Справа № 184/1727/17
Номер провадження 1-кп/184/29/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , провівши в залі суду в м. Покров відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000728 від 11 вересня 2017 року за обвинуваченням

? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, не працюючого, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

¦18.07.2008 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнився 03.07.2014 року з Ігренського ВЦ за ухвалою Самарського райсуду Дніпропетровської області від 27.06.2014 року згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий термін 6 місяців 25 днів, судимість не погашена,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2017 року приблизно об 11 годині 30 хвилин в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходився в квартирі АДРЕСА_3 , в якій зареєстрована та проживає ОСОБА_7 .. Перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, в той же день та час на ґрунті неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .. В той же день та час, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні коридору квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці кухонний ніж, який останній у той же день та час взяв на кухні вказаної квартири з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , умисно наніс один удар ножем в область живота ОСОБА_6 , чим, згідно висновку експерта № 627 від 16.10.2017 року, спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням сигмовидної та тонкої кишки, внутрішньо черевної кровотечі, котре згідно п.2.1.3. підпункту до Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав частково та надав покази про те, що 11 вересня 2017 року біля спортивного магазину міста він зустрів ОСОБА_9 , побалакали, запросив його у гості, дав грошей. ОСОБА_10 купив спиртне. Прийшли до квартири ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , де вони втрьох розпили спиртне. Почули стукіт у двері. Це прийшов його брат ОСОБА_12 . Він попросив ОСОБА_13 не відчиняти двері, але брат продовжував стукати. Після чого ОСОБА_14 відчинила двері. ОСОБА_15 ввірвався до квартири, відштовхнув ОСОБА_13 і сказав, що йому з нею немає про що розмовляти. ОСОБА_10 вийшов на балкон і заховався. Він був у залі, притримував двері, які хотів відчинити його брат. Він вийшов в той момент, коли брат відштовхнув ОСОБА_13 і та впала. Брат був неадекватним, п`яним та обкуреним. Він почав виганяти брата. В цей момент брат своєю рукою взяв його за горлянку, а іншою рукою наніс йому декілька ударів. Він намагався відштовхнути брата до виходу. ОСОБА_15 потім взяв ніж і підійшовши до нього, приставив ножа до горлянки. Коли він виштовхував брата з квартири, можливо вдарив його ножем, який забрав у брата. Брат почав виходити з квартири. З братом був ОСОБА_16 і вони відразу пішли. Він вийшов з кімнати, коли ОСОБА_15 схватив ОСОБА_13 за горлянку і відштовхнув її, від чого вона впала. Звідки і як ОСОБА_15 взяв ніж, він не знає. Він забрав ніж у брата ОСОБА_17 , який утримував в своїй руці і виштовхував брата з квартири. Він відразу не зрозумів, що зачепив ОСОБА_17 ножем, взнав про це пізніше. Чому ОСОБА_15 вибіг з квартири, він не знає. Вважає, що тілесні ушкодження були ним заподіяні з необережності.

Крім того, в судовому засіданні досліджені і інші докази, якими встановлено наступне:
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав покази про те, що 11 вересня 2017 року приблизно об 11.30 годині він разом зі своїми друзями ОСОБА_18 та ОСОБА_19 йшли додому по АДРЕСА_4 та розмовляли. Йому подзвонив його брат ОСОБА_20 і сказав, що у нього проблеми з ОСОБА_21 . Він зрозумів, що брат знаходиться в квартирі ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 та вирішив піднятись до ОСОБА_11 , щоб побачити свого брата. Він разом з ОСОБА_18 піднялись до квартири ОСОБА_11 , а ОСОБА_22 залишився на вулиці. Опічанська його до квартири не впустила. Тоді він сам зайшов до неї в коридор, розумів, що брат знаходиться у неї. В залі на дивані він побачив свого брата ОСОБА_23 .. Той, побачив його, підскочив до нього, почав битися кулаками, душити. Він відштовхував брата. Побачив у брата в руці ніж, яким той почав розмахувати, казав, що вб`є. ОСОБА_16 знаходився в коридорі і це чув. Він відмахувався від удару ножем, але ОСОБА_20 вдарив його ножем в область живота. Від удару у нього вилізли нирки. Все відбулося швидко. Те, що відбувалось, бачили ОСОБА_14 та ОСОБА_24 .. Коли він вибігав з квартири, за ним біг брат до другого поверху. ОСОБА_25 зупинив ОСОБА_24 .. Він лежав на лавочці до приїзду поліції і швидкої допомоги. Після того, що трапилось, він брата більше не бачив, а побачив його тільки в суді. До квартири ОСОБА_11 його ніхто не запрошував і не впускав. Він не зрозумів, чому на нього напав його брат. В квартирі ОСОБА_11 він шукав свого брата і ОСОБА_9 , хотів з ними випити. ОСОБА_9 він там не бачив. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого він не має. Відносно міри покарання просить суд покарати обвинуваченого по закону.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 надав покази про те, що 11 вересня 2017 року він йшов з гостей. ОСОБА_15 і з ОСОБА_22 були в 35-му мікрорайоні, пили пиво. Потім вони зустрілись, і всі разом йшли додому. Це було після обіду. Коли проходили повз будинку, де мешкає ОСОБА_14 , ОСОБА_15 сказав, що хоче побачити свого брата. ОСОБА_15 пішов, а він з ОСОБА_19 залишились чекати його на вулиці на лавочці. Потерпілого не було десь хвилин 5-10. Через деякий час він вирішив піднятись за ОСОБА_27 і побачив на площадці між 4 та 5 поверхами, як той вибіг з квартири ОСОБА_11 .. Він сказав йому, що у нього вилазять нирки. ОСОБА_20 знаходився в квартирі. Зі слів ОСОБА_17 його підрізав ножем брат ОСОБА_20 , коли той зайшов до квартири ОСОБА_11 .. На вулиці ОСОБА_17 поклали на лавочку, викликали швидку допомогу. ОСОБА_25 він не бачив, у лікарню він приходив до потерпілого ОСОБА_28 .. ОСОБА_20 деякий час мешкав з ОСОБА_7 .. Він разом зі своєю співмешканкою мешкає у ОСОБА_17 вдома. Відносини між братами ОСОБА_29 нормальні. Він зупиняв ОСОБА_25 , той відразу хотів наздогнати брата. ОСОБА_14 в той момент була в дверях квартири. Ножа у ОСОБА_25 не було. Куди потім зник ОСОБА_20 , він не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_30 надала покази про те, що вона працює на медичній допомозі м. Покров. В той день 11 вересня 2017 року надійшов сигнал про виклик. Приїхали на вул. Центральна, там був потерпілий, раніше невідомий ОСОБА_15 , в якого було ножове поранення живота. Потерпілий разом з другом сіли в машину швидкої допомоги. ОСОБА_17 доставили до лікарні. Стан у нього був середньої тяжкості, йому була надана медична допомога.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав покази про те, що він приїхав до м. Покров до ОСОБА_25 , побачив його в місті, той запропонував піти до ОСОБА_11 , в якої мешкали біля тижня, працювали разом. В один з днів вдень випивали втрьох у ОСОБА_11 , почули стукіт в двері. Це прийшов брат ОСОБА_25 ОСОБА_31 .. ОСОБА_20 сказав йому, щоб він заховався на балконі, що він і зробив. ОСОБА_17 впустили до квартири. Був скандал, він нічого не бачив. Коли все владналось, він купив ще горілки і вони далі втрьох випивали. З балкону він вийшов через півгодини, в квартирі була тільки ОСОБА_14 , вона йому нічого не казала про те, що трапилось. На наступний день він зустрів ОСОБА_32 , який сказав що ОСОБА_15 в лікарні, що йому дуже погано. Від працівників поліції він дізнався, що ОСОБА_20 підрізав ножем ОСОБА_17 під час скандалу. Він пригадав, що, коли вони продовжували пити горілку, ОСОБА_20 сказав, що ОСОБА_15 йому погрожував і утримував його ножем, підставивши до горла, чому не знає. Раніше було таке, що він приносив продукти братам Великим ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , всі разом їли. На даний час він мешкає у ОСОБА_17 , заробляє гроші як може, приносить додому продукти. Хтось сказав, що треба помити ножі і вбрати з них відбитки, хто не знає, хоча в квартирі були ОСОБА_20 та ОСОБА_35 . В той день, коли це трапилось, він не хотів зустрічатись з ОСОБА_36 ..

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала покази про те, що ОСОБА_37 та ОСОБА_3 знає з дитинства. Відносини з ними добрі. Останнім часом стосунки між братами були погані, ОСОБА_15 виганяв ОСОБА_25 з квартири, в березні 2017 року ОСОБА_15 побив свого брата. 11 вересня 2017 року вона і ОСОБА_20 сиділи у неї в квартирі по АДРЕСА_2 , пили горілку. Через деякий час прийшов ОСОБА_10 , який з ними пив горілку. Почули сильний стукіт в двері, зрозуміли, що це прийшов ОСОБА_12 . ОСОБА_10 в той момент знаходився в кімнаті. Вона не хотіла впускати ОСОБА_17 , постільки її про це попросив ОСОБА_20 , який казав їй, що хоче забрати ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_10 заробляв для ОСОБА_17 гроші на підробітках. Вона відчинила двері, ввірвався ОСОБА_15 , відштовхнув її, вона впала, намагався зайти до кімнати. Вийшов ОСОБА_20 , почав її піднімати, виштовхувати ОСОБА_17 з квартири. Великий ОСОБА_38 забіг до кухні, взяв у руку кухонний ніж і приставив своєму брату до горла, щоб той його впустив до ОСОБА_39 .. Між братами почалась бійка. У ОСОБА_17 був ніж, яким ОСОБА_20 вдарив свого брата в живіт. Коли ОСОБА_20 вдарив свого брата в живіт ножем, вона не бачила. Вона побачила, як ОСОБА_15 тримається за живіт, потім він вийшов з квартири і пішов з ОСОБА_40 .. На наступний день ОСОБА_25 забрали працівники поліції. Ніж, яким ОСОБА_20 вдарив свого брата, вилучили працівники поліції. ОСОБА_10 ховався від ОСОБА_17 на балконі, чув розмову. Пізніше ОСОБА_20 сказав їй, що не хотів різати свого брата. ОСОБА_15 був дуже п`яний. На ножі і в квартирі крові не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_41 надав покази про те, що він працював разом з ОСОБА_42 в 2013 році в м. Дніпро на заводі «МК». ОСОБА_20 добре виконував свої обов`язки, ладнав всі спірні ситуації, знає його з позитивного боку. Він разом з ОСОБА_42 відбували покарання. ОСОБА_17 він не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_43 надав покази про те, що він знає ОСОБА_25 більше двох років. Він мешкає в м. Нікополі, займається сільським господарством. ОСОБА_20 працював у нього по господарству. ОСОБА_20 як людина нормальна. В березні 2017 року він бачив на своїй електронній адресі фото ОСОБА_25 з тілесними ушкодженнями. Хто йому їх заподіяв, не знає. Зі слів ОСОБА_25 йому відомо, що у того були сварки з його братом ОСОБА_27 з приводу квартири. ОСОБА_25 він знайшов за об`явою в газеті для роботи у нього по господарству.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_44 надав покази про те, що він знає ОСОБА_25 , працювали багато разом, він хороший хлопець, дисциплінований. ОСОБА_17 також знає, також працювали разом в буд вільній фірмі. Як робітник, ОСОБА_15 поганий, шумний, випивав. ОСОБА_20 допомагав по АДРЕСА_5 по будівництву приблизно півроку.

Аналізуючи показання потерпілого, свідків, суд приймає до уваги та розцінює їх як правдиві, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою, були стабільні протягом усього слідства. Крім того, показання потерпілого, свідків узгоджуються з іншими матеріалами кримінальної справи, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме, протоколами слідчого експерименту, висновками судової медичної експертизи, висновком судово-цитологічної експертизи, висновками судово-імунологічних експертиз, які в свою чергу свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити подання доказів на обґрунтування обставин, на які посилається.

На виконання вказаних положень закону суд створював усі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідив усі надані сторонами кримінального провадження докази та надав їм відповідну правову оцінку.

Судом були досліджені всі надані прокурором докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_3 обвинувачення.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України підтверджується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме:
-витягом з кримінального провадження (а.с.1) доведено, що 11.09.2017 року до Покровської міської лікарні від під`їзду №3 будинку АДРЕСА_4 доставлений ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини;

-рапортом старшого інспектора-чергового Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.7) доведено, що 11.09.2017 року о 12.00 годині по АДРЕСА_4 біля третього під`їзду лежить ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями;

-протоколом огляду місця події від 11.09.2017 року - квартири АДРЕСА_3 та фото таблицями (а.с.9-25) доведено, що зі сходів під`їзду вказаного будинку були виявлені два марлеві тампони зі змивами РБК;

-протоколом огляду предмету та фото таблицями від 11.09.2017 року (а.с.26-28) доведено, що на футболці та шортах потерпілого ОСОБА_6 були виявлені плями бурого кольору;

-протоколом огляду та вилучення предметів та фото таблицями від 12.09.2017 року (а.с.64-66) доведено, що під час огляду були виявлені три кухонні ножі, які добровільно видала ОСОБА_7 ;

-висновком судово-цитологічної експертизи № 1192 від 14.09.2017 року (а.с.96-99) доведено, що згідно «Висновку експерта» № 972/Н від 14.09.2017 року судово-медичної експертизи, виконаної у відділенні імунології №2 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0. Згідно «Висновку експерта» №973/Н від 14.09.2017 року судово-медичної експертизи, виконаної у відділенні імунології №2 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», кров підозрюваного ОСОБА_3 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0, якій в судово-медичній термінології характерний групо специфічний антиген Н ізосерологічної системи АВ0. На клинку ножа (об`єкт №1), представленому на дослідження, встановлена наявність крові та визначений білок людини; клітини та мікрочастки тканин людини не знайдені. Враховуючи вищевказані результати дослідження, можливо висловитися, що кров в слідах на клинку ножа (об`єкт №1) могла походити від особи (осіб) з групою крові В, з ізогемаглютиніном анти-А, з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, можливо і від потерпілого ОСОБА_6 , беручи до уваги його групову характеристику крові. Або сліди крові могли утворитися за рахунок змішування її від декількох осіб з різним сполученням виявлених антигенів, і в цьому випадку не виключається можливість домішку крові в слідах від підозрюваного ОСОБА_3 , враховуючи групову приналежність його крові;

-висновком судово-імунологічної експертизи № 975Н від 21.09.2017 року (а.с.103-106) доведено, що згідно «Висновку експерта» к № 972 від 14.09.2017 року кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0. При подальшому дослідженні його крові виявлений супутний антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Згідно «Висновку експерта» к №973 від 14.09.2017 року кров підозрюваного ОСОБА_3 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічною системою АВ0. В слідах на футболці, на шортах знайдена кров, при встановлені видової приналежності якої виявлений білок крові людини. У результаті серологічного дослідження крові на футболці і на шортах виявлені антигени В, Н і ізогемаглютинін анти-А, що вказує на належність крові у вказаних слідах до групи В з ізогемаглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н.. З урахуванням групової приналежності крові потерпілого і підозрюваного отримані результати досліджень слідів крові на футболці і на шортах не виключають можливість походження крові від потерпілого ОСОБА_6 . Походження слідів крові від одного лише підозрюваного ОСОБА_3 виключається, його кров може бути присутня у разі змішування з кров`ю потерпілого ОСОБА_6 , так як тільки один із виявлених антигенів, а саме антиген Н являється групо специфічним для його крові;

-висновком судово-імунологічної експертизи № 972Н від 14.09.2017 року (а.с.110-111) доведено, що кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0;

-висновком судово-імунологічної експертизи № 973Н від 14.09.2017 року (а.с.115-116) доведено, що кров підозрюваного ОСОБА_3 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

-висновком судово-імунологічної експертизи № 974Н від 21.09.2017 року (а.с.120-122) доведено, що згідно «Висновку експерта» к № 972 від 14.09.2017 року кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0. При подальшому дослідженні його крові виявлений супутний антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Згідно «Висновку експерта» к №973 від 14.09.2017 року кров підозрюваного ОСОБА_3 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на марлі зі змивами знайдена кров, при встановлені видової приналежності якої виявлений білок крові людини. У результаті серлогічного дослідження крові виявлені антигени В і Н. Оскільки для проведення контрольних досліджень не були надані зразки предметів-носіїв на поверхні яких знаходились вилучені сліди крові, остаточно вирішити питання групової приналежності крові у вилучених змивах, не є можливим. Однак, якщо вважати отримані результати дослідження достовірними, а сторонні забруднення поверхонь, на яких знаходились сліди крові, не вплинули на використані діагностичні сироватки і реагент, то можна припустити, що кров у вилучених слідах може належати одній особі групи В з ізогемаглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н, або ж вона може бути змішаною від щонайменше двох осіб груповим характеристикам яких властиві антигени В і Н. З урахуванням групової приналежності крові потерпілого і підозрюваного і виключення обставин, які могли б вплинути на результати досліджень, отримані дані, а саме виявлення антигенів В. і Н не виключають можливість походження вилучених слідів крові від потерпілого ОСОБА_6 . Походження слідів крові від одного лише підозрюваного ОСОБА_3 виключається, його кров може бути присутня у вилучених змивах тільки у разі змішування з кров`ю потерпілого ОСОБА_6 , так як тільки один із виявлених антигенів, а саме антиген Н є властивим для його крові;

-висновком судово медичної експертизи № 627 від 16.10.2017 року (а.с.142-143) доведено, що ОСОБА_6 спричинене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням сигмовидної та тонкої кишки, внутрішньо-черевної кровотечі, котре згідно п.2.1.3. підпункту до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії гострого предмету, маючого колюче-ріжучі властивості, можливо і лезом клинка ножа;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 та фото таблицями від 13.10.2017 року (а.с.144-148) доведено, що ОСОБА_6 розповів про обставини, які трапились 11.09.2017 року за адресою АДРЕСА_2 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 та фото таблицями від 24.10.2017 року (а.с.154-161) доведено, що ОСОБА_3 розповів про обставини справи, які трапились 11.09.2017 року за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.13 року у справі «Вєренцов проти України»).

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Суд дає критичну оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_3 , висловлені ним в судовому засіданні щодо часткового визнання своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , оскільки ні обвинувачений, ні його захисник не надали жодного доказу на підтвердження зазначеної версії, не навели жодної обставини, на підставі яких можна було б піддати сумніву докази, надані на підтвердження обвинувачення.

Зазначена позиція обвинуваченого ОСОБА_3 повністю спростовується належними та допустимим доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні підтвердив факт навмисного заподіяння йому тілесних ушкоджень збоку ОСОБА_3 , показами свідка ОСОБА_26 , який в судовому засіданні підтвердив, що потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження, які як з`ясувалося пізніше, були завдані ОСОБА_3 , показами свідка ОСОБА_30 , яка в судовому засіданні підтвердила факт звернення потерпілого ОСОБА_6 за медичною допомогою до лікарні внаслідок отримання ним тілесних ушкоджень; показами свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні підтвердив факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , як з`ясувалося пізніше збоку ОСОБА_3 ; показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні підтвердила факт заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події від 11.09.2017 року, яким зафіксоване місце вчинення злочину; протоколом огляду предмету та фото таблицями від 11.09.2017 року, яким зафіксовані плями бурого кольору на одягу потерпілого; протоколом огляду та вилучення предметів та фото таблицями від 12.09.20017 року, в ході якого були вилучені три кухонні ножі у ОСОБА_7 ; висновком судово-медичної експертизи № 627 від 16.10.2017 року, згідно до якого ОСОБА_6 спричинене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням сигмовидної та тонкої кишки, внутрішньо-черевної кровотечі, котре відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 та фото таблицями від 13.10.2017 року, згідно до якого ОСОБА_6 розповів про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень збоку ОСОБА_3 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 та фото таблицями від 24.10.2017 року, згідно до якого ОСОБА_3 розповів про обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 11.09.2017 року по АДРЕСА_2 , висновком проведеної судово цитологічної експертизи встановлена належність групи крові потерпілого та обвинуваченого, висновками проведених судово імунологічних експертиз, матеріалами справи в їх сукупності.

Безпідставними суд вважає покази свідка ОСОБА_7 в тій частині, що потерпілий сам взяв з кухні ніж, який потім вихватив ОСОБА_3 та ним вдарив потерпілого та в частині необережного заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень збоку ОСОБА_3 , оскільки вони цілком спростовуються стабільними поясненнями потерпілого, поясненнями інших допитаних в судовому засіданні свідків, матеріалами справи в їх сукупності. Суд вважає, що вказані покази висловлені свідком ОСОБА_7 лише з метою уникнення обвинуваченого від відповідальності за вчинення саме тяжкого злочину.

Суд вважає обрану позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо ненавмисного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому з метою свого захисту, яке на його думку, підлягає кваліфікації за ст.. 128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження та його захисника як спосіб захисту, передбачений законом з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_3 саме умисного тяжкого тілесного ушкодження окрім всіх зібраних доказів в їх сукупності, підтверджений висновком судово медичної експертизи № 627 від 16.10.2017 року, де в дослідницькій частині експертизи зазначено про те, що у потерпілого ОСОБА_6 сквозна рана знизу доверху довжиною 18 см., що виключає необережне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Безпідставними суд вважає твердження сторони захисту щодо кваліфікації дій обвинуваченого як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень в стані сильного душевного хвилювання, оскільки будь яких належних та допустимих доказів з цього приводу стороною не надано, а враховуючі факт находження обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення злочину, це виключає можливість кваліфікації його діяння в стані сильного душевного хвилювання.

Питання про умисел суд вирішив, виходячи із сукупності всіх обставин, вчиненого обвинуваченим діяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав покази щодо застосування до нього методів фізичного насилля та психологічного тиску збоку працівників карного розшуку Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області після його затримання 12.09.2017 року та під час проведення досудового розслідування збоку слідчого. З метою перевірки доводів обвинуваченого ухвалою суду Орджонікідзевського міського суду від 08 лютого 2018 року доручено прокурору Дніпропетровської області проведення відповідної перевірки.

Відповідно до повідомлення прокуратури Дніпропетровської області, яке надійшло до Орджонікідзевського міського суду 06 березня 2018 року, за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та проведення досудового розслідування 22.02.2018 року доручено Нікопольському відділу поліції ГУНП в Дніпропетровської області.

Відповідно до постанови слідчого Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 19 квітня 2018 року кримінальне провадження за № 0000188 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вказана постанова набрала законної сили.

Таким чином, судом в повному обсязі виконані вимоги ст.ст. 206, 333 КПК України, які цілком спростовують доводи обвинуваченого щодо застосування до нього методів фізичного насилля та психологічного тиску збоку працівників поліції під час проведення досудового розслідування, які б ставили під сумнів належність та допустимість доказів, отриманих під час досудового розслідування.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і доведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, часткове визнання своєї вини, мотиви, що спонукали його до вчинення злочину, дані про особу, які задовільно характеризують обвинуваченого за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря-фтизіатра з діагнозом: МЗЗТБ верхньої долі лівої легені у вигляді фіброзного вогнища після вилікуваного інфільтративного туберкульозу; на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, те, що він раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ст.. 115 КК України та має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, думку потерпілого, який просить суд покарати винного по закону, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки призначення саме такого виду покарання буде достатнім для виправлення винної особи, попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Суд дійшов висновку, що також при призначенні обвинуваченому покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі.

Судових витрат по справі немає. Долю речових доказів потрібно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати, починаючи з моменту його затримання з 13 вересня 2017 року.

Речові докази по справі: - 1 оптичний диск із відеозаписом (а.с.35, 36 т.2) - залишити з матеріалами кримінального провадження; - чоловічі шорти та чоловічу футболку з плямами речовини червоно-бурого кольору, 2 марлевих тампона зі слідами речовини черво-бурого кольору, 3 кухонних ножа, 3 паперових конверта, вмістом котрих є зразки крові (а.с.149, 150 т.2), які знаходяться на зберіганні в камері схову Покровського ВП знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1