Провадження №1-в/127/351/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Оратів Вінницької області, до засудження проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому:

12.10.2005 року Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

14.09.2012 року Оратівським районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці;

16.05.2013 року Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці;

По даній справі засуджений 23.07.2013 року Оратівським районним судом Вінницької області за ч. ч. 1, 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, з урахуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 2 місяці, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька

виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", працює, за сумлінну поведінку та ставлення до праці 12 разів заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності притягувався, однак стягнення на даний час знято. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_3 в своєму клопотанні зазначив, що просить розглядати дане клопотання у його відсутності, що не перешкоджає проведенню судового розгляду відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України.

Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений працює бригадиром деревообробної бригади, отримує заробітну плату, виконавчих листів про стягнення коштів із засудженого в установі немає. Засуджений характеризується позитивно, неодноразово був заохочений адміністрацією установи, декілька разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, підтримує зв`язки із рідними. 20.03.2018 року адміністрація установи розглядала питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, однак засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, тому що на той час він мав дисциплінарне стягнення, яке не було зняте. На даний час дисциплінарне стягнення зняте, після стягнення засуджений має ще одне заохочення. При вирішенні клопотання засудженого покладається на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_4 заперечує проти задоволення клопотання засудженого, оскільки засуджений мав стягнення та немає стійких соціальних зв`язків.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 23.07.2013 року, згідно якого він засуджений за ч. ч. 1, 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 263 КК України, з урахуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 2 місяці.

Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі період попереднього ув`язнення з 21.05.2013 року по 23.08.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання рахується з 21.05.2013 року, кінець строку покарання - 19.04.2023 року.

Станом на 19.03.2018 засуджений відбув 1/2 частини строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України.

02.05.2018 року засуджений звернувся з даним клопотанням до суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як особи, що стала на шлях виправлення.

Згідно з частинами 1- 3 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 12.09.2013 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)".

Засуджений працевлаштований в установі на посаді різноробочого деревообробного цеху, отримує заробітну плату.

Виконавчих листів про стягнення коштів із засудженого в установі немає.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 від 07.03.2018 року, яка міститься в особовій справі засудженого, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується посередньо, працевлаштований на посаді різноробочого деревообробного цеху. До дисциплінарної відповідальності притягувався 4 рази, заохочувався 12 разів. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Виконує законні вимоги персоналу установи. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, та робить для себе належні висновки. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення". Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, 20.03.2018 року адміністрація установи розглядала питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, однак засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, тому що він не став на шлях виправлення.

З пояснень представника Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_5 в судовому засіданні вбачається, що засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, тому що на той час він мав дисциплінарне стягнення, яке не було зняте, однак на даний час дисциплінарне стягнення зняте, після стягнення засуджений має ще одне заохочення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Частиною 1 статті 130 Кримінально виконавчого кодексу України встановлено, що за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися заходи заохочення.
Застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу на осіб, до яких ці заходи застосовуються на основі об`єктивної оцінки додержання ними правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. (ч. 1 ст. 131 Кримінально виконавчого кодексу України).
Як вбачається з довідки про наявність стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_3 від 07.03.2018 року, за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, за період 2014 2017 років засуджений був 12 разів заохочений адміністрацією установи, щ о, на думку суду, свідчить про сумлінну поведінку та належне ставлення до праці протягом всього строку відбування покарання.

Крім того, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за період 2013 2017 років на засудженого 5 разів накладалися адміністративні стягнення у виді оголошення догани, зокрема 03.08.2013 року, 09.01.2014 року, 22.09.2015 року, 25.10.2017 року, 29.12.2017 року.

Відповідно до ч. 14 статті 134 Кримінально виконавчого кодексу України якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення.
Крім того, як вбачається із витягу з наказу від 02.04.2018 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до засудженого ОСОБА_3 застосоване заохочення у виді дострокового зняття раніше накладеного стягнення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що встановлені обставини в їх сукупності свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, тому клопотання слід задовольнити та замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.
Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -
У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням задовольнити.

Засудженому вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 23.07.2013 року за ч. ч. 1, 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 2 місяці, ОСОБА_3 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 4 роки 11 місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Суддя