У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016879 від 10.12.2016 року, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві звернувся до суду із клопотання, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016879 від 10.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, про арешт майна.
З тексту клопотання вбачається, що 05.07.2018 близько 19 год. 40 хв. до Дніпровського УП УНП в м. Києві надійшов виклик від ОСОБА_4 , про те що ним виявлено діяльність грального закладу розташованого за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 28, в приміщенні МАФу, що має фасад синього кольору з написом «Золота Підкова», за вказаною адресою було викликано слідчо-оперативну групу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.
Також зазначено, що на відповідності до ст.ст.233, 234 КПК України, 05.07.2018 року, за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 28, слідчо-оперативною групою Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, проведено обшук нежитлового приміщення, під час якого виявлено та вилучено: 12 системних блоків персональних комп`ютерів, дванадцять моніторів, 12 комп`ютерних мишок, 12 клавіатур, один ноутбук фірми «НР» моделі RT3290, 12 столів, 12 стільців, кавоварку фірми «Saeco», куллер для води «Eco Tronic», грошові кошти в сумі 120 гривень, які відповідно до ст.98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні, збереження якого має суттєве значення для досудового розслідування, тому виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
Слідчий в судове засідання не з`явився, просив задовольнити клопотання у його відсутність, накласти арешт на майно.
Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.1 ст.203-2 КК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме:
-12 системних блоків персональних комп`ютерів, дванадцять моніторів, 12 комп`ютерних мишок, 12 клавіатур, один ноутбук фірми «НР» моделі RT3290, 12 столів, 12 стільців, кавоварку фірми «Saeco», куллер для води «Eco Tronic», грошові кошти в сумі 120 гривень, які були вилучені під час обшуку нежитлового приміщення МАФу, що має фасад синього кольору з написом «Золота Підкова», за адресами: м. Київ, вул. Курнатовського, 28, .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя