Справа №345/105/17
Провадження № 1-кп/345/87/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.10.2018 м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6
ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє: 27.12.2016 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст.185 КК України до арешту строком на на шість місяців, за ч.2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Троїця Снятинського району Івано- Франківської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, не працюючого, згідно ст.89 КК України не судимого, за ч.2 ст. 121 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, групою осіб, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Злочин вчинено при наступних обставинах:

13.11.2016 близько 05 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 перебували в квартирі ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої.

В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на побутовому грунті, в ході якого ОСОБА_7 наніс декілька ударів кулаками в обличчя ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_7 повалив ОСОБА_8 на підлогу і, при піднімаючи останнього за одяг, бив головою до підлоги , а також наносив удари ногами по голові та тулубу лежачого ОСОБА_8 , умисно спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозгової травми з крововилами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, синець правої вушної раковини, синець лівої вушної раковини, синець правої завушної ділянки, крововилив в слизову оболонку верхньої губи, крововилив в слизову оболонку та забійну рану нижньої губи.

В цей час до дій ОСОБА_7 приєднався ОСОБА_6 , який висловлюючи ОСОБА_8 претензії з приводу поданої у органи поліції заяви про крадіжку велосипеда, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс декілька ударів ногами та руками лежачому ОСОБА_8 в область голови та тулуба, спричинивши закриту черепно-мозкову травму з крововилами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, саден та синців голови, синці шиї, синець в ділянці грудної клітки зліва, синець в ділянці лівої ноги.

Потім ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підняли потерпілого ОСОБА_8 з підлоги та поклали на диван, де останній заснув, а самі продовжували розпивати спиртні напої.

Через кілька хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи об`єднаним одним умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, стягували останнього на підлогу де спільно продовжували йому наносити численні удари ногами по тілу, при цьому по черзі ставали ногами на його грудну клітку. Внаслідок вказаних умисних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломи грудини, розриви обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканини обох легень, навколосерцеву сумку.

Всього умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 спричинено ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломи грудини, розрив обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканини обох легень, навколосерцеву сумку; закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, саден та синців голови , які згідно висновку експерта №185 від 27.12.2016 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень , як таких , що є небезпечними для життя в момент спричинення, а також синець правої вушної раковини, синець лівої вушної раковини, синець правої завушної ділянки крововилив в слизову оболонку верхньої губи, крововилив в слизову оболонку та забійну рану нижньої губи, синці шиї, синець в ділянці грудної клітки зліва, синець в ділянці лівої ноги, від яких ОСОБА_8 через декілька годин помер на місці події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому не визнав та суду пояснив, що 13.11.2016 приблизно о 01.00 год. він зайшов у гості до колишнього сусіда ОСОБА_12 . Там були чоловік і жінка циганської зовнішності. Через якись час прийшов ОСОБА_8 і вони вже всі разом розпивали спиртні напої. В подальшому, оскільки спиртні напої закінчилися, він разом зі ОСОБА_8 поїхали до магазину, де докупили спиртне. Також він дав ОСОБА_8 150 грн., які останній витратив на ігрові автомати. Після цього вони повернутися назад до будинку ОСОБА_11 , де продовжили розпивати спиртні напої. Обвинувачений вказав, що у будинку ОСОБА_13 з ними був чоловік на ім`я ОСОБА_14 , у якого зі ОСОБА_8 близько 02.00 год. виникла бійка. ОСОБА_6 на той момент у будинку ще не було. Приблизно через півгодини, тобто приблизно о 03.00 - 03.30 год. до них приєднався ОСОБА_6 , а ОСОБА_15 вже не було. ОСОБА_16 почав знову просити в нього гроші, проте він йому відмовив. Тоді ОСОБА_8 вдарив його, а він, в свою чергу, наніс ОСОБА_8 3 удари в груди і бік. Наголосив, що таких ударів, як вказано в протоколі слідчого експерименту, він не наносив, а лише тричі ударив ОСОБА_8 . Коли вони виходили з будинку ОСОБА_11 , то ОСОБА_8 був у стані алкогольного сп`яніння. Про те, що ОСОБА_8 помер, ОСОБА_7 стало відомо зі слів працівників поліції.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав частково та суду пояснив, що вночі 13.11.2016, близько 03.00 год. він прийшов до будинку ОСОБА_11 . На той час в будинку були ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та якась жінка циганської зовнішності. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_8 почав вимагати в ОСОБА_7 гроші, однак останній відмовився це робити. Обвинувачений вказав, що тоді ОСОБА_8 перший вдарив ОСОБА_17 , і у нього з`явилася кров. Тоді ОСОБА_17 , в свою чергу, вдарив ОСОБА_8 від чого свічка, яка стояла на столі перекинулася і в кімнаті стало темно. Вказав, що у них зі ОСОБА_8 конфлікту не було з приводу того, що ОСОБА_16 написав на нього заяву в поліцію про викрадення велосипеда, а тому до ОСОБА_8 ніяких претензій він не мав. Вказав, що вважає себе винним лише тому, що не втрутився в бійку і не розборонив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Обвинувачений наголосив, що він не наніс ОСОБА_8 жодного удару. Про смерть ОСОБА_8 він дізнався лише 15.11.2016.

Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 та невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , їх вина у вчиненні даного злочину підтверджується показаннями свідків та іншими документами, дослідженими під час судового розгляду справи.

Так, свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він проживає у квартирі АДРЕСА_4 . В його квартирі немає світла, а тому він використовує свічки. Зазначив, що в той день він випив багато спиртного, а саме приблизно 2 пляшки горілки. Тієї ночі в його будинку були циганка, потерпілий та обвинувачені. Коли вони прийшли, він не пам`ятає, так як був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Він лежав на дивані і накрився ковдрою. Зазначив, що чув як між якимись чоловіками виникла суперечка, яка переросла в бійку, однак самої бійки він не бачив. Вранці було виявлено, що ОСОБА_8 помер.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, за участю представника ОСОБА_18 , пояснила, що 13.11.2016 вона прийшла на квартиру до ОСОБА_19 з ОСОБА_15 та принесла йому поїсти. Там вона розпивала спиртні напої з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які також прийшли в будинок ОСОБА_20 . Також з ними був ОСОБА_21 . В ході розпивання спиртного між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник конфлікт, так як вона пригадує, з приводу грошових коштів та велосипеда, який переріс в бійку. Оскільки вона була в стані алкогольного сп`яніння, то точно пригадати обставини бійки не може, однак пригадує, що удари ОСОБА_8 наносив ОСОБА_7 . Точно не може сказати про кількість ударів та хто їх наносив, оскільки в кімнаті не було світла. Через деякий час вона разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_22 вийшли з квартири та направились ОСОБА_23 , а ОСОБА_8 залишився лежати на дивані. При цьому, ОСОБА_24 увесь час спав і бійки не бачив.

Винуватість обвинувачених доводиться також наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, що містяться у письмових матеріалах справи та оглянутими в судовому засіданні речовими доказами:

-протоколом огляду місця події від 13.11.2016 року, згідно якого вбачається, що 13.11.2016 проведено огляд квартири АДРЕСА_4 , де було виявлено труп ОСОБА_8 , на тілі ОСОБА_8 виявлено численні ушкодження. З місця події вилучено: кепку чорного кольору з явними нашаруваннями речовини бурого кольору, аркуш паперу формату А4 з фотографічним зображенням із нарахуванням речовини темно-бурого кольору та сліди взуття, утворені речовиною сірого кольору, журнал, на останній сторінці якого є нашарування речовини бурого та сірого кольору, два полімерних стакана, які деформовані з нашаруванням речовини темно-бурого кольору; чотири порожні ємності із напівпрозорого скла; нашарування речовини бурого кольору, яку взято на ватний тампон; вирізана частина підодіяльника з нашаруванням речовини бурого кольору; плащ із нашаруванням речовини бурого кольору; зішкріби зі стіни речовини темно-бурого кольору;сліди пальців рук (т.1 а.с.126-144).

Щодо посилань сторони захисту про визнання даного протоколу огляду місця події недопустимим, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень процесуального закону огляд - це слідча дія, що полягає у безпосередньому сприйнятті та процесуальному фіксуванні зовнішніх ознак матеріальних об`єктів з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, з огляду на положення ст. 104 КПК України під час проведення огляду або безпосередньо після його закінчення особою, яка проводить огляд, складається протокол. Статтею 237 КПК України закріплено право особи, яка проводить слідчу дію, проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Однак, відповідно до вимог ст. 107 цього ж Кодексу у разі застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії про це заздалегідь повідомляються особи, які беруть у такій дії участь.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.11.2016 року під час проведення цієї слідчої дії було застосовано цифровий апарат «Olympus», про що міститься посилання у протоколі (т.1 а.с.129). Враховуючи, що протокол підписаний учасниками даної слідчої дії і, відповідно, вони ознайомлені із його змістом, то суд приходить до висновку, що особи, які брали участь в огляді місця події, були проінформовані про використання фотоапарату. Крім того, з технічної точки зору використання фотоапарату неможливе у прихований спосіб. Те, що у вступній частині протоколі огляду помилково вказано про те, що технічні засоби фіксації не застосовувались не є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону в розумінні ст.ст. 86, 87 КПК України та не впливає на допустимість даного доказу.

Також відповідно до ч. 2 ст. 238 КПК України огляд трупа може здійснюватися одночасно з оглядом місця події, житла чи іншого володіння особи з додержанням правил цього Кодексу про огляд житла чи іншого володіння особи, а тому посилання на норми ст.238 КПК України під час проведення огляду місця події, в рамках якого було проведено і огляд трупа, є зайвим. Достовірність відомостей, вказаних в протоколі огляду місця події від 13.11.2016 року ствердив своїм підписом судово-медичний експерт (т.1 а.с.129).

Крім того, покликання сторони захисту, що огляд місця події проведений з порушенням вимог ст.ст. 233, 234, 237 КПК України без дозволу суду не ґрунтуються на нормах процесуального закону. Так, відповідно до ст.ст. 233, 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий може проводити огляд житла, який здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

При цьому, огляд здійснювався з дозволу власника квартири по АДРЕСА_3 - ОСОБА_11 , що підтверджено його заявою від 13.11.2016 (т.1 а.с.212), що в сукупності з вимогами ст. 233 КПК України, якими передбачено альтернативні підстави для проникнення до житла, свідчить про законність дій працівників поліції під час огляду квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином, доводи сторони захисту про визнання протоколу огляду місця події від 13.11.2016 недопустимим доказом є безпідставними.

Також вина обвинувачених доводиться:

-протоколом огляду місця події від 13.11.2016, згідно якого 13.11.2016 року було оглянуто тіло ОСОБА_8 , в ході якого було додатково виявлено тілесні ушкодження та вилучено одяг, змиви з рук, зразки волосся ОСОБА_8 (т.1 а.с.145-149);

-висновком експерта № 185 від 27.12.2016 року встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від закритої травми грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, розривами обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканину обох легень, навколосерцеву сумку, яка ускладнилася розвитком тяжкого травматичного та геморагічного шоку. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, розривами обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканини обох легень, навколосерцеву сумку; закрита черепно-мозкова травма з крововиливами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, саднами та синцями голови, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, а також синець правої вушної раковини, синець лівої вушної раковини, синець правої завушної ділянки, крововилив в слизову оболонку верхньої губи, крововилив в слизову оболонку та забійні рани нижньої губи, синці шиї, синець в ділянці грудної клітки зліва, синець в ділянці лівої ноги, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження утворились прижиттєво, незадовго до настання смерті, від дії тупих твердих предметів, могли утворитися внаслідок нанесення ударів такими предметами у вказані вище ділянки (т.1 а.с.151-156);

-висновком експерта №1318, згідно з яким за результатами судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів трупа ОСОБА_8 встановлено наступні діагнози: Субарахноїдальні крововиливи головного мозку. Набряк м`якої мозкової оболонки та речовини головного мозку. Периваскулярні та діапедезні крововиливи в речовину головного мозку. Крововиливи в навколосерцеву сумку, в м`які тканини голови скроневої ділянки зліва, в міжреберний м`яз (з початковими ознаками реактивних змін). Клітини Краєвського. Вогнищевий жировий гепатоз. Хронічний персистуючий гепатит з добре вираженим фіброзом. Постінфарктний кардіосклероз. Вогнищевий, периваскулярний кардіосклероз. Коронаросклероз. Гіпертрофія м`язових волокон. Ліпоматоз міокарда. Емфізема легень. Вогнищевий дистелектаз легень. Вогнищеві інтраальвеолярні крововиливи. Вогнищевий панкреосклероз, ліпоматоз. Нерівномірне кровонаправлення судин внутрішніх органів (т.1 а.с.159-160);

-висновком експерта № 828 від 26.12.2016, предметом дослідження якого були джинсові штани ОСОБА_7 . Кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютимінами анти А та анти-В ізосерологічної системи АВО. У слідах на джинсових штанах ОСОБА_7 , виявлений антигени Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, кров на штанах, може належати особі (особа групи О з ізогемаглютимінами анти А та агти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_8 (т.1 а.с.183-184);

-протоколом ОМП від 15.11.2016 в кв. АДРЕСА_5 , в ході якого ОСОБА_10 добровільно видав джинси світло синього кольору помірно брудні, які йому належать, однак були ношені ОСОБА_7 та джинсові штани синього кольору в плямах темно-бурого кольору, в яких він був одягнутий (т. 3 а.с. 59-60);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.11.2016 року зі свідком ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_9 , прийшовши в приміщення квартири по АДРЕСА_3 , а саме в житлову кімнату показала на дивани і вказала місця, де сиділи вона та її знайомі в ніч з 12 на 13 листопада 2016року під час спільного розпиття спиртного. Вона вказала, що ОСОБА_25 , вчинивши суперечку із ОСОБА_26 , стягнув його з дивану та почав наносити удари ногами по голові та тулубу та показала, в якому саме місці перебував потерпілий, коли ОСОБА_17 наносив йому удари в життєво-важливі ділянки тіла. Також ОСОБА_9 показала, де саме знаходився потерпілий, коли ОСОБА_27 почав наносити йому удари ногами по голові і тулубу. При цьому вказала, що ОСОБА_17 та ОСОБА_28 наносили численні удари по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_29 , що продовжувалось протягом тривалого часу, а саме близько години, оскільки ОСОБА_17 та ОСОБА_28 , то били ОСОБА_29 , то призупинялись, продовжуючи розпиття спиртного, а потерпілого в той час садили на диван. Після чого знову ОСОБА_17 та ОСОБА_28 продовжували побиття потерпілого, стягнувши його на підлогу, застосовуючи плиту ДВП, якою били потерпілого по голові і по грудях, при чому вказала на плиту, яка знаходилася підпертої до меблевої стінки справа. Також ОСОБА_9 вказала, що ОСОБА_17 був надто розлюченим і агресивним, зухвало бив потерпілого ОСОБА_29 і в неї склалось враження, що він умисно хоче його «добити». ОСОБА_27 також зухвало наносив удари потерпілому по голові і по тулубу, однак не в такій великій кількості, як ОСОБА_17 .Під час слідчого експерименту ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_25 та ОСОБА_27 наносили удари ногами по голові і тулубу ОСОБА_30 численну кількість раз, при чому ОСОБА_17 наносив більше ударів і поводив себе значно зухваліше. Під час побиття ОСОБА_17 та ОСОБА_28 не тільки наносили удари ОСОБА_29 , але і скакали на нього, а саме на грудну клітку, а також копали по голові, по вухах, щоб він нічого не чув (т.1 а.с.202-205). Показання свідка ОСОБА_9 під час судового засідання, яка вказала, що удари ОСОБА_31 наносив ОСОБА_32 та те, як наносив удари ОСОБА_33 вона не бачила, суд оцінює критично, оскільки з моменту скоєння злочину минуло близько двох років, свідок під час вказаних подій перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що вона в судовому засіданні підтвердила. Окрім цього ствердила, що події того вечора чітко не пригадує.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2016 зі свідком ОСОБА_10 , відповідно до якого в приміщенні квартири по АДРЕСА_3 ОСОБА_10 вказав, що ОСОБА_25 розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_8 з приводу грошових коштів, які нібито він дав останньому, а той не повернув. ОСОБА_10 повідомив, що в ході словесного конфлікту ОСОБА_25 піднявся із дивану і став навпроти ОСОБА_8 , який в той час сидів на дивані та наніс останньому удар коліном область голови. За участі статиста вказаний удар зафіксовано, при цьому під час нанесення удару коліном в область голови ОСОБА_25 обхопив останнього обома руками за голову. Після чого почав наносити останньому удари руками в область голови. Після удару коліном прослідувала серія ударів кулаками в область голови ОСОБА_8 в подальшому ОСОБА_25 схопив ОСОБА_8 за одяг в області грудної клітки та підняв із дивану. Після чого ОСОБА_8 впав на підлогу, внаслідок чого перекинувся стіл та впала свічка. Також ОСОБА_10 повідомив, що коли свічка впала, то освітленні в кімнаті погіршилось. ОСОБА_25 взяв за одяг ОСОБА_8 та перекинув останнього на диван. В подальшому до бійки приєднався ОСОБА_27 , останній почав говорити, що ОСОБА_8 написав на нього заяву. ОСОБА_10 почав говорити, щоб вони припинили бити ОСОБА_8 , бо вони його вб`ють. ОСОБА_10 намагався припинити бійку, однак ОСОБА_25 його відштовхнув. ОСОБА_10 вказав, що ОСОБА_25 спричинив ОСОБА_8 близько десяти ударів, а щодо ОСОБА_34 , то приблизної кількості не може вказати (т.1 а.с.207-210). При цьому, допитати свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні не представилось можливим, так як 18.06.2017 останній помер (т. 2 а.с. 188).

Посилання сторони захисту на недопустимість протоколів слідчих експериментів не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, в протоколі від 15.11.2016 року за участю свідка ОСОБА_9 чітко зазначено, що «…особам, які беруть участь у проведенні слідчого експерименту заздалегідь повідомлено про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання: відеозапис з використанням цифрової відеокамери марки «Canon»…» (т.1 а.с.203).

За таких обставин, посилання захисника, що у протоколі не вказано про фіксування слідчої дії за допомогою технічного засобу є надуманими. Крім того, зі змісту протоколу від 15.11.2016 року вбачається, що слідчий експеримент проводився за участю 2 понятих: ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , які підписали протокол. Те, що при підписанні протоколу навпроти підпису не вказано прізвище другого понятого (а саме ОСОБА_37 ) не є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та не впливає на достовірність даних, вказаних у протоколі (т.1 а.с.205).

Також зі змісту протоколів слідчих експериментів від 15.11.2016 за участю свідка ОСОБА_9 (т.1 а.с.203-205) та від 27.12.2016 за участю свідка ОСОБА_10 (т.1 а.с.207-209) вбачається, що їм були роз`яснені права, передбачені ст.66 КПК України, в тому числі і право відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями статті 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню (п.3 ч.1 ст.66 КПК України). Тобто дане право є аналогічним за змістом праву, яке гарантоване ст.63 Конституції України, а тому покликання захисника, що дане право свідкам не було роз`яснено є недостовірним.

Крім того, в матеріалах справи містяться диски з відеозаписом слідчих експериментів, які мають силу оригіналу та які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні (т.1 а.с.206, 210). При цьому, судом встановлено, що під час проведення вказаних слідчих дій будь-якого психологічного чи фізичного тиску на свідків не чинилося. Всі покази давалися ними добровільно.

Суд вважає недостовірними показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що ним особисто потерпілому було нанесено тільки три удари та показання обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Такі показання обвинувачених спрямовані на уникнення ними кримінальної відповідальності та спростовуються зібраними у справі доказами.

Так, з висновку судово-медичної експертизи № 185 від 27.12.2016 вбачається, що смерть ОСОБА_8 настала від закритої травми грудної клітки та її органів з множинними двобічними переломами ребер, переломом грудини, розривами обох легень, крововиливами в плевральні порожнини, міжреберні м`язи, плевру, тканину обох легень, навколосерцеву сумку, яка ускладнилася розвитком тяжкого травматичного та геморагічного шоку.

Таким чином, характер та локалізація тілесних ушкоджень та механізм їх спричинення свідчать про те, що обвинувачені мали умисел на нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень і кількість таких ударів, які зазначені у висновку експерта, є множинними.

Численність нанесення потерпілому ударів і обвинуваченим ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_6 підтверджується також вказаними вище протоколами проведення слідчого експерименту від 15.11.2016 зі свідком ОСОБА_9 , згідно якого встановлено, що ОСОБА_25 та ОСОБА_27 наносили удари ногами по голові і тулубу ОСОБА_30 численну кількість раз та протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2016 зі свідком ОСОБА_10 , відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_25 спричинив ОСОБА_8 близько десяти ударів, а щодо ОСОБА_34 , то приблизної кількості не можливо встановити. Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила, що ОСОБА_7 наносив ОСОБА_8 удари.

Наявність мотиву нанесення ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень підтверджується вироком Калуського міськрайонного суду від 27.12.2016 (т.3 а.с.61-62), згідно якого ОСОБА_6 було засуджено за викрадення велосипеда у потерпілого ОСОБА_8 .

Водночас на підтвердження вини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд не бере до уваги вказані нижче висновки судово-медичних експертиз з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 245 КПК, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу - (освідування особи), частиною 3 якою визначено, що перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі відмови - освідування проводиться примусово.

Частиною 7 ст. 223 КПК України встановлена обов`язкова вимога до проведення освідування особи, а саме слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

З протоколу отримання зразків для експертизи від 17.11.2016 (т.1 а.с.198), згідно якого було відібрано зразки крові у ОСОБА_7 , вбачається, що дана слідча дія, в порушення вимог ч. 7 ст. 223 КПК України, проведена без залучення понятих.

Крім того, з протоколу отримання зразків для експертизи, згідно якого було відібрано зразки нігтьових пластин ОСОБА_7 (т.1 а.с.199), у зв`язку із виправленнями не можливо встановити точну дату проведення даної слідчої дії, що впливає на достовірність даних, вказаних в протоколі.

З протоколу отримання зразків для експертизи від 13.11.2016 (т.1 а.с.200), згідно якого було відібрано зразки крові у ОСОБА_6 , вбачається, що дана слідча дія, в порушення вимог ч.7 ст.223 КПК України, проведена без залучення понятих. Крім того, на час проведення даної слідчої дії ОСОБА_6 фактично був затриманий, тобто набув статусу підозрюваного. Проте всупереч вимогам ч.3 ст.42, ч.1 ст.52 КПК України, про свої права він повідомлений не був і участь захисника, яка є обов`язковою у кримінальному провадженні з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, і який мав право бути присутнім при проведенні слідчої дії, слідчим забезпечена не була. А отже, при здійсненні даної слідчої дії було порушено право ОСОБА_6 на захист.

Аналогічно відібрання зразків нігтьових пластин у ОСОБА_6 13.11.2016 (т.1 а.с.199) здійснене з порушенням вимог ч.3 ст.42, ч.1 ст.52 КПК України без участі захисника.

Відповідно до законодавства України, зокрема вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.

За таких обставин, зразки крові і зразки нігтьових пластин ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , здобуті в результаті даних слідчих дій, отримані з порушенням порядку, передбаченого КПК України, а тому їх слід визнати недопустимими.

Відповідно до ч.5 ст.101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

А тому висновки експертів, предметом дослідження яких були взірці крові, зразки нігтьових пластин ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а саме: висновок експерта №813 від 18.11.2016 (т.1 а.с.163); висновок експерта №814 від 18.11.2016 (т.1 а.с.165); висновок експерта №806 від 09.12.2016 (т.1 а.с.170-171); висновок експерта №812 від 09.12.2016 (т.1 а.с.180-181); висновок експерта №171 від 15.12.2016 (т.1 а.с.186-188); висновок експерта №172 від 15.12.2016 (т.1 а.с.190-192); висновок експерта №173 від 29.12.2016 (т.1 а.с.194-195) слід визнати недопустимими.

Поряд з цим, суд бере до уваги висновок експерта №807 від 06.12.2016, згідно з яким у слідах на футболці, батніку, підштаниках, джинсах, куртці, вилучених в ОСОБА_7 знайдена кров людини. Кров на футболці, батніку та штанах може належати особі (особам) групи АВ за ізосерологічною системою АВО; на футболці, батніку, підштаниках, штанах та куртці - особі (особам) групи В з ізогемаглютиніном анти-А або АВ за ізосерологічною системою АВО та не належить потерпілому ОСОБА_8 (т.1 а.с.173-175). Оскільки, як вказано у висновку, одяг ОСОБА_7 був ним добровільно виданий 15.11.2016. Крім того, факт добровільної видачі не заперечив у судовому засіданні і сам обвинувачений.

За таких обставин, ґрунтуючись на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, групою осіб, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , доведена в судовому засіданні зібраними по справі доказами. Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому, доводи обвинувачених суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого їм обвинувачення і визнає такими, що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, передбаченої діючим кримінальним законодавством за вчинення тяжкого кримінального правопорушення (злочину) та суспільного осуду.
Суд, призначаючи покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, осіб винних та обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує його молодий вік (т.1 а.с. 228), те, що на «Д» обліку у психіатра та нарколога він не числиться (т.1 а.с.223, 224), на утриманні має 2 неповнолітніх дітей (т. 1 а.с. 231, 232), те, що згідно ст.. 89 КК України він раніше не судимий (т.1 а.с. 230). До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Пом`якшуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує його молодий вік (т.1 а.с. 236), те, що на «Д» обліку у психіатра та нарколога він не числиться (т.1 а.с.243, 244), депутатом не являється (т. 1 а.с. 245), його характеристику (т. 1 а.с. 242), однак він неодноразово судимий (т.1 а.с. 238-239, т. 1 а.с. 240, т. 3 а.с. 61-62) на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти злочини. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Пом`якшуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Також суд враховує обставини справи, при яких вчинено злочин, ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні даного злочину, зокрема, жорстоку поведінку обвинувачених щодо потерпілого при нанесенні тілесних ушкоджень.

З урахуванням викладеного, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання обвинуваченим у вигляді 8 років позбавлення волі кожному, суд приходить до наступного:
Обираючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд вважає, що виправлення й перевиховання обвинувачених можливе при ізоляції їх від суспільства з обранням покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

При цьому, згідно ст. 70 ч. 4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України ОСОБА_6 шляхом поглинання призначених покарань за даним вироком суду та вироком Калуського міськрайонного сду Івано-Франківської області від 27.12.2016 (т. 3 а.с. 61-62), слід остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Таке покарання, на думку суду, буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинувачених та для запобігання вчиненню злочинів як ними, так і іншими особами.

З метою забезпечення умов виконання вироку в частині призначеного покарання, а також уникнення ризиків, визначених в п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слід залишити без змін.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 13.11.2016, ОСОБА_6 фактично затриманий 13.11.2016 о 16.00 год. (т. 2 а.с. 23). У звязку з цим, ОСОБА_6 з 13.11.2016 є попередньо ув`язненою особою. Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України (в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015), та враховуючи постанову Великої палати Верховного суду від 29.08.2018, слід зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 13.11.2016 до вступу вироку в законну силу з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Аналогічно, з метою забезпечення умов виконання вироку в частині призначеного покарання, а також уникнення ризиків, визначених в п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.11.2016 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін якого обчислюється з 17.30 год. 16.11.2016 (т. 1 а.с. 226-227). У звязку з цим, ОСОБА_7 з 16.11.2016 є попередньо ув`язненою особою. Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України (в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015), та враховуючи постанову Великої палати Верховного суду від 29.08.2018, слід зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 16.11.2016 до вступу вироку в законну силу з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання вісім (8) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 17 год. 30 хв. 16 листопада 2016.
Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України (в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015), та враховуючи постанову Великої палати Верховного суду від 29.08.2018, слід зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 16.11.2016 до вступу вироку в законну силу з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання сім років шість місяців позбавлення волі.
Згідно ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинання призначених покарань за даним вироком суду та вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.12.2016 остаточно призначити покарання 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 16 год. 00 хв. 13 листопада 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України (в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015), та враховуючи постанову Великої палати Верховного суду від 29.08.2018, слід зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 13.11.2016 до вступу вироку в законну силу з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Речові докази:
-балонову куртку, джинсові штани, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути ОСОБА_6 ;

-штани у білому полімерному пакеті, футболку, батнік, підштаники, джинси, куртку, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути ОСОБА_7 ;

-штани у жовтому полімерному пакеті, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити;

-спортивну кофту, кофту, спортивні штани, труси, підштаники, шкарпетки, які належали ОСОБА_8 , які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути потерпілій ОСОБА_38 ;

-чотири скляні пляшки та два полімерних пакети, змив речовини бурого кольору на марлевому тампоні зі стіни над диваном в квартирі АДРЕСА_4 та змив речовини бурого кольору на марлевому тампоні в квартирі АДРЕСА_4 , вирізку з підодіяльника з місця події в квартирі АДРЕСА_4 , кепку, плащ, два марлевих тампони із змивами з обох рук потерпілого ОСОБА_8 , два марлевих тампони із змивами з обох рук підозрюваного ОСОБА_6 , що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення, обвинуваченими в цей же ж строк з часу одержання копії вироку.

Головуючий: