Справа № 629/1648/16-к
Номер провадження 1-кп/629/20/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000753 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, інваліда ІІІ групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.09.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння корисного злочину, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, вчинене при наступних обставинах:

13 березня 2016 року, близько 08:00 години, ОСОБА_3 прийшов на «Південний ринок», який розташований на м-н 5 в м. Лозова, Харківської області. Побачивши у раніше знайомого ОСОБА_6 бінокль, який останній хотів продати, у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння даним біноклем шахрайським шляхом. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом обману і користуючись довірчими відносинами з ОСОБА_6 , діючи повторно, попросив у останнього вказаний бінокль «БЦП5» 8х30, при цьому пояснивши, що хоче його придбати. Після чого, отримавши вказаний бінокль, скориставшись тим, що ОСОБА_6 не слідкує за його діями, ОСОБА_3 з місця пригоди зник. Отриманим шахрайським шляхом біноклем, вартістю 428 гривень, він розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 13 березня 2016 року, близько 08:00 години він прийшов на «Південний ринок», який розташований на м-н 5 в м. Лозова, Харківської області де побачив у раніше знайомого ОСОБА_6 бінокль, який останній хотів продати, він попросив у останнього вказаний бінокль «БЦП5» 8х30, при цьому пояснивши, що хоче його придбати. Але отримавши вказаний бінокль з місця пригоди зник. Отриманим шахрайським шляхом біноклем він розпорядився на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, інвалід ІІІ групи, за місцем проживання характеризується формально посередньо.

Обвинувачений ОСОБА_3 з`явився для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується середньою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та його стан здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення/обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. У разі призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавлення волі, з метою виправлення та запобігання вчинення повторного правопорушення в майбутньому застосувати наступні заходи: контроль за поведінкою за місцем проживання особи та застосування соціально-виховних заходів.

З урахуванням тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив злочин в період іспитового терміну за попереднім вироком суду, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд, дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч. 2 ст. 190 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Також при призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2015 року засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 1 рік, та в період іспитового строку знов скоїв злочин, тому суд остаточно призначає покарання відповідно до ч. 1 ст.71 КК України, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому слідстві та під час судового розгляду не обирався, тому суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно у залі суду.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України та піддати його покаранню у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі приєднати невідбуту ОСОБА_3 частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2015 року і остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_3 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно у залі суду.
Початок відбування покарання рахувати з 18 липня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1927 від 30.03.2016 року в розмірі 439 гривень 80 копійок (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 899998, УДКС України в Слобідському районі м. Харкова, банк отримувача Казначейство України (ЕАП)).

Речові докази по справі:

- бінокль «БЦП5» 8х30, який належить потерпілому ОСОБА_6 та переданий йому на відповідальне зберігання під розписку, залишити останньому.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1