Єдиний унікальний номер справи 185/785/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000026 від 05.01.2017 року у відношенні ОСОБА_3 за ч.2 ст. 185, ч.1,2 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за ч.2 ст. 185, ч.1,2 ст. 187 КК України.
Прокурор в судовому засіданні просить продовжити обвинуваченому дію раніше обраного запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 діб, так як на даний час справа не розглянута, та ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не відпали.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, так як має постійне місце проживання, та планує працевлаштуватися, має родину, та новороджену дитину, що підтвердує наявність міцних родинних зв`язків, переховуватися від суду не має наміру,

Захисник підтримав думку обвинуваченого та просить суд під час судових засідань звільняти обвинуваченого ОСОБА_3 з металевої клітки, для роботи з документами та нотатками.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 03 червня 2018 року.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як останній обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, судове слідство не закінчено, та для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, та ризики які були враховані при обранні обвинуваченим вказаного запобіжного заходу, не відпали.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжено на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 27 липня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .