Дата документу Справа № 311/83/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/706/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/83/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.121 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001980, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Плавні Василівського району Запорізької області, громадянина України, має середню технічну освіту, працюючий водієм на ПАТ «Запорізький абразивний комбінат», одружений, на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Василівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертизи по кримінальному провадженню у розмірі 703 грн. 68 коп.

Після набрання вироком законної сили ухвалено затримати ОСОБА_8 та строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 15.09.2016 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_10 на подвір`ї території домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_10 , умисно наніс останньому кулаками своїх рук множинні удари, а саме:

- не менше 4 ударів в область тулуба, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми тулубу у вигляді переломів 8, 9, 10 ребер зліва по задній пахвовій лінії, забою нижньої долі лівої легені у проекції переломів ребер, розриву капсули та тканини селезінки, яке супроводжувалося вилиттям крові у черевну порожнину та призвело до гострої крововтрати, які кваліфікуються в сукупності, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння, що причинили смерть потерпілого ОСОБА_10 і знаходяться у прямому причинному зв`язку з її настанням;

- не менше 10 ударів в область голови, заподіявши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми: саден, синців на обличчі, крововиливів у м`яких тканинах, субрахноїдальних церебральних крововиливів, що оцінюються за ступенем тяжкості по результатам травми, але не менш ніж тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я більш ніж 21 добу, які у прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду необґрунтованим та незаконним з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що на досудовому слідстві відразу, коли він був опитаний оперативними працівниками поліції, він зазначав, що ОСОБА_10 після того як він наніс йому удар долонею в обличчя, пішов до виходу з будинку, нахилився, взяв табурет і хотів нанести йому удар по голові. Він перехопив табурет правою рукою і наніс удар іншою рукою в лівий бік тулуба ОСОБА_10 . Такі ж свідчення незмінно він надавав при допиті його, як підозрюваної та обвинуваченої особи, та на слідчих експериментах за його участі від 23.11.2016 року та 24.12.2016 року. На місці, де на нього замахувався табуретом ОСОБА_10 , було знайдено фрагмент табурету (дерев`яну планку від нього), який є речовим доказом по справі. Щодо інших тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 він не має ніякого відношення, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 268 від 16.09.2016 року. Про те, що ОСОБА_10 після їхнього конфлікту самостійно пересувався по селу, бачили свідки по справі ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Свідки також бачили, що ОСОБА_10 при своєму русі по селу в нетверезому стані падав на ґрунтове покриття обабіч дороги, де була трава та опале листя. За таких обставин, вважає, що ОСОБА_10 міг спричинити собі тілесні ушкодження при падінні з вертикального положення. Крім того, суд не врахував ту обставину, що допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_13 вказав про те, що ОСОБА_10 розповів йому, що побився з ОСОБА_8 , тоді як суд у своєму вироку помилково вказав, що ОСОБА_10 побив ОСОБА_8 . Таким чином, на думку апелянта, судом не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується. Судом неправильно застосовано норми матеріального права, кваліфікувавши його дії як умисне тяжке ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (тобто, за ч. 2 ст. 121 КК України), тоді як він оборонявся від ОСОБА_10 , який замахувався на нього табуретом і діяв в стані необхідної оборони.

На підставі викладеного, просить закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав однобічності та неповноти досудового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення і не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та вичерпанням можливості їх отримання. На думку апелянта, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, були досліджені під час судового розгляду і на які посилається у своєму вироку суд першої інстанції, у їх сукупності свідчать, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення у скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є недоведеним, оскільки ні сторона обвинувачення під час розгляду справи в суді, ні суд в своєму обвинувальному вироку не надали тих достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про вину підсудного у вчиненні кримінального правопорушення. Обґрунтовуючи висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, суд першої інстанції послався у вироку на показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 . Разом з тим, аналізуючи їх покази, можна прийти до висновку, що ніхто з них не надав суду свідчення, які б можна було б вважати прямими доказами. Перелічені особи лише чули словесний конфлікт між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та звуки, що схожі на удари. Крім того, цитуючи показання свідка ОСОБА_13 , суд перекрутив їх у бік звинувачення ОСОБА_8 . Суд, в якості доказу вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, наводить показання судово-медичного експерта ОСОБА_18 , хоча виходячи з її свідчень, пошкодження ОСОБА_10 міг отримати за різних обставин та з різних причин. Також, не слід виключати версію отримання ушкоджень ОСОБА_10 за невідомих обставин у час, який минув з моменту його конфлікту із ОСОБА_8 , та до моменту, коли його побачили свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_11 . А це проміжок часу близько двох годин. Аналогічна ситуація також із проміжком часу, який минув з моменту, коли свідок ОСОБА_13 провів ОСОБА_10 до хвіртки, та до моменту, коли було знайдено тіло потерпілого. Правоохоронні органи, під час досудового розслідування, та суд, під час розгляду, не встановили місце перебування ОСОБА_10 у вказані періоди, які події відбувалися з ним невідомо. Вважає, що протокол огляду місця події та протокол огляду трупа ОСОБА_10 не можна розглядати як докази вини ОСОБА_8 , оскільки цими протоколами лише зафіксовані обстановка на території домоволодіння ОСОБА_10 та пошкодження на тілі потерпілого, але не встановлена причетність до них ОСОБА_8 . Висновок експерта судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 268 від 16.09.2016 року перелічує пошкодження ОСОБА_10 та вказує на травму, від якої настала смерть, без посилання на будь-які специфічні ушкодження, які б могли бути спричинені саме ОСОБА_8 , а навпаки вказує, що вони могли утворитися за різноманітних обставин. При цьому, час отримання пошкоджень визначено приблизно, що унеможливлює однозначно прив`язати момент отримання ушкоджень до часу конфлікту ОСОБА_8 з потерпілим. Посилання суду на висновок експерта № 128-Д від 14.12.2016 року, як на доказ вини ОСОБА_8 , також є незрозумілим, оскільки у даному висновку наводяться різні варіанти отримання пошкоджень ОСОБА_10 , у тому числі, і за обставин, як вказував ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту 23.11.2016 року та 14.12.2016 року. Також суд послався як на доказ на фактичні дані, що містяться у постанові про приєднання речових доказів, але жодним чином не розкрив її зміст та не перелічив речові докази. Крім того, як на доказ винуватості ОСОБА_8 у скоєнні злочину, суд послався на протоколи слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_8 , які також не можна визнати прямими доказами. Таким чином, суд в мотивувальній частині вироку, уникаючи об`єктивного погляду на подію, вибірково надав оцінку доказам та виклав їх виключно в обвинувальній інтерпретації. Зазначає, що всі надані ОСОБА_8 показання (від моменту первісного спілкування з працівниками правоохоронних органів і до надання показань у суді), не змінювались, вони узгоджені між собою і не протирічать показанням свідків та іншим оголошеним доказам.

На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, прокурор Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_20 просить вказані апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Василівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч. 2 ст. 121 КК України без змін.

Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_9 уточнив свою апеляційну скаргу та просив вирок суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_8 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника, який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного та свою уточнену апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, який прохав задовольнити його апеляційну скаргу та підтримав уточнену апеляційну скаргу свого захисника; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 усіх вимог і положень зазначених законів дотримався.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що він проживає у АДРЕСА_2 . На протязі багатьох років з його подвір`я здійснюються місцевими мешканцями крадіжки металевих виробів, він звертався з цього приводу в поліцію, але безрезультатно. 15.09.2016 року приблизно з 10 годині 00 хвилин до 11 години 00 хвилин він бачив як ОСОБА_21 , який мешкає по сусідству, зайшов до нього у двір, взяв металевий куток і хотів його викрасти, але коли він на нього крикнув, ОСОБА_22 залишив його та втік. Потім він побачив, що немає алюмінієвих листів і металевих труб. Вирішивши, що їх вкрав ОСОБА_21 , він близько 18 години 30 хвилин пішов до нього. ОСОБА_23 був у будинку в нетверезому стані та вийшов на подвір`я. Він запитував у нього, чому ОСОБА_22 викрав труби, але ОСОБА_23 говорив, що він цього не робив, тоді ОСОБА_24 вдарив його рукою по губам і обличчю. З губи капала кров, ОСОБА_22 пішов до криниці, де було відро з водою та умився. Весь цей час він йшов за ним і запитував, чому ОСОБА_23 здійснює у нього крадіжки, на що ОСОБА_22 схватив табурет і замахнувся на нього, а він правою рукою схватив його за руку, лівою рукою відштовхнув його у бік в районі попереку, після чого ОСОБА_22 упав чи присів на бетонне покриття. Він пішов додому. Вказував, що наніс удар ОСОБА_25 , обороняючись від нього, оскільки у руках ОСОБА_22 була табуретка.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї провини у скоєному кримінальному правопорушенні, його вина повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими та оціненими судом першої інстанції, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який показав суду, що покійний ОСОБА_10 є його сином. ОСОБА_22 проживав один у АДРЕСА_3 , ніде не працював, зловживав спиртними напоями. Він разом з донькою йому допомагали продуктами харчування. Останній раз він бачив сина 15.09.2016 року після 15 години 00 хвилин, так як він приходив до нього, взяв продукти харчування та гроші. У цей день ніяких тілесних ушкоджень на обличчі сина не було та син йому нічого не розповідав. Раніше у перших числах вересня до нього приходив мешканець с. Плавні ОСОБА_26 і питав де син ОСОБА_10 , звинувачуючи його у крадіжці металевих виробів. 16.09.2016 року приблизно о 08 годині 30 хвилин до нього прийшов ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які повідомили, що вони у дворі будинку, де проживає син, виявили його труп. Коли він прийшов, то побачив, що на подвір`ї на спині лежав син, на обличчі якого були тілесні ушкодження. Після чого викликав поліцію. На подвір`ї знаходились дерев`яні уламки від табурета. Пізніше, від знайомої ОСОБА_29 , йому стало відомо, що вона чула (так як проживає по сусідству з сином), як 15.09.2016 року у дворі сина був конфлікт, крики чоловіка та звуки схожі на спричинення ударів;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що вона є сестрою покійного та проживає з батьком ОСОБА_7 . Її брат ОСОБА_21 проживав один у буд. АДРЕСА_3 . Так як брат не працював, вживав спиртні напої, то вони з батьком його утримували, купували продукти харчування та давали кошти. На початку вересня 2016 року брат прийшов до них, вони йому дали продукти та він пішов додому, але через деякий час повернувся схвильований і сказав, що його переслідує житель села ОСОБА_26 і хоче побити. Коли вона з батьком вийшла на подвір`я, то бачила як до їх будинку підбіг ОСОБА_24 та почав говорити, що ОСОБА_22 викрав у нього металеві труби, повторюючи це декілька разів. Він був дуже злий. Вона запропонувала ОСОБА_8 , щоб той повідомив у поліцію, на що останній сказав, що якщо ОСОБА_22 не перестане у нього викрадати його майно, він його вб`є. Брат панічно боявся ОСОБА_30 , так як він постійно погрожував йому фізичною розправою. Брат дійсно зловживав спиртними напоями та навіть лікувався, але ніхто з односельців не скаржився на нього, що він може щось вкрасти, а тільки у ОСОБА_31 були такі підозри;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що він є сусідом ОСОБА_32 та підтримував з ним дружні стосунки. Охарактеризував ОСОБА_22 як спокійного, врівноваженого та неконфліктного, який любив випити спиртні напої. ОСОБА_22 працював, допомагаючи односельцям по господарству. 15 вересня він разом з ОСОБА_33 працювали у ОСОБА_34 . ОСОБА_22 на свій стан здоров`я не скаржився та ніяких тілесних пошкоджень у нього не було. 16.09.2016 року близько 08 години 00 хвилин ранку до нього прийшов ОСОБА_28 і повідомив, що помер ОСОБА_21 . На похоронах ОСОБА_35 . ОСОБА_36 йому повідомив, що 15.09.2016 року ввечері він допоміг ОСОБА_22 дійти до свого будинку та ОСОБА_22 скаржився йому на сильний біль у спині та говорив, що його побив ОСОБА_24 , який проживає у селі та є дуже агресивною людиною, так як всіх звинувачує в крадіжках свого майна та погрожує крадієві вбивством, якщо його знайде;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_33 майже 11 років, знає його як доброго, порядного, не конфліктного чоловіка. 15.09.2016 року близько 16 години 00 хвилин вона бачила ОСОБА_37 біля свого будинку в стані алкогольного сп`яніння, але ніяких тілесних пошкоджень на ньому не було. Ввечері цього ж дня, вона чула розмову на подвір`ї ОСОБА_38 і якісь удари. Десь о 19 годині 00 хвилин до неї прийшов ОСОБА_39 , який їй розповів, що коли проходив уздовж будинку ОСОБА_32 , то бачив на його подвір`ї Долю ОСОБА_40 , який бив ОСОБА_41 16.09.2016 року приблизно о 08 годині 00 хвилин ранку їй ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_21 лежить на своєму подвір`ї мертвий. Зі слів односельців їй відомо, що ОСОБА_24 бив ОСОБА_37 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що 15.09.2016 року після 19 години 00 хвилин, він, проходячи біля будинку ОСОБА_32 , почув голос ОСОБА_42 та у відчинену хвіртку побачив ОСОБА_37 , який сидів навприсядки, а біля нього стояв ОСОБА_24 , кричав на ОСОБА_22 , що той викрав у нього залізо, а потім почав штовхати ОСОБА_37 та рукою наніс не менше 2-х ударів зверху вниз у потилицю. Пізніше він бачив, як ОСОБА_22 десь йшов зі свого двору. Вранці 16.09.2016 року він пішов до ОСОБА_38 і побачив його мертвим на подвір`ї, обличчя було побите та багато крові. За життя йому ОСОБА_21 скаржився на ОСОБА_8 , що той його бив;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що він є сусідом ОСОБА_32 . 15.09.2016 року після 19 години 00 хвилин він вийшов зі свого будинку на подвір`я та почув з двору ОСОБА_32 голос ОСОБА_31 , який кричав на ОСОБА_22 , а потім чув якісь звуки, подібні ударам, не менше 2-х разів. Пізніше він бачив ОСОБА_41 , який йшов по дорозі, а потім упав, а на ранок 16.09.2016 року йому близько 08 години 00 хвилин ранку ОСОБА_39 повідомив, що він виявив труп ОСОБА_38 у нього на подвір`ї. ОСОБА_24 говорив, що ОСОБА_23 у нього щось вкрав;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду показав, що від ОСОБА_12 він дізнався, що ОСОБА_41 побив ввечері ОСОБА_24 і той помер. Йому також відомо, що ОСОБА_24 нападав і на ОСОБА_12 , але сам з ОСОБА_43 не конфліктував;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що він знайомий як з ОСОБА_44 , так і з ОСОБА_45 . ОСОБА_23 не працював, зловживав спиртними напоями, але не конфліктний і ніколи нікого не ображав. ОСОБА_24 підозрював у крадіжці свого майна всіх хто мешкав з ним по сусідству, в тому числі і ОСОБА_41 і погрожував фізичною розправою. 15.09.2016 року ввечері він повертався від ОСОБА_46 та побачив лежачого на землі ОСОБА_41 , який був у нетверезому стані та розповів, що його побив ОСОБА_24 по ниркам і показував на біль в спині. Він його провів до хвіртки, а вранці йому повідомила співмешканка ОСОБА_47 , що ОСОБА_23 помер;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який суду показав, що він знає ОСОБА_37 як неконфліктного чоловіка. ОСОБА_24 всіх сусідів підозрює у крадіжці свого майна. ОСОБА_21 йому розповідав, що його бив ОСОБА_24 у 2015-2016 роках. Також йому відомо з розмов, що ОСОБА_24 вступає в конфлікти з іншими мешканцями села та вчиняє бійки.

Крім показань, наданих в судовому засіданні, потерпілим ОСОБА_7 та свідками винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 в повному обсязі підтверджується сукупністю інших доказів, а саме:

- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_18 , яка у судовому засіданні підтвердила висновки судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 за № 268 від 16.09.2016 року і за № 128-Д від 14.12.2016 року, а також пояснила суду, що пошкодження, виявлені у ОСОБА_10 могли утворитися як при нанесенні ударів тупим твердим предметом (предметами), так і при ударах об такі предмети у результаті падіння (падінь) з вертикального або близького до такого положення;

- протоколом огляду місця події від 16.09.2016 року разом з ілюстраційною таблицею до нього, відповідно до якого був проведений огляд території домоволодіння АДРЕСА_2 , де був виявлений труп ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 16.09.2016 року і фототаблицею до нього, відповідно до якого судово-медичним експертом на трупі були виявлені тілесні ушкодження;

- висновком експерта судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 268 від 16.09.2016 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_10 настала від закритої тупої травми тулуба у вигляді переламів 8,9,10-го ребер зліва по задній пахвовій ліній, забою нижньої долі лівої легені у проекції переламів ребер, розриву капсули та тканини селезінки, яке супроводжувалось вилиттям крові у черевну порожнину та призвело до гострої крововтрати. Пошкодження, які явилися причиною смерті, могли утворитися напередодні смерті (декілька-десятки хвилин) кваліфікуються в сукупності як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, у даному випадку, що причинили смерть, і знаходяться у прямому причинному зв`язку з її настанням. Наявність алкоголю в крові, масивної внутрішньочеревної кровотечі, а також внутрішньочерепна травма викликають відстрочення настання смерті. Пошкодження, виявлені у ОСОБА_10 могли утворитися як при нанесенні ударів тупим твердим предметом (предметами), так і при ударах об такі предмети у результаті падіння (падінь) з вертикального або близького до такого положення. Характерних особливостей у пошкодженнях не відобразилося. До таких предметів можна віднести кулаки, взуті ноги, тощо;

- висновком експерта судово-медичної експертизи № 128-Д трупа ОСОБА_10 від 14.12.2016 року, проведеного за показами обвинуваченого ОСОБА_48 , які він давав у ході слідчого експерименту, а саме: смерть ОСОБА_10 настала від закритої тупої травми тулуба у вигляді переламів 8,9,10-го ребер зліва по задній пахвовій ліній, забою нижньої долі лівої легені у проекції переламів ребер, розриву капсули та тканини селезінки, яке супроводжувалось вилиттям крові у черевну порожнину та призвело до гострої крововтрати. Також були виявлені інші пошкодження: внутрішньочерепна травма (садна, синці на обличчі, крововиливи у м`яких тканинах, субарахноїдальні церебральні крововиливи), синці в області правого кульшового суглобу, садна на кінцівках. Не виключена можливість утворення закритої тупої травми тулуба, так як вказує ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту 23.11.2016 року і 14.12.2016 року. Також не можливо виключити можливість утворення даного пошкодження при падінні на тверду поверхню за умови контакту лівою боковою поверхнею тулуба, а саме область переламів ребер і розташування селезінки (синець на тілі) з виступаючим тупим предметом. Ударних впливів було не менш ніж 24, а саме: в область голови 10, в область тулуба 4, в область лівої верхньої кінцівки 3, правої верхньої кінцівки 3, правої нижньої кінцівки 4;

- постановою про приєднання речових доказів;

- протоколом проведення слідчого експерименту, стенограмою за участю свідка ОСОБА_11 від 15.11.2016 року і відеофіксацією слідчої дії на DVD-диску, який було відтворено у судовому засіданні, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 повідомив і показав на місці події як він 15.09.2016 року приблизно з 19-00 години по 19-30 годин чув розмову та бачив як на подвір`ї ОСОБА_10 стояв ОСОБА_24 та сидів ОСОБА_23 , а також чув хлопок від удару та голос ОСОБА_38 : «Ой, ай». Пізніше, о 20 годині 30 годин він бачив ОСОБА_41 , який йшов по вул. Набережній і потім упав на ґрунтове покриття, покрите листям і травою. При огляді вказаної місцини, на яку вказав свідок ОСОБА_11 , ніяких предметів, які могли б здійснити травмуючий вплив на чоловіка при падінні, виявлено не було. Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що між ОСОБА_43 та ОСОБА_44 були неприязні стосунки, так як ОСОБА_24 підозрював ОСОБА_41 у крадіжці металу;

- протоколом проведення слідчого експерименту, стенограмою за участю свідка ОСОБА_12 від 15.11.2016 року і відеофіксацією слідчої дії на DVD-диску, який було відтворено у судовому засіданні, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 , на території домоволодіння ОСОБА_38 повідомив і показав на манекені, що він 15.09.2016 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, коли повертався із магазину, бачив як ОСОБА_21 навприсядки сидів на подвір`ї біля стіни свого будинку, а поряд з ним стояв ОСОБА_24 та щось йому гучно говорив на підвищених тонах, тобто щось з`ясовуючи, та чув звук, схожий на удари. У цей же вечір після 19 години 30 хвилин він бачив як ОСОБА_23 йшов по вулиці та впав на ґрунтове покриття обабіч дороги, де була трава та опале листя. ОСОБА_39 повідомив, що зі слів жителя села ОСОБА_49 йому стало відомо, що ОСОБА_50 . ОСОБА_41 довів до будинку та ОСОБА_23 йому повідомив, що його побив ОСОБА_24 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 23.11.2016 року і відеофіксацією слідчої дії на DVD-диску, який було відтворено у судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_8 на місці події повідомив і показав як він 15.09.2016 року о 19 годині 00 хвилин прийшов до ОСОБА_38 , де звинуватив його у крадіжці з його городу металевих труб, потім на подвір`ї, коли ОСОБА_23 сидів навприсядки біля стіни будинку, продовжуючи конфліктну ситуацію, він наніс удар долонею в обличчя ОСОБА_38 і у нього пішла кров. Потім ОСОБА_23 вмився та пішов до входу в будинок, нахилився, взяв табурет і хотів нанести ним удар, але ОСОБА_24 перехопив табурет і наніс удар рукою в лівий бік тулуба ОСОБА_38 , який від удару присів. Після цього більше ударів ОСОБА_24 ОСОБА_25 не наносив;

- протоколом проведення слідчого експерименту разом з ілюстративною таблицею від 24.12.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , відповідно до якого ОСОБА_8 повідомив і на манекені продемонстрував, яким чином він ребром лівої руки наніс удар в лівий бік в область талії ОСОБА_35 .

Вказані докази судом були вивчені і досліджені кожний окремо з точки зору належності, допустимості, і в сукупності з точки зору достатності, взаємозв`язку та всебічності, їм була дана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 у стані необхідної оборони, так як він оборонявся від потерпілого, який замахувався на нього табуретом, є необґрунтованими та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які були досліджені в суді першої інстанції та які узгоджуються між собою.

Посилання обвинуваченого на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги в якості обставини, що підтверджує його версію про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому у стані необхідної оборони, наявність на подвір`ї, де на нього замахувався табуретом ОСОБА_10 , фрагменту табурету (дерев`яної планки від нього) є неспроможними, оскільки суд першої інстанції, проаналізувавши надані суду докази, та надавши оцінку як показанням потерпілого, так і показанням свідків, дійшов до висновку, що з боку потерпілого ОСОБА_10 , який є невисоким на зріст, худорлявої статури та враховуючі перевагу ОСОБА_31 над ОСОБА_10 , його конфліктну поведінку та дії, не мало місце посягання, яке б викликало у обвинуваченого ОСОБА_8 невідкладну необхідність у заподіянні потерпілому шкоди здоров`ю, необхідної для негайного відвернення чи припинення відповідного посягання, що в свою чергу виключає перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони.

До того ж, фрагмент табурету (дерев`яна планка від нього), на що посилається обвинувачений, як на доказ нібито загрози з боку потерпілого, ніякого доказового значення не має для цілей цього провадження, оскільки сам обвинувачений наголошував про те, що на нього ОСОБА_10 замахувався табуретом, а не фрагментом від нього, і ніколи не повідомляв про пошкодження цього табурету та обставини його пошкодження, що зайвий раз вказує обрання такої тактики захисту з метою поліпшити своє становище.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що стороною захисту не надано ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді такі належні та допустимі докази, сукупність яких би свідчила про наявність у діях потерпілого ОСОБА_10 такого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого, шляхом заподіяння тяжких тілесних ушкоджень в життєво важливий орган людини.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , надані ним в судовому засіданні суду першої інстанції, стосовно того, що він заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони, районний суд розцінив як обраний обвинуваченим спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та спробою уникнути відповідальності за скоєний більш тяжкий злочин, ніж визнаний ним, з чим також погоджується і колегія суддів.

Суд належним чином дослідив наявні докази у провадженні у їх сукупності з точки зору достатності, належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, виключають сумніви у причетності ОСОБА_8 до умисного скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому правильно обґрунтував ними його обвинувачення, спростувавши доводи сторони захисту, які аналогічні і доводам наведеним в апеляційній скарзі, щодо відсутності винуватості обвинуваченого у причетності до злочину, вину у якому він не визнавав, зазначивши, при цьому, чому прийняв докази обвинувачення та чому відкинув версії сторони захисту.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційних скарг стосовно того, що потерпілий ОСОБА_10 міг отримати тяжкі тілесні ушкодження при інших обставинах, у тому числі при падінні з вертикального положення, є неспроможними і спростовуються матеріалами провадження, зокрема даними, отриманими у ході проведення слідчих експериментів від 15.11.2016 року за участю свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , висновками судово-медичної експертизи № 128-Д від 14.12.2016 року, відповідно до якої не виключена можливість утворення закритої тупої травми тулуба, так як вказує ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту 23.11.2016 року і 14.12.2016 року, а також протоколом проведення слідчого експерименту зі свідками ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , відповідно до якого ділянка місцевості у місці падіння потерпілого на землю має ґрунтове покриття, пророщене травою та покрите листям, будь-які нерівності та предмети, які б могли спричинити травмуючу дію на тіло людини при падінні на них, відсутні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, судом першої інстанції кваліфіковані правильно.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, що є злочином проти життя та здоров`я особи, та яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який не одружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, раніше не судимий, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вибачення у потерпілого не попросив, і прийшов до висновку про призначення йому покарання виключно в умовах ізоляції від суспільства, у виді позбавлення волі.

Призначене районним судом покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, скасування вироку повністю чи частково та ухвалення нового вироку, або скасування вироку повністю чи частково та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4