АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003973 та № 0000575 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.12.1998 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу по ч. 2 ст. 81, ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 193, 42 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;
-17.06.2004 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу по ч. 1 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Учасники судового провадження :
прокурор - ОСОБА_7
захисник - ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.
Не погодившись з вказаним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувальний вирок відносно обвинуваченого скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законе та обгрунтоване рішення.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що Обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, при цьому зазначив, що дійсно 19.11.2017 він знаходився вдома разом із дружиною, де між ними виникла сварка, та він завдав ЇЙ одного удару у вухо, хапав за руки, внаслідок чого залишились синці та не виключено, що в ході бійки міг вдарити ЇЇ в грудну клітину.
Всупереч положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інших обставин, які мали істотне значення для прийнятії; законного й обґрунтованого рішення у відповідній частині, суд першої інстанції діючи виключно на власний розсуд, дійшов до висновку, що ОСОБА_9 , наніс декілька ударів в ділянку грудної клітини та обох рук потерпілої ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження, не навівши у вироку належних і достатніх підстав та мотивів для прийняття такого рішення.
Зазначені порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав обвинуваченого, у тому числі права на захист.
ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те що, він 19.11.2017 року близько 21:00 годин знаходячись за адресою свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , де на ґрунті ревнощів з дружиною потерпілою ОСОБА_10 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на заподіяння легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, стоячи до потерпілої обличчям, завдав один удар своєю правою рукою в область лівого вуха та наніс декілька ударів в область грудної клітини та обох рук потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив останній, тілесні ушкодження у вигляді: 8-ми синців- по передній поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч по середньо-ключичним лініям в проекції 2-3-го міжребір`я ( по одному з кожної сторони), по внутрішній поверхні правого плеча на межі верхньої та середньої третини, по передній поверхні лівого плеча: у середній третині, на межі верхньої та середньої третини, по задній поверхні лівого плеча у верхній третині, в завушній області ліворуч, в підщелепній області ліворуч ближче до підборіддя; двох саден по передній поверхні правого передпліччя у верхній третині, по задній поверхні правого променево-п`ясного суглобу, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , 05.03.2018 року близько 10:30 годин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , де на ґрунті ревнощів з потерпілою ОСОБА_10 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, схопив потерпілу обома руками за шию та вкусив її за щоку, ніс та губу з правої сторони, чим спричинив останній, тілесні ушкодження у вигляді: п`яти внутрішньо-шкіряних крововиливів- в проекції нижньої щелепи праворуч на правому крилі носу, на шкірі над червоною каймою верхньої губи праворуч з переходом частково на червону кайму відповідно; садна (на тлі одного з крововиливів)- в проекції нижньої щелепи праворуч, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Захисник при здійсненні апеляційного розгляду заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважав вирок суду законим та обгрунтованим.
Прокурор наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги та просив вирок суду скасувати.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для .касування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.
Так, за вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КГІК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному проваджені.
Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд дійшов до висновку, що 19.11.2017, близько 21:00 години, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , де на ґрунті ревнощів з дружиною - потерпілою ОСОБА_10 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений а заподіяння легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, стоячи до потерпілої обличчям, авдав один удар своєю правою рукою в ділянку лівого вуха та наніс декілька і дарів в ділянку грудної клітини та обох рук потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: 8 синців - по передній поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч по середньо-ключичних лініях в проекції 2-3-го міжребір`я (по одному з кожної сторони), по внутрішній поверхні правого плеча на межі верхньої та середньої третини, по передній поверхні лівого плеча: у середній третині, на межі верхньої та середньої третини, по задній оверхні лівого плеча у верхній третині, в завушній області ліворуч, в ідщелепній ділянці ліворуч ближче до підборіддя; двох саден по передній поверхні правого передпліччя у верхній третині, по задній поверхні правого променево-п`ясного суглоба, що за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, при цьому зазначив, що дійсно 19.11.2017 року він знаходився вдома разом із дружиною, де між ними виникла сварка, та він завдав їй одного удару у вухо, хапав за руки, внаслідок чого залишились синці та не виключено, що в ході бійки міг вдарити її в грудну клітину.
Всупереч положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інших обставин, які мали істотне значення для прийняття законного й обґрунтованого рішення у відповідній частині, суд першої інстанції, діючи виключно на власний розсуд, дійшов до висновку, що ОСОБА_6 наніс декілька ударів в ділянку грудної клітини та обох рук потерпілої ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження, не навівши у вироку належних і достатніх підстав та мотивів для прийняття такого рішення.
Зазначені порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав обвинуваченого, у тому числі права на захист.
Таким чином, суд порушив вимоги ст.ст. 409, 412 КПК України, у силу яких недотримання судом першої інстанції встановленої законом процедури судового розгляду, зокрема, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є підставою для скасування вироку у повному обсязі.
Окрім того, відповідно до вимог ч. 6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.
Беручи до уваги той факт, що чинним КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить ослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження та оказів, які не досліджувалися судом першої інстанції - без клопотання учасників удового провадження, оскільки останнє покладено кримінальним процесуальним жоном саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого оку, в перелік підстав, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, істотні порушення кримінального процесуального закону передбачені п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України та ст. 20 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, иходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог т. 7 КПК України, ч. 6 ст. 9 КПК України, оскаржений вирок на підставі вимог і 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошенняє остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4