Справа № 466/1617/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника цивільних позивачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0000572 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черневе Мостиського району Львівської області, громадянина України ,українця, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, з освітою середньою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 ,

-за ч.1 ст. 162 КК України ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_6 16.02.2018 р. біля 14-00 год., діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, умисно проник до житла будинку АДРЕСА_2 ,який належить ОСОБА_7 , де перебував проти волі мешканців будинку, ігноруючи їх неодноразові прохання та законні вимоги покинути приміщення, чим порушив встановлене Конституцією України право ОСОБА_7 на недоторканість житла.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину свою у учиненні кримінального правопорушення визнав повністю та суду показав, що 16.02.2018 р. із друзями вживав спиртні напої , після чого втратив орієнтацію в часі та просторі. Своїх дій не пам`ятає, однак погоджується із тим, що міг незаконно проникнути на територію чужого будинку, де своїми діями спричинити пошкодження майна мешканців. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати , просить вибачення у потерпілих.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов переконання , що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю. Кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.162 КК України суд вважає вірною, оскільки обвинувачений вчинив незаконне проникнення до житла особи. Підстав для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення із ч.1 ст.162 КК України на ч.3 ст.289 , ч.1 ст.162 КК України - немає, оскільки умислом обвинуваченого охоплювались дії ,спрямовані на проникнення у житло , під час вчинення яких була заподіяна матеріальна шкода потерпілій. Учасниками кримінального провадження не надавались суду докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. „Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких воно вчинено, особу обвинуваченого, який розкаявся у вчиненому, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, та вважає, що йому слід обрати покарання у виді штрафу.

Позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення із ОСОБА_6 майнової шкоди, пов`язаної із пошкодженням майна у будинку, та моральної шкоди, суд вважає підставним та таким, що підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Як встановлено судом потерпіла ОСОБА_7 являється власником житлового будинку на АДРЕСА_2 , у який незаконно проник обвинувачений ОСОБА_6 .

Висновком експерта №7 судової будівельної-технічної експертизи від 12.04.2018р. стверджується, що неправомірними діями ОСОБА_6 були пошкоджені гаражні ворота будинку. Розмір збитків та вартість ремонтних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень становить 30 539,00 грн.

Відтак, суд вважає, що сума майнової шкоди, заявлена потерпілою ОСОБА_7 у позові, є підтвердженою поданими суду письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підлягає до задоволення в повному об`ємі.

Позивачка ОСОБА_7 просить стягнути із обвинуваченого заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 30 тис.грн. Суд приймає до уваги покликання потерпілої на те, що неправомірними діями обвинуваченого їй така шкода була заподіяна, що ствердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Однак, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення до своїх дій обвинуваченого, величину моральних страждань потерпілої, суд вважає, що позовна вимога в цій частині підлягає до задоволення частково.

Цивільний позивач ОСОБА_10 звернулась до суду в межах даного кримінального провадження із позовом про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_6 майнової шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля марки «Фольксваген Мультівен», який знаходився у гаражному приміщенні будинку на АДРЕСА_2 , та був пошкоджений ОСОБА_6 16.02.2018 р. під час вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України. У підвердження позовних вимог цивільним позивачем ОСОБА_10 надано висновок експерта №1/160418 від 16.04.2018р. про вартість матеріального збитку,заподіяного власнику автомобіля, в розмірі 61709, 63 грн. та висновок товарознавчої експертизи №8 від 16.04.2018 р. про вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобільного багажника на суму 8791,25 грн.

Із долученої до позовної заяви копії технічного паспорта транспортного засобу «Фольксваген Мультівен» ,пасажирський фургон , 2016 року випуску,сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 із автомобільним багажником ТМ «ТУЛЕ» вбачвається, що такий транспортний засіб належить ТзОВ «Спільне Українсько-польське підприємство «РАВТРАНС» . Згідно Договору відповідального зберігання з правом користування від 03.06.2017р. транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 у будинку №1Е на вул. Скочня смт.Брюховичі.

Суд вважає, що ОСОБА_10 ,не являючись власником вказаного транспортного засобу, в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу, не є належним позивачем у даному кримінальному провадженні.

Ст.61 КПК України дає визначення цивільного позивача як особи, якій кримінальним правопорушенням чи іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової шкоди . Шкода у даному випадку заподіяна власнику автомобіля, яким ОСОБА_10 не являється. Окрім цього, суду не надавались докази того, чи не заявлялись вимоги ТЗОВ «СП`РАВТРАНС» про відшкодування заподіяної пошкодженням автомобіля шкоди, чи був застрахований вказаний транспортний засіб та чи не виплачувалось страхове відшкодування пошкодженням вказаного транспортного засобу, що має значення для вирішення питання розміру відшкодування.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_10 , як мешканки будинку АДРЕСА_2 , куди незаконно проник ОСОБА_6 , про стягнення із обвинуваченого моральної шкоди, така підлягає до задоволення частково із врахуванням розміру моральних страждань ,спричинених цивільному позивачу ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним та засудити за ч1 ст.162 КК України до штрафу в розмірі 100/ста/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян / одна тисяча сімсот гривен/ .

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 30 539 / тридцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять / грн. майнової шкоди та 5000 / п`ять тисяч / грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_10 3 000 /три тисячі / грн. моральної шкоди .

У задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди -відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1