АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1358/2018 Категорія КК: ч.2 ст.185 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 000575 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 10.06.1996р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 206 ч. 2, ст. 141 ч. 2 КК України (1960р.) до 4-х років позбавлення волі.

2. 14.09.2000 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 140 ч. 2, 43 КК України (1960р.) до 5-ти років позбавлення волі,

3. 13.08.2007 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 187 ч. 2, 186 ч. 2 КК України до 7 років 2-х місяців позбавлення волі,

4.23.10.2013 р. Голосіївським районним судом м. Києва за ст.309 ч.2 КК України до 1-го ріку 4-х місяців позбавлення волі,

5. 23.10.2015р. Солом`янським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України до 2-х років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2016р. вирок змінено, ухвалено вважати засудженим до арешту строком на 6 місяців, звільнився 02.02.2016р. по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 2-х (двох) років позбавлення волі.

Як зазначено у вироку, 22.03.2017р. приблизно в 08.12 годин ОСОБА_7 , знаходячись на платформі станції метро «Чернігівська» КГІ «Київський метрополітен» в м. Києві, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, наблизився ззаду впритул до ОСОБА_8 та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, правою рукою, прикривши її своєю лівою рукою, повторно таємно викрав з лівої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_8 чуже майно, яке належить останній, а саме: мобільний телефон «Nokia» модель «RM944 «108 Dual Sim» червоно-чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 306.67грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

ОСОБА_7 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить відповідно до ст. 66 КК України застосувати до нього ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яку міру покарання, застосувавши ст. 75 КК України та призначити йому умовний строк відбування покарання, або звільнити від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України.

В обґрунтування своїх вимог, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що він хворіє на декілька невиліковних хвороб, постійно перебуває на лікуванні та під пильним доглядом лікарів Державної лікувальної установи № 5 м. Києва, сприяв розкриттю кримінальної справи, співпрацював з судовим розслідуванням та щиро розкаюється в скоєному злочині. Його особа підпадає під дію ч. 2 ст. 84 КК України та може бути звільнений від відбування покарання за станом здоров`я.

Обвинувачений також просить змінити призначене йому покарання у виді позбавлення волі на умовний строк на підставі ст. 75 КК України, з метою надати йому змогу продовжувати лікування та поліпшити стан здоров`я, тому що він дуже хоче жити і не хоче помирати в тюрмі в такому ранньому віці.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та фактичні обставини провадження ніким не оспорюються і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за наявності суперечливих доказів зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який хворіє на тяжкі невиліковні захворювання, які потребують постійного лікування, його відношення до скоєного, який раніше судимий, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, фактичних обставин провадження, характер вчиненого правопорушення, наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність застосування до нього ст. 75 КК України є безпідставними, оскільки враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначенні покарання обвинуваченому.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Отже, звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування у зв`язку з хворобою є правом, а не обов`язком суду, враховуючи, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про захворювання обвинуваченого, їх характер, та відповідного висновку медичної комісії про неможливість відбування покарання обвинуваченим в зв`язку з хворобою, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ст. 84 КК України.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року у кримінальному провадженні № 000575 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4