Справа № 314/868/18
Провадження № 1-кп/314/176/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2018 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження №0000151 від 19 лютого 2018 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працевлаштованому, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1,2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
18.02.2018, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля будівлі комунальної установи «Вільнянський районний будинок культури та дозвілля», розташованої за адресою: вул. Козацька, 6, м. Вільнянськ Запорізької області, таємно з корисливих мотивів викрав мобільний телефон «Samsung GT S6213», вартість якого згідно експертного висновку №014-3039 від 22.02.2018 складає 450 гривень, який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли він випав у останнього з кишені, та дві сім картки, які були встановлені у телефон та не представляють матеріальної цінності для потерпілого, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_3 матеріальної шкоди на вказану суму.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є «таємне викрадення чужого майна (крадіжка)».
18.02.2018, о 21 годині 53 хвилини, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, підійшов до банкомату КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: вул. Миру, буд. 37/1, м. Вільнянськ Запорізької області, скориставшись функцією «видача готівки без картки», за допомогою мобільного телефону «Samsung GT S6213», який належить ОСОБА_3 , зняв з карткового рахунку останнього № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 1000 гривень, після чого продовжуючи свій злочинний умисел, 18.02.2018 о 21 годині 57 хвилин, зняв грошові кошти у сумі 4000 гривень, після чого продовжуючи свій злочинний умисел 18.02.2018 о 21 годині 59 хвилин, зняв грошові кошти у сумі 2000 гривень, тим самим таємно з корисливих мотивів викрав у ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 7000 гривень, завдавши йому на вказану суму матеріальної шкоди.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно».
Під час досудового розслідування 26.02.2018 потерпілий ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 уклали між собою угоду про примирення з наступними умовами:

Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; цивільний позов потерпілим ОСОБА_3 не заявлений у зв`язку з повним відшкодуванням матеріальних збитків.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном, поклавши на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпілий ОСОБА_3 просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого:

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпілий, визначена в межах санкції ч.1, 2 ст. 185 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого та обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

Також судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 26.02.2018 укладену між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частинами 1, 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 26.02.2018 покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період встановленого іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази грошові кошти в сумі 4000,00 грн., мобільний телефон «Samsung GT S6213» передані на зберігання потерпілому ОСОБА_3 залишити останньому, як власнику, DVD-R диск з відеозаписом з магазину «Фрешмаркет» долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_6

21.05.18

21.05.2018