Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 травня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу прокурора на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.В.Межирічі Корецького району Рівненської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України у виді виправних робіт на строк 1 /один/ рік;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення

менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 /один/ рік.

Також, відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Судом вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що він 06.11.2017 року, точного часу судовим слідством не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук марки «Lenovo G50-30», вартістю 3566 /три тисячі п`ятсот шістдесят шість/ гривень 67 копійок, який 06.11.2017 року заклав до ломбарду «Ломбард Заставно-Кредитний Дім», чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди у вказаному розмірі.

Крім того, 07.11.2017 року, точного часу судовим слідством не встановлено, ОСОБА_6 діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав акустичну колонку марки «4UA505», вартістю 765 /сімсот шістдесят п`ять/ гривень, яку 07.11.2017 року заклав до ломбарду «Ломбард Заставно-Кредитний Дім», чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди у вказаному розмірі.

Прокурор ОСОБА_8 не погоджуючись з вироком суду оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій прокурором апеляційній скарзі, він, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним в частині призначення покарання ОСОБА_6 . Стверджує, що згідно матеріалів кримінального провадження, досліджених під час судового розгляду, з`ясовано, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, що відображено й у вироку, а тому покарання у виді виправних робіт обвинуваченому призначено безпідставно, всупереч вимогам ч.1 ст.57 КК України (яка передбачає встановлення покарання у виді виправних робіт за місцем роботи засудженого).

Просить вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання змінити, - призначити йому покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт строком 100 /сто/ годин; - за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком 2 /два/ роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 у виді обмеження волі строком 2 /два/ роки, та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік, а також покласти обов`язки передбачені ст.76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Сторони про час, дату та місце розгляду судової справи були повідомлені належним чином, що стверджується отриманими поштовими повідомленнями щодо вручення рекомендованого поштового відправлення з ухвалою суду про призначення справи до розгляду.

Що стосується суті заявлених у апеляційній скарзі прокурора вимог, то колегія суддів з`ясовано наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, кваліфікація його дій за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні та не заперечується у поданій апеляційній скарзі.

Однак, як вбачається з вироку суду доводи поданої прокурором апеляційної скарги щодо допущення судом порушення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.185 КК України є слушними. Так, за змістом ч.1 статті 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Водночас, згідно матеріалів кримінального провадження, досліджених під час судового розгляду з`ясовано, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, що зазначено також у вироку, а тому покарання у виді виправних робіт щодо ОСОБА_6 призначено всупереч вимогам закону України про кримінальну відповідальність, на що обґрунтовано покликається прокурор у поданій ним апеляційній скарзі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" - виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених. Крім того, п.13 вказаної Постанови ВСУ роз`яснено, що призначаючи покарання у виді виправних робіт (ст. 57 КК), суд зобов`язаний визначити розмір відрахувань із заробітку або грошового забезпечення засудженого. Відсутність вказівки на цей розмір є підставою для скасування вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, окрім з`ясованих судом обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованих злочинів, наявний ряд обставин, котрі судом враховані не були, впливають на оцінку особи обвинуваченого та призначення йому міри покарання, необхідної для виправлення, а саме: відсутність офіційного працевлаштування у обвинуваченого що унеможливлює призначення міри покарання у виді виправних робіт, яке відбувається засудженим за місцем його роботи із визначенням розміру відрахування із заробітку або грошового забезпечення засудженого в дохід держави.

Саме з врахуванням наведеного колегія суддів вважає що при ухваленні вироку місцевим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і застосовано закон, який не підлягав застосуванню, а тому до ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України доцільно застосувати покарання у виді громадських робіт, з чим погодився і прокурор у ході апеляційного розгляду, що не погіршить правового становища обвинуваченого.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , матеріали справи, та те, що санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає альтернативні види покарання - позбавлення волі на строк до трьох років, арешт строком до шести місяців, виправні роботи на строк до двох років, громадські роботи строком від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або штраф у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора про призначення ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, передбаченого у санкції ч.1 ст.185 КК України, такими що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити.

Призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді громадських робіт строком 100 /сто/ годин, за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді обмеження волі строком 2 /два/ роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити у виді обмеження волі строком 2 /два/ роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік, та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді :

__________ ____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3