Справа № 171/829/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.05.2018 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 12.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючий повну загальну середню освіту, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, відносно якого запобіжний захід обрано у вигляді тримання під вартою,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121КК України, суд-

В С Т А Н О В И В :
10 березня 2018 року, приблизно о 19-00 годині, ОСОБА_6 , перебував за місцем свого мешкання в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в якому також знаходилась його співмешканка, власниця вказаного будинку ОСОБА_7 . Перебуваючи у вказаному будинку, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на побутовому ґрунті виникла сварка. В цей час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , перебуваючи в коридорі вищевказаного будинку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс не менше 6 ударів в область голови ОСОБА_7 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта №68 від 15.03.2018 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепна травма синець навкруги лівого ока з садном на його тлі; синець на верхній повіці правого ока; чотири садна на лівій щоці з розповсюдженням на місце проекції горизонтальної гілки нижньої щелепи; садно на передній поверхні перенісся; садно на передній поверхні підборіддя праворуч; крововилив на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч; дві забійні рани на діафрагмі рота ліворуч та по центру; крововиливи у товщі м`яких покривних тканин голови у лобній та у лобно-скроневій областях ліворуч та в товщі лівого скроневого м`язу; крововиливи під м`якими мозковими оболонками на зовнішній поверхнях мозку, в місці проекції лівої тім`яної та правої потиличної часток та на базальній поверхні в місці проекції правої потиличної частки; темно-червона рідка кров у бічних шлуночках мозку. Синець на зовнішній поверхні лівого плеча. У середній його третині, з садном на його тлі. Синець у лівій здухвинній області. Синець на тильній лівій кисті.

Тілесні ушкодження, що входять до комплексу внутрішньочерепної травми (сукупність тілесних ушкоджень на голові), за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя. Між їх наявністю та наступом смерті встановлено причинно-наслідковий зв`язок.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 08 годині за місцем свого мешкання.

Смерть ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми у вигляді синців, саден, забійних ран обличчя; крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи; крововиливів у товщі м`яких покривних тканин голови та в товщі лівого скроневого м`язу; крововиливів під м`якими мозковими оболонками; яка ускладнилась набряком речовини головного мозгу, що підтверджується наявністю ушкоджень та даними судово-медичної експертизи трупу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України, визнав повністю та щиро розкаявся, від дачі пояснень відмовився, з обставинами викладеними в обвинувальному акті повністю згоден.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є рідним сином померлої ОСОБА_7 . Мати приблизно 20 років проживала в цивільному шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_6 , останні 4 роки вони стали зловживати спиртними напоями з цих підстав виникали сварки. 11.03.2018 року йому зателефонувала сусідка та повідомила що на дворі не видно матір, та вона зранку не вийшла здавати молоко. Невдовзі приїхав за місцем мешкання своєї матері де зустрів на порозі будинку обвинуваченого ОСОБА_6 але той знаходився в стані алкогольного сп`яніння та чітко відповісти не міг чому матір не вийшла його зустріти, але завжди коли він приїздив до неї у гості це робила. Зайшовши до будинку побачив матір котра лежала на ліжку, обличчя її та подушка були в крові, коли запідозрив не ладне намагався прощупати пульс, але пульсу вже не було. Зателефонував дільничному що відбулося вбивство людини, згодом приїхали до будинку слідча група та староста села Михайлівка Апостолівського району. В той день обвинувачений намагався скоротити собі вік, але його встигли дістати зі зашмарку, при цьому він просив вибачення та плакав. Просить призначити обвинуваченому ОСОБА_6 не максимальне покарання.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях має місце склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень, йому необхідно призначити покарання в межах санкції передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

За змістом ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VІІІ Конституції України.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відносяться до злочину тяжкого ступеня тяжкості.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Враховуючи особливості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, характер та ступінь наслідків, те що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, не працює, не одружений, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.12.2011 року є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, та обставини які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Строк покарання обчислювати з часу затримання засудженого ОСОБА_6 , тобто з 12.03.2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати на проведення експертиз відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: вилучені у обвинуваченого ОСОБА_6 зразки крові та зразки нігтьових пластин, зрізи з килима, матрацу та кофти, кофта та зрізи нігтьових пластин, шкарпетки, гамаші, кофта та халат потерпілої ОСОБА_7 , - знищити, кофта чорного кольору, кофта бузкового кольору, брюки зеленого кольору, чоботи чорного кольору, куртка з шкірозамінника чорного кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 повернути власнику за належністю, відеозапис слідчого експерименту на 1 СД диску залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1