Справа № 314/1112/18
Провадження № 1-кп/314/187/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000056 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодружений, раніше судимий:

1) 09.06.2005 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

2) 29.08.2008 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

3) 13.11.2008 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 321 КК України до штрафу 850 гривень;

4) 13.01.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 191, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, з позбавленням права займати посаду, пов`язану з матеріальною відповідальністю на 3 роки;

5) 12.12.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст.70,71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займати посаду пов`язану з матеріальною відповідальністю на 3 роки, звільнений 28.07.2014 на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» за ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.07.2014 із Біленьківської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 99);

6) 20.09.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 20.09.2017 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя був засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі.

Згідно зазначеного вироку 10.11.2017 засуджений ОСОБА_3 прибув для відбування покарання у вигляді обмеження волі до Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», юридична адреса: вулиця Олімпійська, 2, селище Дружелюбівка, Вільнянський район, Запорізька область; фактична адреса: вулиця Зелена, селище міського типу Кам`яне, Вільнянський район, Запорізька область.

У Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» установі 19.11.2017 засуджений ОСОБА_3 під особистий підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді обмеження волі, які передбачені ст. 56 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 2 розділу 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014. Також він був попереджений під особистий підпис, що у разі ухилення від відбування покарання його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 390 КК України. Під особистий підпис засуджений ОСОБА_3 був ознайомлений про відомості щодо меж території Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», та дав письмове зобов`язання їх не порушувати.

Однак, засуджений ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

01.12.2017 року близько 20 годин 00 хвилин без відповідного дозволу працівників Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», діючи умисно, без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, самовільно залишив межі установи, перетнувши контрольно-слідову смугу та стіну основної огорожі. Того ж дня о 20 годині 20 хвилин під час проведення поіменної перевірки засуджених у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» було виявлено відсутність засудженого ОСОБА_3 .

У період часу з 01.12.2017 по 21.12.2017 засуджений ОСОБА_3 перебував за межами місця обмеження волі, а саме, Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)».

21.12.2017 засуджений ОСОБА_3 був виявлений працівниками Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» у м. Запоріжжі у районі перехрестя проспекту Соборного та вулиці Базарної та доставлений до місці відбування покарання у вигляді обмеження волі - Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)».

У судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні, обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що підтверджує всі обставини, зазначені в обвинувальному акті, те, що він був обізнаний із правилами поведінки в місцях обмеження волі і з можливими наслідками самовільного залишення місць обмеження волі.

Також пояснив суду, що через котельню він потрапив до промзони, а звідти через огорожу покинув Державну установу «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)». Після цього він вийшов на трасу і на маршрутному таксі приїхав до м.Вільнянськ, а потім пересів на маршрутне таксі і доїхав до м.Запоріжжя.

До скоєння цього злочину його спонукало тяжке матеріальне становище рідних та необхідність знайти кошти для сплати кредиту. Для цього він поїхав до друга в м.Чернігів, зайняв у нього кошти та повернувся до м.Запоріжжя.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши в сукупності вищезазначені докази, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими доказами, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.390 КК України як самовільне залишення місця обмеження волі.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття обвинуваченого та сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує позицію сторони обвинувачення, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання своєї вини, щире каяття в скоєному, сприяння розкриттю злочину, дані про особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та вважає за необхідне з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

При призначенні покарання суд не застосовує вимоги ст.71 КК України, оскільки на момент ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_3 повністю відбув покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2017.

Клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

Цивільний позов не заявлено, речові докази та витрати по залученню експертів відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_6

06.08.2018