УХВАЛА
02 травня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Макарів Київської області,
громадянина України, зареєтрованого та проживаючого
за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_5 .
Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та за ч. 1 ст. 358 КК України йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 зазначає, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та під час його проголошення було істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону.
Апелянт звертає увагу на те, що в обвинувальному акті під час досудового розслідування та під час судового розгляду не вказано та не доведено, які саме неправдиві відомості вніс ОСОБА_5 , чий підпис замість директора міститься в дорученні, не вказані фактичні обставини, які беззаперечно вказували б на прямий умисел щодо вчинення кримінального правопорушення з боку обвинуваченого.
Крім того, захисник зазначає, що показаннями свідків не підтверджується умисел обвинуваченого на вчинення інкримінованих йому злочинів. Більше того, він звертає увагу на те, що на відеозаписі камер спостереження ОСОБА_5 впізнав особу, яка надала йому підроблений документ, проте ані прокурор, ані суд не надав належної оцінки цій обставині.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що вирок суду підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 листопада 2015 року ОСОБА_5 у невстановленому судом місці та час, маючи умисел на підроблення довіреності ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» виготовив підроблену довіреність ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» від 03листопада 2015 року на своє ім`я, згідно якої нібито директор ПАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_8 уповноважує його від імені ПАТ «ММК ім. Ілліча» здійснити процедуру реєстрації та генерації ключів підписувачів акредитованого центру сертифікації ключів та отримати сертифікати відкритих ключів, розписатися про їх отримання, та отримати їх.
Крім того, ОСОБА_5 05 листопада 2015 року близько 15 год. 00 хв. перебуваючи в приміщенні ТОВ «Арт мастер», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3-а, маючи умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, з метою отримання електронного цифрового підпису директора ПАТ «ММК ім. Ілліча», для підтвердження повноважень представника ПАТ «ММК ім. Ілліча», надав представнику ТОВ «Арт мастер» завідомо підроблену довіреність, видану ПАТ ««Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» від 03листопада 2015 року.

В суд апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Будь яких клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
В поданій захисником ОСОБА_7 апеляційній скарзі ставиться питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не підтвердження їх доказами, а також з допущенням істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час проведення судового розгляду.
Апелянтом ставиться під сумнів доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки, на його думку, стороною обвинувачення не доведено, які саме неправдиві відомості вніс ОСОБА_5 , чий підпис замість директора міститься в дорученні.
Колегія суддів вважає такі доводи апелянта необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На думку колегії суддів, ухвалюючи вирок, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, судом в повній мірі дотримано цих вимог закону.
Відповідно до вироку, суд на обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, послався на письмові докази, зокрема: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 листопада 2015 року, відповідно до якого прийнято усну заяву від ОСОБА_9 , яка повідомила, що 05 листопада 2015 року під час перевірки документів для отримання електронно цифрового підпису було виявлено неспівпадіння документів; лист ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 20 листопада 2015 року за № 09/3334 за підписом генерального директора ОСОБА_8 ПАТ «ММК ім. Ілліча» з якого вбачається, що підприємство ніколи не видавало довіреності на представництво інтересів на імя ОСОБА_5 ; протокол огляду місця події від 05 листопада 2015 року, з якого вбачається, що в присутності понятих в офісному приміщенні ТОВ «Арт мастер» за участю ОСОБА_5 , який перебував на той час в офісному приміщенні, було проведено огляд виявлених і вилучених документів; заяву від імені ОСОБА_5 від 05 листопада 2015 року на ім`я керівника центру сертифікації ключів про виконання процедури скасування всіх посилених сертифікатів підписувачів організації ПАТ «ММК ім. Ілліча» у зв`язку з припиненням діяльності юридичної особи; заяву про приєднання до договору «Про надання послуг електронного цифрового підпису» з підписом та печаткою на якій зазначено ПАТ «ММК ім. Ілліча»; квитанцію № ПН 1298 РКО від 04 листопада 2015 року, в якій зазначено, що платник - ПАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_8 сплатив установі банку ПАТ «Піреус Банк МКБ» комісію за проведення перерахування грошей; акт про надання послуг між представником Замовника ПАТ «ММК ім. Ілліча» в особі генерального директора ОСОБА_8 та Виконавця ТОВ «Арт-мастер» в особі керівника ОСОБА_10 про те, що Виконавцем була надана послуга електронного цифрового підпису, де від Замовника стоїть підпис і печатка; реєстр даних № ЦСК/АМ/1/3.11.15, затверджений підписом та печаткою, на якій зазначено «ММК ім. Ілліча»; копію наказу ПАТ «ММК ім. Ілліча» № 39-к про призначення ОСОБА_11 на посаду головного бухгалтера завірена підписом та печаткою на відбитку якої зазначено «ММК ім. Ілліча»; копію наказу № 31-к ПАТ «ММК ім. Ілліча» завірена підписом та печаткою на відбитку якої зазначено «ММК ім. Ілліча»; висновок експерта № 35/тдд від 25 листопада 2015 року, відповідно до висновків якого відбиток печатки ПАТ «ММКім. Ілліча» на довіреності ПАТ «ММК ім. Ілліча» на ім`я ОСОБА_5 є відбитком та нанесений рельєфним кліше печатки за допомогою відшарування барвника від робочої поверхні кліше. Відбиток круглої печатки ПАТ «ММК ім. Ілліча» на довіреності ПАТ «ММК ім.Ілліча» від 03 листопада 2015 року на ім`я ОСОБА_5 проставлений не печаткою ПАТ «ММК ім. Ілліча», зразки якої надані на дослідження. Підписи від імені директора ПАТ «ММК ім. Ілліча» на ім`я ОСОБА_5 у графах «Підпис довірителя», «Генеральний директор, ОСОБА_8 «ПАТ «ММК ім. Ілліча», виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою. Рукописний текст в довіреності ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 03 листопада 2015 року на ім`я ОСОБА_5 виконаний ОСОБА_5 ; довіреність від 03 листопада 2015 року.
Судом першої інстанції були допитані свідки сторони обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які пояснили, що після затримання ОСОБА_5 пояснював, що він є кур`єром ПАТ «ММК ім. Ілліча»та що директор його попросив отримати електронні ключі і тільки пізніше зізнався, що він не кур`єр, що його попросили віднести документи і отримати диски.
Колегія суддів звертає увагу на те, що їх показання є послідовними, вони узгоджуються з іншими доказами, вказаними у вироку, тому підстав вважати їх такими, які не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_5 немає.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Всебічно та повно дослідивши всі докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази в сукупності доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підроблення документа, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права з метою використання його підроблювачем та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про те, що стороною обвинувачення не вказані фактичні обставини, які беззаперечно вказували б на прямий умисел обвинувачення на вчинення злочинів, не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Ці доводи апелянта були предметом обговорення під час ухвалення вироку судом першої інстанції.
Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_5 характеризується виною у формі прямого умислу.
Відповідно до ст. 24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 власноручно вніс свої паспортні дані в бланк довіреності від 03 листопада 2015 року, виданої ніби то ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» в особі генерального директора ОСОБА_13 , якою його уповноважено від імені вказаного підприємства здійснити процедуру реєстрації та генерації ключів підписувачів акредитованого центру сертифікації ключів, а також отримати сертифікати відкритих ключів, де поставив свій підпис. Крім того, ОСОБА_5 власноручно написав заяву на ім`я керівника акредитованого центру сертифікації ключів, в якій посилаючись на підроблену довіреність від імені ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» просив виконати процедуру скасування всіх посилених сертифікатів підписувачів у зв`язку з припиненням діяльності юридичної особи. Вказану заяву та довіреність з пакетом документів надав працівнику акредитованого центру сертифікації ключів для отримання сертифікатів відкритих ключів, які мав передати хлопцю на ім`я ОСОБА_14 , тобто використав завідомо підроблений документ.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_5 вніс свої паспортні дані в документ довіреність, якою фактично генеральний директор підприємства не уповноважував його на виконання зазначених в ній дій і ОСОБА_5 не міг цього не розуміти, тобто він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, а саме підроблення документу.

Та обставина, що у довіреності рукописний текст виконаний ОСОБА_5 , а підпис від імені директора ПАТ «ММКім. Ілліча» ОСОБА_8 виконаний не ним, і що на довіреності поставлена печатка не вказаного підприємства підтверджує підроблення вказаного документа саме ОСОБА_5 та спростовує доводи сторони захисту, що документ йому дала особа, на яку ОСОБА_5 вказує.
З огляду на це, колегія суддів вважає, що вищезазначені дії обвинуваченого свідчать про те, що він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
За доводами апеляційної скарги під час судового розгляду були допущені істотні порушення вимоги кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Проте в апеляційній скарзі захисник не вказує на порушення, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді штрафу судом виконані вимоги ст. 65 КК України. Визначений вид та розмір покарання є справедливим і відповідає меті, визначеній положеннями ст. 50 КК України.
З огляду на викладене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції немає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2018 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3