Ухвала
Іменем України
13 липня 2018 року

м. Київ
справа № 756/10933/15-к
провадження № 51-7372 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суд міста Києва від 11 квітня 2018 року щодо нього,
в с т а н о в и в:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого там само, раніше не судимого,
засуджено за ч. 2. ст. 342 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
За обставин, установлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_4 засуджено за те, що він 06 червня 2015 року близько 12.10 на території ринку «Явір-95», що за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка, 14-А, під час його затримання працівником міліції ОСОБА_5 , який охороняв громадський порядок під час масових заходів, що проходили того дня на території Оболонського району м. Києва усвідомлюючи, що працівники міліції виконують свої службові обов`язки,

проігнорував попередження співробітників правоохоронних органів, вчинив опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а саме почав чіплятися за формений одяг ОСОБА_5 , порвавши лівий рукав форменої теніски, та вдарив ліктем лівої руки в ліве око потерпілого, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

Апеляційний суд міста Києва ухвалою від 11 квітня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить вимоги про скасування судових рішень щодо нього через безпідставність засудження. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Твердить, що вирок та ухвала постановлені з порушеннями вимог ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Просить кримінальне провадження щодо нього закрити.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Посилання ОСОБА_4 на однобічність, неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджується детально наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив та надав їм оцінку.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , відеозаписом подій, з яких убачаються обставини опору з боку ОСОБА_4 працівнику правоохоронного органу, а саме заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 та пошкодження форменого одягу останнього. Крім того, вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується висновком експерта № 1590 від 08 червня 2015 року, протоколом огляду місця події від 06 червня 2015 року та протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 червня 2015 року.
Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342 КК як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів.
Призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК і у скарзі не оспорюється.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд відповідно до вимог ст. 419 КПК ретельно перевірив доводи апеляційної скарги

сторони захисту та дав на них мотивовану відповідь. Зазначив, з яких підстав апеляційну скаргу визнав необґрунтованою.
Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження. Із поданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог

п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суд міста Києва від 11 квітня 2018 року щодо нього.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3