ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/1471/18 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/345/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.82 КК України
УХВАЛА
Іменем України

16 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.05.2018р. щодо ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою, відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Приймаючи вказане рішення районний суд послався на те, що засуджений не довів своє виправлення оскільки з його особової справи вбачається, що на нього 29.01.2018р. було накладено стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО строком на 6 діб, а крім того за час тримання в установі адміністрацією установи не заохочувався, до суспільно-корисної праці не залучався.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений в апеляційній скарзі зазначає, що вважає висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи так як він постійно працює має гарні характеристики, а дисциплінарне стягнення є безпідставним, тому просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою його клопотання задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Так, ст.82 КК України встановлює умови та підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції та представлених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , відбуває покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.08.2015р., яким він засуджений за ч.2 ст.121 до 7 років позбавлення волі.

З характеристики ОСОБА_8 вбачається, що за час тримання в установі він адміністрацією установи не заохочувався, до суспільно-корисної праці не залучався (т.1 а.с.22) інших даних матеріали кримінального провадження не містять.

Факт того, що 29.01.2018р. на ОСОБА_8 було накладено стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО строком на 6 діб і, що він за час тримання в установі адміністрацією установи не заохочувався ніким з учасників судового провадження не оскаржується та підтверджується самим засудженим.

Отже, наведені судом першої інстанції фактичні обставини повністю знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Надаючи оцінку поведінці засудженого ОСОБА_8 протягом усього часу відбування покарання, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до переконання, що висновки районного суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а з урахуванням наведених фактичних обставин рішення суду першої інстанції слід визнати правомірним.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції правильно не застосував до засудженого ОСОБА_8 положення ст.82 КК України то підстав для скасування судового рішення не має.

Посилання апелянта на невірно вказану норму в ухвалі суду, колегія суддів розцінює як звичайну технічну помилку, яка за необхідності може бути виправлена в порядку передбаченому ст.379 КПК України, а тому не є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.05.2018р. щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді