АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000687 від 08 грудня 2017 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0000687, внесеного до ЄРДР 08 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 361 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Носів Бережанського району Тернопільської області, громадянина України, громадянина Республіки Румунія, українця, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - задоволено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, терміном до 17 липня 2018 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

ЄУНСС №727/5382/18 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_10
Провадження №11-сс/794/121/18
Категорія ст.193-194 КПК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

не залишати місце проживання у с. Носів Бережанського району Тернопільської області в період з 22:00 години до 07:00 години, без

-дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати до слідчого та прокурора за першою вимогою;

-не відлучатися з населеного пункту за межі Бережанського району Тернопільської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, а також вразі наявності інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На вказану ухвалу слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу у якій вважає дану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Оскільки, як вбачається із змісту ухвали, судом першої інстанції взагалі не вмотивовано та не наведено підстав, які зумовили необхідність обрання щодо його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Тим самим суд порушив вимоги ст.ст. 196, 370 КПК України, що призвело до винесення незаконної та необґрунтованої ухвали.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та застосований до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, думку захисника ОСОБА_6 , який просив скасувати оскаржувану ухвалу та запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з підстав наведених в апеляційній скарзі, пояснення ОСОБА_7 з проханням скасування запобіжного заходу, міркування прокурора з цього приводу, який просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

У клопотанні слідчого зазначено, що ОСОБА_7 в період часу з початку 2010 року по 01.09.2016 року, достовірно знаючи вимоги постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України№28 від 31.07.1996 року «Про затвердження Правил користування електричною енергією», всупереч Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997, а також інших нормативно-правових актів, котрі регулюють постачання електричної енергії в Україні, вступивши в попередню злочинну змову з приватними підприємцями та фізичними особами підприємцями, вчинили ряд кримінальних правопорушень, пов`язаних з несанкціонованим втручанням в роботу електронно-обчислювальних машин, а саме лічильників моделі «EMS», «NIK», «МЕРКУРІЙ», що полягло у втраті, підробці та спотворення процесу обробки інформації зменшення показників обсягу фактично спожитої електричної енергії.

17.05.2018 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 361 КК України.

29.05.2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя обґрунтував свої вимоги тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за які КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, а також зазначив, що органом досудового розслідування в клопотанні наведено докази наявності обґрунтованої підозри та надано достатньо доказів і підстав вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із таким рішенням слідчого судді, оскільки воно не відповідає вимогам чинного законодавства, крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що існують ризики необхідні для обрання запобіжного заходу. Будь-яких інших додаткових та обґрунтованих підстав для обрання такого запобіжного заходу не наведено взагалі.

Судом першої інстанції повністю проігноровано вимоги ст. 178 КПК України та не надано належної оцінки доводам сторони захисту наведеним у запереченнях поданих суду.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження судом першої та апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовуючи його, слідчий суддя не в повній мірі перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до помилкового висновку, що наявні ризики, які визначені в ст. 177 КПК України.

На думку колегій суддів, при обранні запобіжного заходу слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 жодного разу не допускав протиправної процесуальної поведінки і з`являвся за першою ж вимогою слідства та прокуратури. Не надано оцінку і тому, що ОСОБА_7 навіть не може знати в чому він підозрюється, бо сама підозра є необґрунтованою та не містить посилання на те, яким же саме наданими йому повноваженнями він скористався.

Крім того, при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував практику Європейського суду з прав людини, яка підлягає обов`язковому застосуванню у відповідності до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Слідчим суддею не наведено жодного конкретного мотиву та доказу, який би свідчив про те, що в разі не обрання запобіжного заходу, ОСОБА_7 він буде ухилятися від слідства та суду.

Також не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку і ризик переховування підозрюваного від правосуддя, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчитиме про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу.

Посилання слідчого судді на тяжкість злочину суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Так у справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року, Європейський суд вказував, щодо недопустимості посилання на тяжкість злочину та на ймовірне покарання, бо не можливо обирати особі запобіжний захід з абстрактних поглядів.

Колегія суддів, вважає, що слідчим суддею порушено вимоги ст.ст. 193, 194 КПК України та не було досліджено обставини у повному обсязі, необхідні для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів не може погодитися, що метою і підставою обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в даному провадженні є запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, а також і можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки досудове слідство триває з 08.12.2017 року, а звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу відбулося лише 23.05.2018 року. Підстави такого звернення ні слідчим, ні прокурором не вказані.

Оскільки слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, апеляційний суд не може погодитись із прийнятим рішенням слідчого судді.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати її і постановити нову ухвалу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176,177, 178, 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 407 ч.1п.5, 409 ч.1 п.2, 422 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 травня 2018 року скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3