КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 31.08.2017, приблизно о 01.19 годині, керував технічно справним автомобілем «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Любомирській в м. Києві, зі сторони вулиці Лісоводної в напрямку Столичного шосе. Рухаючись по другорядній дорозі, обвинувачений під`їхав до нерегульованого перехрестя двох нерівнозначних доріг, вул. Любомирської та Столичного шосе, де перед виїздом на головну дорогу розташований дорожній знак 2.1 «дати дорогу». Будучи неуважним та неправильно зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, чим порушив п.2.3б ПДР України, перед перехрестям не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, чим порушив п.16.11 ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення з мотоциклом «Кавасакі» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 .

Згідно висновку експерта №2594 від 08.11.2017, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Порушення вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 16.11 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_9 ,не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зокрема зазначає, що суд не в достатній мірі врахував обставини правопорушення, яке скоєно з необережності та за обставин, що вказують на відсутність грубого порушення ПДР. Також суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений не є суспільно-небезпечною особою, одразу визнав себе винним та допомагав слідству. Крім того суд не в повній мірі врахував наявність у справі лише обставин, які пом`якшують покарання, а також дані, що характеризують його особу. Вказує, що керування транспортним засобом є основним джерелом доходу ОСОБА_8 . Додатково звертає увагу на відшкодування збитків страховою компанією з боку обвинуваченого, а також намагання відшкодувати збитки самим обвинуваченим.
Від потерпілої ОСОБА_7 надійшли заперечення, в яких вона просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, та правильно визначив розмір покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його наслідків, позиції потерпілих в частині призначення покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і про необхідність призначення йому покарання до реального відбування із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, з урахуванням даних, що характеризують особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, позитивно характеризується, наявності обставин, що пом`якшують покарання, та відсутності у справі обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції правильно призначив йому покарання у розміру, наближеному до мінімального, в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для зміни вироку відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3