломів грудини, численних переломів ребер з обох сторін по декількох анатомічних лініях з розривами міжхребцевих м`язів, ушкодженнями плеври, реберних судин, розривів легень, розривів серцевої сорочки та серця, повного розриву діафрагми, розриву та розмізчення печінки, розриву брижі тонкої кишки та тканин заочеревного простору, перелому хребта на рівні 8 грудного хребця зі значним розходженням фрагментів хребта, відриву хребта від тазових кісток, перелому правого плеча, синців, ран та саден на голові та кінцівках, травматичного вивиху 2-х зубів у верхній щелепі. Вказана травма виникла від дії тупих твердих предметів, можливо 31.03.2018 року за умов дорожньо-транспортної пригоди, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_6 настала від сполучної травми тіла. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_6 алкоголю не виявлено, що може свідчити про тверезий її стан на момент настання смерті.
Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 289а від 13.04.2018 року на момент експертного огляду в робочій гальмівній системі та рульовому керуванні автомобіля «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_1 , несправностей, які б могли стати причиною виникнення ДТП не виявлено.
Згідно із висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 300 від 25.04.2018 року на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «MAN TGA 18.360», державний номерний знак НОМЕР_4 , знаходяться в працездатному стані та призвести до втрати керування не могли. На момент експертного огляду робоча гальмівна система напівпричепа "SCHMITZ" державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходяться в працездатному стані та призвести до втрати керування не могли.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 362а від 22.05.2018 року в даній дорожній, обстановці дії водія автомобіля «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. п. 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_4 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: - п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншім учасникам руху».
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду пояснив, що він 31.03.2018 року рухався на своєму автомобілі по вул. Немирівське шосе в лівій смузі руху та його засліпив автомобіль, який рухався позаду. В той час обвинувачений прийняв вправо щоб звільнити ліву смугу руху і здійснив зіткнення з напівпричепом, який стояв в правій смузі руху. Обвинувачений просив суворо його не карати та не позбавляти права керування, оскільки він є приватним підприємцем та його діяльність пов`язана з керуванням транспортних засобів. Обвинувачений зазначив, що в разі позбавлення права керування він буде позбавлений можливості заробляти кошти на утримання сім`ї.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила суду, що будь-яких претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого в неї немає. Просила суворо його не карати. В подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.
З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
На підставі допиту обвинуваченого та потерпілої, дослідження висновку судово-медичної експертизи № 298 від 20.04.2018 року, висновку автотехнічної експертизи № 362а від 22.05.2018 року, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Крім того, судом враховано ту обставину, що ОСОБА_4 згідно характеристики МКП «ЖЕК 15» за № 272 від 12.04.2018 року, позитивно характеризується за місцем проживання, працьовитий, турботливий батько та син, приймає активну участь в громадському житті, з повагою до старших.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» № 1095 від 18.04.2018 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» № 20/2292 від 10.05.2018 року за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення станом на 17.04.2018 року ОСОБА_4 на обліку не значиться.
Суд також приймає до уваги стан здоров`я обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до положень статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні злочинів визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Відтак суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, буде необхідним і достатнім покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті.
Частиною 1 статті 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частиною 3 цієї ж статті визначено, що суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Відповідно до ст. 75 КК України, врахувавши тяжкість злочинів, особу винуватого та інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Крім того, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 не слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. виходячи з наступного. Відповідно до витягу з реєстру платників податків ОСОБА_4 від 15.09.2017 року здійснює господарську діяльність, а саме роздрібну торгівлю з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами. Згідно наданих обвинуваченим пояснень в судовому засіданні позбавлення права керування призведе до неможливості здійснювати ним в подальшому вказану господарську діяльність. Також судом враховано наявність на утриманні у ОСОБА_4 неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно виписки №4770 має клінічний діагноз: вроджена двобічна полісегментарна пневмонія, гострий перебіг, неускладнена, ДН II у недоношеної дитини з масою тіла в терміні гестації 30 тижнів, гіпоксично-ішемічне пошкодження ЦНС, синдром пригнічення ПКВ 36 тижнів. Відтак, беручи до уваги надані обвинуваченим в судовому засіданні пояснення про постійну необхідність забезпечувати пересування дитини при частому відвідуванні медичних закладів, позбавлення обвинуваченого права керування призведе до погіршення умов забезпечення дитини.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 вартість проведення експертиз технічного стану транспортного засобу № 289а від 13.04.2018 року в сумі 1001 грн. та № 300 від 25.04.2018 року в сумі 1001 грн. та судової автотехнічної експертизи № 362а від 22.05.2018 року в сумі 1001 грн. оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого злочину.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Суд вирішує питання про долю речових доказів відповідно до вимог статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 75, 76, 286 КК України, ст. ст. 124, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 місяців.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3003 (три тисячі) гривень 00 копійок у відшкодування вартості проведення експертиз технічного стану транспортного засобу № 289а від 13.04.2018 року, № 300 від 25.04.2018 року та судової автотехнічної експертизи № 362а від 22.05.2018 року.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2018 року на автомобіль «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та на напівпричіп «SCHMITZ» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , а також на посвідчення водія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 на автомобіль «IVECO» д.н.з. НОМЕР_1 - скасувати.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:
-автомобіль «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , поміщений на штраф майданчик ДП МВС «Вінниця-Інформ-Ресурси» - повернути власнику;
-напівпричіп «SCHMITZ» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , поміщений на штраф майданчик ДП МВС «Вінниця-Інформ-Ресурси» - повернути власнику;
-автомобіль «MAN TGA 18.360», державний номерний знак НОМЕР_7 повернути власнику;
-посвідчення водія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 повернути власнику;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 на автомобіль «IVECO» державний номерний знак НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: