Справа № 128/2660/17 Провадження №11-кп/772/652/2018
Категорія: 19 Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянув 18 вересня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000997 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 22.03.2018, яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Липовець, Липовецького району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , раніше двічі судимої, останній раз 31.10.2011 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
засуджено за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700грн;
Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чернявка, Оратівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України несудимого;
засуджено за ч.2 за ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , раніше не судимого;
засуджено за ч.2 за ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в рівних частках, судові витрати на користь держави за проведення судових товарознавчих експертиз в розмірі 297грн.
в с т а н о в и в :
Оскаржуваним вироком суду обвинувачені були визнані винними та засуджені за те, що 03.09.2017, близько 22год 00хв, під час того, як ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. 40 річчя Перемоги, неподалік кафе «Київська Русь», що в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, зустрілася із ОСОБА_10 , з яким розпочала розмову, в ході якої, зловживаючи його довірою, з прямим умислом на заволодіння чужим майном і корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ввівши в оману ОСОБА_10 , під приводом того, що їй на декілька хвилин необхідно покористуватися його мобільним телефоном марки «Nokia» моделі «2330с-2», вартість якого згідно висновку експерта КНДІСЕ № 5207/17-21 від 25.09.2017 складала 270грн 00коп, для здійснення дзвінка, заволоділа даним телефоном. В подальшому, ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, вказаним телефоном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 270грн 00коп.
Крім того, ОСОБА_9 , 03.09.2017, близько 23год 30хв, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вулиці Стадіонній, що в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, маючи прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, яке виразилось в тому, що ОСОБА_8 наніс удар кулаком в область обличчя потерпілому ОСОБА_10 , після чого останній впав на землю. Потім, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , продовживши свій злочинний умисел, розпочали наносити удари руками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_10 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №1090 від 05.09.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого відкрито, умисно, з корисливих спонукань, підбурювані жагою до наживи, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, відкрито заволоділи матерчатою сумкою типу «Бананка» чорно сірого кольору, вартість якої згідно висновку експерта КНДІСЕ №5208/17-21 від 25.09.2017 становить 162грн 75коп, а також грошовими коштами в сумі 4 800грн, які знаходилися в даній сумці. З місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4 962грн 75коп.
Апеляційна скарга прокурора із доповненнями містить прохання про скасування вироку через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, а тому просить постановити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України без застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», а ттакож вказати про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 99,00грн та про стягнення на користь держави з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 судових витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 198,00грн в рівних частинах.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; міркування прокурора, який просив задовільнити його апеляційну скаргу; обвинувачену ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора із наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Згідно з п.«в» ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" від 01.10.1996 із послідуючими змінами, амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, ОСОБА_7 раніше двічі судима, а саме: вироком Калинівського районного суду від 24.06.2011 за ч.2 ст.186 КК України та вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 31.10.2011 за ч.3 ст.185 КК України.
Суб`єктивна сторона вказаних злочинів (ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України) характеризується лише прямим умислом та відповідно до ст.12 КК України, злочини за які засуджувалась ОСОБА_7 , відносяться до категорії тяжких злочинів.
Таким чином, незважаючи на те, що на утриманні ОСОБА_7 знаходяться неповнолітні діти ( ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 ), вона є особою, до якої застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» не допускається.
За таких обставин Вінницький районний суд, звільняючи ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню, оскільки обвинувачена має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.
Крім цього, таке безпідставне звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.
Згідно п.4 ч.1, ч.2 ст.409, ст.413, 414 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Крім цього, відповідно до вимог ст.124 КПК України та роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного 1з засуджених.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування, з метою встановлення вартості мобільного телефону, яким шахрайським шляхом заволоділа ОСОБА_7 , призначалась та проводилась судова експертиза №5207/17-21, вартість якої становить 99,00грн, а з метою встановлення вартості сумки, якою відкрито заволоділи ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , призначалась та проводилась інша судова експертиза №5208/17-21, вартість якої становить 198,00 гривень.
Таким чином, витрати за проведення експертизи в розмірі 99,00грн, підлягали стягненню лише з ОСОБА_7 , а в розмірі 198,00грн в рівних частинах з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Разом з тим, при ухваленні вироку судом не дотримано вимог ч.2 ст.124 КПК України та не враховано роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №11 і ухвалено рішення про стягнення на користь держави з усіх трьох обвинувачених в рівних частинах 297,00грн, тобто суми витрат за проведення обох експертиз.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 414, 420 КПК України апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 22.03.2018 в частині призначеного основного покарання щодо ОСОБА_7 через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого і особі обвинуваченої внаслідок м`якості скасувати.
Постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 22.03.2018 стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України змінити в частині стягнення судових витрат з обвинувачених через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказати у вироку про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 99,00грн та про стягнення на користь держави з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 судових витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 198,00грн в рівних частинах.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: