УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2018 року

м. Київ
справа 751/3191/17
провадження № 51-6930ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000007 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хороше Озеро, Борзнянського району Чернігівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК,
Суть питання
За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2017 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 149 КК на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 149 КК на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
З долучених до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що сторону обвинувачення, під час розгляду кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанцій представляв прокурор ОСОБА_6 .
Касаційну скаргу до Верховного Суду подав прокурор відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 , який на підтвердження своїх повноважень долучив постанову заступника прокурора Чернігівської області від 02 жовтня 2017 року про заміну групи прокурорів у кримінальному проваджені № 0000007, згідно якої прокурор ОСОБА_4 входить до групи прокурорів визначених у вказаному кримінальному проваджені.
20 червня 2018 року об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 303/3779/16-к зроблено правовий висновок проте, що з огляду на положення ст. 393 КПК та ч. 4 ст. 36 КПК, правом на подання апеляційної скарги зі сторони обвинувачення наділений прокурор, який брав участь у судовому провадженні, а також незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, керівник регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники.
Враховуючи наведене, Верховний Суд, виходячи зі змісту положень ст. 393 КПК та 425 КПК, вважає, що такі ж правила мають застосовуватися і при зверненні прокурора з касаційною скаргою.
Тобто, правом на подання касаційної скарги зі сторони обвинувачення наділений прокурор, який брав участь у судовому провадженні, а також визначені процесуальним законом прокурори вищого рівня.
З огляду на викладене прокурор ОСОБА_4 , подаючи касаційну скаргу до Верховного Суду, не підтвердив своїх повноважень, які б давали йому право на касаційне оскарження судового рішення щодо ОСОБА_5 , оскільки він не долучив документів, які б підтверджували, що він брав участь у судовому провадженні під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, не обґрунтував у чому саме полягало неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при звільненні ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з огляду на положення ст. 413 КПК та зважаючи на приписи ст. 75 КК у їх взаємозв`язку.
Також, скарга прокурора не містить достатнього обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про особу засудженого внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65, КК.

Крім того, у своїй касаційній скарзі прокурор, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав неправильного застосування цим судом закону України про кримінальну відповідальність, не обґрунтовує в чому саме полягало таке неправильне застосування саме судом апеляційної інстанції, враховуючи, що питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК було вирішено в суді першої інстанції.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У зв`язку з цим, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3