У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, клопотання слідчого в особливо важливих справах 2 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 0000078 від 13.04.2018 року, погоджене з прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджено з прокурором, та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 займаючи посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії-начальника 2 групи молодших інспекторів ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вимагав та отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1620 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України складає 42339, 81 гривень), за вчинення дій з використанням службового становища. Поряд з цим, ОСОБА_5 збув ОСОБА_6 психотропну речовину метамфетамін, у розмірі приблизно 1 грам, отримавши за це 1000 гривень.

У відповідності до повідомлення відділу БКОЗ Управління СБУ в Закарпатській області № 58/14-2628 від 30 серпня 2018 року, встановлено, що ОСОБА_5 отримав вказаний наркотичний засіб від громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

05.09.2018 р., на підставі Ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено:

- металеву ємність з речовиною невідомого походження білого кольору;

- три пакетика з речовиною кристалічної форми прозорого кольору;

- речовина оранжевого кольору у пластиковому пакетику;

- кристалічну речовину білого кольору у пластиковому пакетику;

- мобільний телефон марки «Nokia»;

- речовину білого кольору у пластиковому пакетику;

- ємність із речовиною невідомого походження;

- планшет на поверхні якого знаходилась речовина білого кольору разом з пристроєм для вживання;

- велику кількість пластикових пакетів та електронні ваги;

- два пакетика із кристалічною речовиною;

- предмет схожий на пістолет з маркуванням № НОМЕР_1 та 25 предметів схожих на набої.

Підставою вилучення зазначених речей та предметів, слугували умови визначені ч. 2 ст. 168 КПК України, а зокрема необхідність подальшого проведення експертного дослідження невідомих речовин та предмета схожого на пістолет, оскільки є підстави вважати, що вказані речовини є наркотичними засобами чи психотропними речовинами та зброєю відповідно, а мобільний телефон використовувався як засіб вчинення злочину.

За таких обставин, слідчий у клопотанні просить суд, накласти на вилучені речі та предмети арешт, який у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, являє собою тимчасове позбавлення права розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неявка слідчого та володільця майна в судове засідання не перешкоджає розгляду внесеного клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує внесене клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши зміст внесеного слідчим клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділом Управління СБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 13.04.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 307 КК України.

Слідчим доведено, що вказані речі та предмети мають значення речових доказів у кримінальному проваджені № 0000078 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки являється об`єктом вчиненого злочину та є набутим кримінально протиправним шляхом, і може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на речі та предмети, вилучені 05.09.2018 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- металеву ємність з речовиною невідомого походження білого кольору;

- три пакетика з речовиною кристалічної форми прозорого кольору;

- речовина оранжевого кольору у пластиковому пакетику;

- кристалічну речовину білого кольору у пластиковому пакетику;

- мобільний телефон марки «Nokia»;

- речовину білого кольору у пластиковому пакетику;

- ємність із речовиною невідомого походження;

- планшет на поверхні якого знаходилась речовина білого кольору разом з пристроєм для вживання;

- велику кількість пластикових пакетів та електронні ваги;

- два пакетика із кристалічною речовиною;

- предмет схожий на пістолет з маркуванням № 0318 та 25 предметів схожих на набої.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1