Справа № 504/2293/17
Провадження № 1-кп/504/179/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2018смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду № 4, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 27.02.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовий квиток серії НОМЕР_1 , уродженця с. Тополівка Ново-Каховського району Херсонської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього солдата, оператора-планшетиста відділення бойового управління 6 зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З 24.02.2017 року солдат ОСОБА_9 проходив строкову військову службу на посаді оператора-планшетиста відділення бойового управління 6 зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . У цій же військовій частині, разом з солдатом ОСОБА_9 з 19.05.2016 року проходив строкову військову службу оператор-планшетист батареї управління та радіолокаційної розвідки 1 зенітного ракетного дивізіону, солдат ОСОБА_11 , які між собою у відносинах підлеглості не перебували.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_9 відповідно до вимог ст. ст. 3, 21, 28, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний неухильно додержуватись визначених правил взаємовідносин між військовослужбовцями, свято та непорушно дотримуватись Конституції України і Законів України, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватись правил ввічливої поведінки, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших військовослужбовців, стримуватись від вчинення негідних вчинків і протиправних дій.

Проте, діючи на порушення наведених статутних вимог 26.02.2017 року солдат ОСОБА_9 , вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості за наступних обставин: 26.02.2017 року приблизно о 13.15 год., перебуваючи у місці для паління поблизу казарменого приміщення в/ч НОМЕР_2 розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , застосував насильство щодо солдата ОСОБА_11 . Так, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, прагнучи продемонструвати ОСОБА_11 свою уявну перевагу, утвердити власний авторитет у військовому колективі солдат ОСОБА_9 , вчинив порушення наведених вище статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилось у завданні одного удару кулаком руки в області лівої черевної стінки солдата ОСОБА_11 , заподіявши останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді «закритої травми живота у наслідок чого трапився розрив селезінки з крововиливом у черевну порожнину», завдавши потерпілому ОСОБА_11 сильний фізичний біль та страждання.

Відповідно до висновку експерта № 665 від 22.03.2017 року внаслідок порушення наведених вище статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, солдату ОСОБА_11 , згідно п.п. 2.1.3 «л», «о» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених 17.01.1995 року Наказом № 6 МОЗ України, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді «розриву селезінки з крововиливом в черевну порожнину», що в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, за викладених вище обставин, солдат ОСОБА_9 26.02.2017 року приблизно о 13.15 годині. перебуваючи у місці для паління поблизу казарменого приміщення військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання тілесних ушкоджень, шкоди життю та здоров`ю солдату ОСОБА_11 , свідомо допускаючи і бажаючи їх настання, завдав солдату ОСОБА_11 один удар кулаком руки в область лівої черевної стінки, спричинивши тяжке тілесне ушкодження у вигляді «закритої травми живота, а саме розриву селезінки з крововиливом в черевну порожнину», небезпечне для життя в момент заподіяння.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (злочинах) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно він будучи військовослужбовцем строкової військової служби та проходячи її на посаді оператора-планшетиста відділення бойового управління 6 зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно та протиправно на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, прагнучи продемонструвати свою уявну перевагу, утвердити власний авторитет у військовому колективі, 26.02.2017 року вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості на території військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи у місці для паління поблизу казарменого приміщення вказаної військової частини приблизно о 13:15 год., діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання тілесних ушкоджень, шкоди життю та здоров`ю солдату ОСОБА_11 , свідомо допускаючи і бажаючи їх настання, завдав солдату ОСОБА_11 один удар кулаком руки в область лівої черевної стінки, завдавши тяжке тілесне ушкодження у вигляді «закритої травми живота «розрив селезінки з крововиливом в черевну порожнину», небезпечну для життя в момент заподіяння.

Цивільний позов прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави Міністерства оборони України в особі Військово-медичного клінічного центру Південного регіону України про відшкодування витрат на лікування потерпілого та цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував.

У скоєному ОСОБА_9 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_9 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочинів, добровільності та істинності його позицій.

Потерпілий ОСОБА_11 та його представник адвокат ОСОБА_12 у судовому засіданні не заперечували проти розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.
Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (злочинах).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 :

за ч. 3 ст. 406 КК України порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилось у вчиненні іншого насильства, чим заподіяно тяжкі тілесні ушкодження;

за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєних обвинуваченим діянь, те що вони відносяться до тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, на обліку у лікаря невропатолога, психіатра та нарколога не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, потерпілого та його представника, обвинуваченого та його захисника, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 121 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд вважає, що при обранні ОСОБА_9 міри покарання у виді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов заявлений прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави Міністерства оборони України в особі Військово-медичного клінічного центру Південного регіону України про відшкодування витрат на лікування потерпілого, суд вважає таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, так як зазначені вимоги є обґрунтованими та цивільний позов у судовому засіданні визнаний обвинуваченим ОСОБА_9 у повному обсязі.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди, суд вважає таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, так як зазначені вимоги є обґрунтованими та цивільний позов у судовому засіданні визнаний обвинуваченим ОСОБА_9 у повному обсязі.

Засоби забезпечення кримінального провадження та запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_9 не застосовувались, та підстав для їх обрання судом не вбачається.

Судові витрати по провадженню відсутні.

Речові докази по провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 128, 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:

за санкцією ч. 3 ст. 406 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за санкцією ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за даним вироком, призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 3 (трьох) років випробувального терміну ОСОБА_9 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Згідно з п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби занятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу (посаду).
Цивільний позов прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави Міністерства оборони України в особі Військово-медичного клінічного центру Південного регіону України - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на користь держави Міністерства оборони України в особі Військово-медичного клінічного центру Південного регіону України (65044, м. Одеса, вул. Пироговська, б. 2, МФО 820172, код ЄДР 08199969, р/р 1136 в ІКСУ м. Київ) грошові кошти у розмірі 12 812 (дванадцять тисяч вісімсот дванадцять) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 ) моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1