АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1446/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» вересня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересахпідозрюваного ОСОБА_8
на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 від 13 вересня 2018 року, якою застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27 у межах строку досудового розслідування - до 10 листопада 2018 року включно,

В С Т А Н О В И Л А :

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч.4 ст.296 КК України підтверджується: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 11.09.2018 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 11.09.2018 року, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 від 12.09.2018 року; довідками Зміївської ЦРЛ від 11.09.2018 року; протоколами про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 11 та 12 вересня 2018 року; протоколами огляду місця події від 11.09.2018 року.

Також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1-3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України є недоведеним, оскільки з доданих до клопотання документів не вбачається відомостей, які б доводили можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, до того ж не конкретизований спосіб такого перешкоджання.
З урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється та даних про особу підозрюваного, застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому обирає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Доводи сторони захисту, стосовні недоведеності пред`явленої підозри вищевикладеного висновку не змінюють. Так, у п.48 рішення Європейського суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначено «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Не визначає розмір застави відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вважає, що ухвала слідчого судді є упередженою, незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України, КПК України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а тому має бути скасована.

Відповідно до протоколів допиту поліцейських, які прибули на місце, було встановлено, що на території елеватора знаходились невідомі особи, а через деякий час на декількох автомобілях під`їхали озброєні особи в балаклавах зі зброєю, які розпочали стрілянину.

Однак, ОСОБА_8 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 знаходились на території «Зернового елеватора» на прохання знайомого, з дозволу законного власника, не зупиняли його діяльності та не перешкоджали її здійсненню іншим чином до приїзду озброєних осіб в балаклавах, про яких йдеться в поясненнях поліцейських. Водночас, до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не додано жодного документа, який би підтверджував той факт, що власник приміщень, на території яких знаходився, в тому числі і ОСОБА_8 , був проти їх знаходження там та що вказане перешкоджало нормальній діяльності «Зернового елеватора».

Таким чином, стороною обвинувачення не наведено обгрунтування обставин, що своїми діями ОСОБА_8 грубо порушив громадський порядок та яку істотну шкоду і чиїм інтересам останній завдав просто знаходячись на території «Зернового елеватора». Також не підтверджена жодним чином кваліфікуюча ознака злочину навмисне застосування вогнепальної зброї саме ОСОБА_8 . Відповідно до протоколу затримання від 12.09.2018 року, під час обшуку у ОСОБА_8 не було виявлено заборонених речей або предметів. Більш того, з пояснень поліцейських та свідків вбачається, що стрілянина розпочалась не на території «Зернового елеватора», де знаходився ОСОБА_8 зі знайомими, а з іншого боку, а саме зі сторони приїзду невідомих осіб одягнених в балаклави та зелену форму. Тобто, на момент, коли розпочалась стрілянина між особами в зеленій формі та балаклавах і працівниками поліції, ОСОБА_8 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_32 знаходились на території елеватора та не приймали в ній жодної участі.

Додані слідчим до клопотання документи, на підставі яких слідчий суддя прийшов до висновку про обгрунтованість підозри за ч.4 ст.296 КК України, взагалі не стосуються ОСОБА_8 , жоден із перерахованих в ухвалі свідків не вказує на вчинення підозрюваним або схожою на нього особою вказаного кримінального правопорушення. Таким чином, підозра, про яку повідомлено ОСОБА_8 , грунтується на суперечливих фактах та доказах, які отримані внаслідок однобічного досудового розслідування, неповного відображення обставин справи.

Слідчим суддею було визнано доведеними ризики, передбачені п.п.1-3, 5 ч.1 КПК України, проте в ухвалі не викладено мотивів та відсутнє посилання на докази, якими обґрунтовується висновок щодо наявності вказаних ризиків.
Ухвала не містить об`єктивно значимих аргументів «проти звільнення» з під варти, адже всі ризики про які зазначалось в клопотанні спростовані стороною захисту, а ті обставини на які послався слідчий суддя є загальними, абстрактними та такими, що не ґрунтуються на «не спростованих презумпціях та доведеності поза розумним сумнівом».
Таким чином, ухвала э незаконною та необґрунтованою, постановленою без детального та ефективного дослідження обставин наданих стороною захисту, що є також порушенням загальних засад кримінального провадження, а саме принципу змагальності сторін, принципу рівності можливостей, права на захист, права на свободу та особисту недоторканність.
Судом не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не враховано наявність вагомих доказів щодо обставин викладених стороною захисту та підтверджених належними та допустимими доказами, що свідчить про наявність вагомих сумнівів в повідомленій ОСОБА_8 підозрі та виключає існування її обгрунтованості, не надано належної оцінки відомостям щодо особи підозрюваного, що не відповідає вимогам практики Європейського суду з прав людини та нормам КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частино першої цієї статті.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000786 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.358 ч.1, 296 ч.4, 206-2 ч.2, 345 ч.2 КК України (а.с. 6-9).
12 вересня 2018 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України (а.с. 82-83) та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України (а.с.85-86).
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1-3, 5 ч.1 ст.177 КПК України;
3) недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, доведеним прокурором в ході розгляду клопотання.
Доводи захисника ОСОБА_7 щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, є безпідставними.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про особу підозрюваного, спростовують доводи апеляційної скарги про недоведеність ризиків, передбачених п.п.1-3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, дані про особу підозрюваного, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії досудового розслідування є неможливим.
Наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, позитивної репутації, родини та малолітньої доньки, не спростовують висновків слідчого судді.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Окрім того, слід зазначити, що доводи захисника ОСОБА_7 є взаємовиключними, оскільки стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересахпідозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 від 13 вересня 2018 року, якою застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27 у межах строку досудового розслідування - до 10 листопада 2018 року включно, залишити без змін.
Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: