Справа №588/2/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/351/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 588/2/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , згідно якої вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України у зв`язку із недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання на підставі ст. 69 КК України у виді 03 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 12.04.2017 року у виді 02 років позбавлення волі без конфіскації майна, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно визначено ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді 03 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) у строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано час попереднього ув`язнення з 13.11.2016 року по 15.05.2017 року включно, та з 31.05.2017 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання за цим вироком строк відбутого покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 12.04.2017 року з 16.05.2017 року по 30.05.2017 року включно з розрахунку день за день. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 5280 грн. 80 коп.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд виправдовуючи ОСОБА_9 , послався лише на його покази, не надавши належної оцінки показам ОСОБА_8 , щодо вчинення кримінального правопорушення спільно. У мотивувальній частині вироку не зазначено спосіб вчинення злочину, а вказано лише, що ОСОБА_8 проник до салону автомобіля, не конкретизувавши спосіб проникнення, не вказано за допомогою з`єднання яких дротів і чим ОСОБА_8 завів його. Не вказано наслідки кримінального правопорушення та не вірно описано факт завершення вчинення злочину, а саме те, що ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 поїхали в напрямку м. Лебедин, а в подальшому до с. Підлозіївка, Охтирського району, де продали автомобіль ОСОБА_14 , кошти поділили між собою. Судом не надано оцінку тому, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 по факту угону автомобіля належного ОСОБА_9 було порушено вже після порушення кримінального провадження за злочин вчинений ним спільно. Не прийнято до уваги і той факт, що ОСОБА_9 не надавав показів до тих пір, поки їх не надав ОСОБА_8 , посилаючись, що нічого не пам`ятає у зв`язку з минуванням великого проміжку часу.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 12 листопада 2016 року у вечірній період доби, знаходячись по провулку Набережній в м. Тростянець, побачив автомобіль марки "ВАЗ 2101", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований навпроти домогосподарства АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_15 . З метою незаконного заволодіння даним транспортним засобом, повторно, проник до салону вказаного автомобіля, за допомогою з`єднання дротів завів двигун та направився в бік м. Лебедин.

Суд зазначив, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 12 листопада 2016 року у вечірній час доби, знаходячись по пров. Набережній в м. Тростянець, побачив автомобіль марки "ВАЗ 2101", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований навпроти домогосподарства АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_15 . З метою незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою з ОСОБА_9 незаконно проник до салону вказаного автомобіля та за допомогою з`єднання дротів, завів двигун, направившись до с. Підлозіївка, Охтирського району, де автомобіль продав ОСОБА_14 , а отримані кошти поділив з ОСОБА_9 .

Вислухавши доповідь судді, прокурора, який вимоги поданої апеляційної скарги підтримав, обвинувачених з захисниками, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Виходячи з положень, закріплених у ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частина 3 ст. 374 КПК України передбачає, що у мотивувальній частині вироку зазначається, у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Так, Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" від 25.03.1999 року; п. 58 рішення у справі "Матточіа проти Італії" від 25.07.2000 року; п. 34 рішення у справі "І.Н. та інші проти Австрії" від 20.04.2006 року).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції.

Судова колегія вважає, що оскаржуваний вирок не може вважатися законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки судом достеменно не викладено у мотивувальній частині судового рішення формулювання обвинувачення із зазначенням обставин та способу вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК країни, як того вимагає ч. 3 ст. 374 КПК України.

До таких висновків колегія суддів приходить з огляду на те, що відповідно до обвинувального вироку, ОСОБА_8 визнаний винний у повторному, незаконному заволодінні транспортного засобу марки "ВАЗ 2101", реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому у вироку зазначено, що ОСОБА_8 12 листопада 2016 року у вечірній період доби, після вживання спиртних напоїв, знаходячись в м. Тростянець про провулку Набережному, побачив автомобіль ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований навпроти домогосподарства АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_15 , та вирішив ним незаконно заволодіти. Для цього ОСОБА_8 проник до салону указаного автомобіля, завів його за допомогою дротів та поїхав на указаному автомобілі в бік м. Лебедин. Але зі змісту обвинувального вироку не вбачається як саме ОСОБА_8 проник до салону автомобіля та детально не розписано спосіб заволодіння транспортного засобу.

Обвинувачений ОСОБА_8 повідомив суду, що через "бризговик" з боку пасажирського сидіння, що був відчинений, відкрив двері автомобіля. Після цього зняв кільце із замка запалення і намагався завести автомобіль, шляхом з`єднання дротів, проте автомобіль не заводився. Потім, ОСОБА_9 почав штовхати автомобіль, а він сидячі за кермом намагався завести двигун, шляхом з`єднання дротів. Після цього попрямували в м. Лебедин, проте ОСОБА_9 сидячи за кермом не справився з рухом, та вони заїхали в кювет. Викликаний за мобільним телефоном автомобіль служби таксі, допоміг витягнути машину та виїхати на дорогу. Після цього ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 продати автомобіль знайомому. Після отримання коштів, розподілив їх порівну та на таксі разом з ОСОБА_9 повернувся до м. Тростянець, де біля магазину "АТБ", був затриманий працівниками поліції.

Отже, судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального Закону України, зазначено у вироку фактично наведене обвинувачення висунуте органами досудового розслідування, тоді як суд повинен формулюючи обвинувачення навести фактичні обставини, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Крім того судом першої інстанції не зазначено наслідки вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, оскільки відповідно матеріалів кримінального провадження, а саме висновку судово- авто товарознавчої експертизи від 12.12.2016 року, ринкова вартість легкового автомобіля марки ВАЗ -2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_15 з урахуванням зносу станом на 12.11.2016 року, на час скоєння злочину могла складати 25099 грн. 19 коп. Згідно вироку суду, даний доказ визнаний судом належним, допустимим, та в сукупності з іншими доказами, доводить вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Як вірно зазначив прокурор, без виявлення та аналізу суспільно небезпечних наслідків матеріального складу злочину майже неможливо визначити суб`єктивні ознаки складу такого злочину.

Крім того, суд у вироку не надав оцінки показанням ОСОБА_8 про те, що заява ОСОБА_9 про вчинення злочину за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_8 транспортним засобом останнього, було подано до поліції відразу після їх затримання за вчинення спільного кримінального правопорушення. Також з вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 12.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_9 , визнав повністю.

З досліджених записів фіксації судового засідання, колегією суддів встановлено, що протягом всього часу судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 міняв свої покази, а після допиту обвинуваченого ОСОБА_8 , взагалі відмовився від надання пояснень, обґрунтовуючи тим, що не пам`ятає обставини зі спливу часу. Суд ухвалюючи вирок в частині виправдування ОСОБА_9 , не надав обґрунтовану оцінку такої поведінки обвинуваченого.

Згідно п.п. 2,3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, колегія суддів зазначає, що оскільки відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції, а клопотань про дослідження обставин справи з приводу усунення зазначених вище невідповідностей висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушень кримінального процесуального закону, не надійшло, то у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які підстави для прийняття свого рішення.

У зв`язку з чим, судова колегія вважає за необхідне, керуючись ч. 2 ст.9 КПК, яка передбачає обов`язок надання належної правової оцінки обставинам кримінального провадження, а також, ч.6 ст.9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені зокрема п.п.2,15,16 ч.1 ст.7 КПК, скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. При новому судовому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суду необхідно всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 376, 404, 405, 409, 411, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5