Провадження № 1-кп/537/252/2018
Справа № 537/4375/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0001422 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове, Ленінського району, Хабаровського краю, РФ, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25.01.2001 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі; відповідно до ст. 46-1 КК України відстрочити покарання на 2 роки - штраф 680 грн.
- 03.10.2001 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 81 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України остаточно вважати засудженим до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.
- 20.01.2003 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст. 391 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік.
- 06.03.2007 року Єнакіївським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.
- 23.09.2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 391 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. На підставі ст. 71 КК України остаточно засуджений до позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці.
- 11.07.2017 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік.,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України,

встановив:

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України.
Під час підготовки справи до судового розгляду підстав для прийняття судом рішень, передбачених п.п.1 - 4 ч.3 ст.314 КПК України не встановлено.
Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, відповідно до яких просили підготовче судове засідання проводити без їх участі.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На обґрунтування заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор вказала, що обвинуваченому слід обрати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою для запобігання вчиненню нових злочинів оскільки обвинувачений неодноразово судимий, спробам останнього переховуватися від суду для ухилення від покарання та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на потерпілих.
Обвинувачений та захисник просили в задоволені клопотання прокурора відмовити, оскільки клопотання є необґрунтованим та ризики передбаченні ст. 177 КПК України не доведено.
Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження , в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з матеріалі кримінального провадження, відносно ОСОБА_4 04.08.2018 року ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 01 жовтня 2018 року. До суду ж обвинувальний акт надійшов 25 вересня 2018 року, тобто до закінчення строку дії запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, який з урахуванням положень ч. 3 ст. 176 КПК України є найбільш суворим, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини.
Також, статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити застосування на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції (п.74).
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Також, обвинувачений неодноразово судимий, вчинив злочини в період іспитового строку, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку та не бажання останнього стати на шлях виправлення. При цьому, суду не було подано доказів про наявність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, постійного місця роботи, позитивних характеристик обвинуваченого. Суду не доведено, що за станом здоров`я обвинувачений не можуть утримуватися в місцях попереднього ув`язнення.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, а також зважаючи на те, що ризики передбачені статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих не зменшилися, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю прокурора та інших учасників кримінального провадження.
Керуючись статтями 177, 314-317, 331, 371, 372 КПК України, суд -

постановив:

Кримінальне провадження № 1кп/537/252/2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука на 02 жовтня 2018 року на 13 годину 30 хвилин.
Обрати відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - а саме: з 27 вересня 2018 року до 25 листопада 2018 року до 24 години.
Кримінальне провадження розглядати одноособово з участю прокурора, обвинуваченого інших учасників кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1